ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про роз'яснення

"23" червня 2008 р.

Справа № 22/13-08-205

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лашина В.В.

Суддів: Єрмілова Г.А.

Воронюка О.Л.

Розглянувши заяву Відкритого акціонерного Товариства "Одесавтотранс" про роз'яснення постанови Одеського апеляційного господарського суду від 27.05.08р. зі справи № 22/13-08-205

на рішення господарського суду Одеської області від 04.04.2008 р.

зі справи № 22/13-08-205

за позовом Приватного підприємства “ДІАМАНТ”

до Відкритого акціонерного товариства “ОДЕСАВТОТРАНС”

про зобов'язання укласти договір

встановила:

Рішенням господарського суду Одеської області від 04.04.2008 р. було відмовлено у повному обсязі у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства „Діамант” (далі –ПП „Діамант”) до Відкритого акціонерного товариства „Одесавтотранс” (далі –ВАТ „Одесавтотранс”) про зобов`язання укласти договір.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.05.2008 р. зазначене рішення скасовано, позов задоволено. ВАТ „Одесавтотранс” зобов`язано укласти з ПП „Діамант” договір по наданню послуг і виконанню робіт, пов`язаних з відправленням і прибуттям пасажирів на автобусних маршрутах загального користування з автостанцій та автовокзалу ВАТ „Одесавтотранс” в редакції ПП „Діамант”, за винятком пунктів 3.2, 4.1 та 4.3 цього договору. Також ВАТ „Одесавтотранс” зобов`язано повернути ПП „Діамант” один екземпляр належно оформленого договору по наданню послуг і виконанню робіт, пов`язаних з відправленням і прибуттям пасажирів на автобусних маршрутах загального користування з автостанцій та автовокзалу ВАТ „Одесавтотранс”.

12 червня 2008 р. ВАТ „Одесавтотранс” звернулося з заявою про роз`яснення рішення, вказуючи при цьому на те, що чіткий перелік послуг, які надаються автостанцією, не встановлений; п. 3.2 договору, в якому йдеться про послуги з продажу квитків автостанцією, виключений судом; пункти 4.1 і 4.3, які регламентують порядок здійснення розрахунків, також виключені; в проекті договору не вказаний розмір автостанційного збору, який ПП „Діамант” повинен перераховувати ВАТ „Одесавтотранс”. З цього відповідач просить роз`яснити: 1) яким чином в договорі визначається вартість послуг, що надаються автостанцією, порядок проведення розрахунків перевізника з автостанцією, а також всі істотні умови договору як перелік і обсяг послуг; 2) яким чином розуміти пункти договору, у яких присутнє посилання на пункти, виключені судом; 3) яким чином розуміти формулювання „за винятком пунктів 3.2, 4.1 та 4.3 цього договору”: як обов`язок укласти договір у редакції позивача, за виключенням зазначених пунктів, які підлягають обговоренню та визначенню їх узгодженої редакції, що є прийнятними для обох сторін; або чи згадані пункти та інші умови повинні міститися у відповідному додатку до договору; або чи має укладатися ще окремий договір, у якому слід врегульовувати умови оплати (вартості) послуг та порядку проведення розрахунків.

Відповідно до ст. 89 ГПК України суддя за заявою сторони чи державного виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту, а також за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення. Про роз'яснення рішення, ухвали, а також про виправлення описок чи арифметичних помилок виноситься ухвала.

З проекту договору по наданню послуг і виконанню робіт, пов`язаних з відправленням і прибуттям пасажирів на автобусних маршрутах загального користування з автостанцій та автовокзалу ВАТ „Одесавтотранс”, укладення якого засноване на прямій вказівці закону, вбачається, що пункти 3.2, 4.1 та 4.3 цього договору стосуються виключно взаємовідносин по реалізації ВАТ „Одесавтотранс” квитків на автобусні рейси ПП „Діамант”, вартість цих послуг та порядок розрахунків з цього приводу. Між тим, продаж квитків ПП „Діамант” може здійснювати самостійно або через відповідне агентство з перерахуванням при цьому частини автостанційного збору автостанції (п. 115 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 р. № 176 з наступними змінами).

Пунктом 116 Правил встановлено, що за надання обов`язкових послуг, передбачених ст. 36 Закону України „Про автомобільний транспорт” (тобто обсяг послуг встановлений згаданою нормою права та не обов`язково повинен передбачатися умовами договору, до того ж перелік послуг також визначений розділом 3 договору) з пасажира справляється автостанційний збір, що входить у вартість квитка. Розмір цього збору визначається власником автостанції за погодженням, зокрема, з обласними держадміністраціями, на території яких розташована автостанція. Порядок визначення розміру автостанційного збору затверджує Мінтраснзв`язку.

Враховуючи те, що порядок визначення розміру автостанційного збору доки не затверджений Мінтрансом, власники автостанцій мають право самостійно розраховувати розмір цього збору, який є вартістю договору.

Отже, вартість договору, перелік послуг передбачаються чинними нормативно-правовими актами, а відсутність пунктів, що стосуються продажу квитків автостанцією та пов`язаної з нею процедури визначення вартості за їх реалізацію та порядок розрахунку за ці квитки –не впливають на юридичний зміст договору.

Одночасно з цим, у відповідності до ст. 32 Закону України „Про автомобільний транспорт”, п. 114 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту сторони визначають свої правовідносини з приводу перерахування автостанційного збору та його розміру, порядку й терміни його перерахунку у договорі, тобто сторони можуть врегульовувати це питання окремо у встановленому чинним законодавством порядку: шляхом підписання нового договору, якщо сторони не передбачили це в основному договорі, або шляхом внесення змін до договору; або між сторонами може бути укладена додаткова угода до договору по наданню послуг і виконанню робіт, пов`язаних з відправленням і прибуттям пасажирів на автобусних маршрутах загального користування з автостанцій та автовокзалу ВАТ „Одесавтотранс”, яка з моменту підписання стане невід`ємною частиною цього договору.

Керуючись ст. 89 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Роз`яснити Відкритому акціонерному товариству „Одесавтотранс”, що згідно з постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.05.2008 р. по справі 22/13-08-205 перелік та обсяг послуг автостанції встановлений ст. 36 Закону України „Про автомобільний транспорт”, а вартість договору визначається розміром автостанційного збору, який входить до вартості квитка, що реалізується пасажирам. Власники автостанцій розраховують розмір авто станційного збору самостійно до затвердження Мінтрансом України Порядку визначення розміру автостанційного збору. Розмір цього збору впливає на визначення вартості договору. У відповідності до ст. 32 Закону України „Про автомобільний транспорт”, п. 114 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту сторони визначають свої правовідносини з приводу перерахування автостанційного збору та його розміру, порядку й терміни його перерахунку у договорі, тобто сторони можуть врегульовувати це питання окремо у встановленому чинним законодавством порядку: шляхом підписання нового договору, якщо сторони не передбачили це в основному договорі, або шляхом внесення змін до договору; або між сторонами може бути укладена додаткова угода до договору по наданню послуг і виконанню робіт, пов`язаних з відправленням і прибуттям пасажирів на автобусних маршрутах загального користування з автостанцій та автовокзалу ВАТ „Одесавтотранс”, яка з моменту підписання стане невід`ємною частиною цього договору.

Головуючий                                          В.В. Лашин

Суддя                                                                        Г.А. Єрмілов

Суддя                                О.Л. Воронюк