АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

29.05.08
Справа  № 6/11

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді
Кордюк Г.Т.

суддів:
Давид Л.Л.

Мурська Х.В.

розглянувши
апеляційну скаргу  АКБ
«УкрСиббанк», м.Харків.

на
рішення  господарського
суду Чернівецької   області від  05.03.2008р.

у
справі № 6/11

за
позовом  Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.Чернівці.

до  АКБ «УкрСиббанк», м.Харків.

про
усунення
перешкод  у користуванні  майном шляхом виселення з нежитлового
приміщення.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1.- підприємець.

ОСОБА_2.- представник.

Від відповідача: Кашпрук Т.В.- представник.

Котвицький В.Л.-  представник.

Представникам сторін роз'яснено їх права й обов'язки, передбачені
ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало, від здійснення
технічної фіксації судового процесу представники сторони відмовились.

Рішенням господарського
суду  Чернівецької  області від 05.03.2008р. (суддя Паскарь А.Д.)
позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1. задоволено, зобов»язано
Акціонерно-комерційний банк “УкрСиббанк” (61050, м. Харків, проспект
Маяковський, 60, ідентифікаційний код 09807750) протягом одного місяця з дня
набрання чинності даного рішення звільнити нежитлові приміщення, загальною
площею 157,70 м кв., які розташовані в м.Чернівці. проспект Незалежності, 115,
шляхом виселення, відшкодовано судові витрати.В зустрічному позові АК
«Укрсиббанк»відмовлено.

Суд мотивував рішення тим,
що договір оренди від 25.12.2003р. фактично був укладений та підписаний
сторонами у вересні 2004р., а тому в силу ч.2 ст.793 ЦК України підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Оспорюваний договір
нотаріально не посвідчений, державну реєстрацію не пройшов, а тому в силу ч.1
ст.220 ЦК України є нікчемним та визнання його недійсним судом не вимагається
(ч.2 ст.215 ЦК України). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків,
правові наслідки недійсності нікчемного
правочину можуть змінюватись за домовленістю сторін.Тому, не підлягають
до задоволення вимоги по зустрічному позову.

Не погоджуючись з
рішенням місцевого господарського суду, АКБ «УкрСиббанк»подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення скасувати, в позові Андрієвському  М.М. відмовити, зустрічний позов задоволити.

Як на підставу, АКБ
«УкрСиббанк»покликається, що місцевий господарський суд прийшов до невірного
висновку про момент укладення договору в 2004 році, оскільки акт державної
технічної комісії свідчить  лише про
прийняття закінченого будівництвом об»єкту в експлуатацію, а не факт укладення
договору оренди.Крім того, зазначає апелянт, місцевий господарський суд в
порушення п.2.ч.1 ст.83 ГПК України вийшов за межі позовних вимог, без
клопотання заінтересованої  сторони
обгрунтував недійсність договору оренди, а в подальшому  в порушення ч.1 ст.220 ,ч.2 ст.215 ЦК України
вважає зазначений договір нікчемним.

Оскільки  взаємовідносини сторін щодо укладення
договору оренди виникли до 1.01.2004р., а щодо виселення після 1.01.2004р., до
відносин щодо укладення  належить
застосовувати норми ЦК УРСР, діючого на дату підписання договору (25.12.2003р.),
а  щодо
виселення норми ЦК України.

Крім того, вважає,
що господарським судом не наведено жодних доказів та підстав щодо відмови у
зустрічному позові.

Позивач у відзиві
на апеляційну скаргу, представник в судовому засіданні доводи відповідача
відхилив, покликається, що договір оренди фактично було укладено та підписано
сторонами в 2004 році, оскільки станом на 25.12.2003р. у його власності  не знаходились нежитлові приміщення площею
157,70 м.кв.

На той час на праві
власності позивачу належали три житлові квартири АДРЕСА_1 загальною площею
117,20 м.кв., а нежитлові приміщення площею 157,70 м.кв. прийняті в
експлуатацію 9.08.2004р., що підтверджується актом державної технічної комісії,
свідоцтвом про право власності, актом приймання-передачі приміщення в оренду від
1.09.2004р., а тому відповідно до ст.793 ЦК України договір підлягає
нотаріальному посвідченню, чого сторонами не дотримано при його укладенні.

В  судовому засіданні 14.04.2008р. до
29.05.2008р. оголошено перерву.

Заслухавши
пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної  скарги та заперечення на неї,
перевіривши
матеріали справи та проаналізувавши фактичні обставини справи, правильність
застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права,
Львівський апеляційний господарський суд вважає, що  апеляційна скарга не підлягає до задоволення,
виходячи з наступного:

Укладення, зміна і
розірвання договору регулюється гл.53 ЦК України.

Відповідно до ч.1
ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони
в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами
договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Момент укладення
договору встановлено ст.640 ЦК України, відповідно до ч.1 якої,  договір є укладеним з моменту одержання
особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї
пропозиції.

Якщо відповідно до
акту  цивільного законодавства для
укладення договору необхідно також
передача майна або вчинення  іншої
дії, договір є укладений з моменту передання відповідного майна або вчинення
певної дії (ч.2 ст.640 ЦК України).

Правовідносини щодо
оренди будівлі або іншої капітальної споруди регулюються параграфом 4 гл.58 ЦК
України.

Передача будівлі або
іншої капітальної споруди у найм, встановлено ст.795 ЦК України, відповідно до
якої передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх
окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується
сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору
найму, якщо інше не встановлено договором.

Оскільки норма ст.795 ЦК України передбачає,
що для укладення договору  найму
необхідно передати майно наймачеві (за актом), тому договір найму будівлі є
реальним і вважається укладеним з моменту передачі майна.

Матеріали справи
свідчать, що  об»єкт оренди - нежитлове
приміщення площею 157,70 кв.м., як об»єкт цивільних прав виник в 2004р., що
підтверджується Актом державної технічної комісії про прийняття закінченого
будівництвом об»єкту в експлуатацію від 09.08.2004р., витягом з рішення
виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 17.08.2004р., №697/16 про
затвердження актів державних технічних комісій про прийняття об»єктів в
експлуатацію, актом приймання передачі майна в оренду від 1.09.2004р.

Частиною 1 статті 202 ЦК
України встановлено, що правочином визнається дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для чинності правочину, приведені  в статті 203 названого кодексу, частинами 1
та 4 якої приписано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин
має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до частини 2
статті 793 ЦК України, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх
окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному
посвідченню, а статтею 794 цього ж кодексу визначено, що такий договір,
укладений на строк не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації.

Незважаючи на те, що
зазначений договір сторонами був укладений на строк до 01.09.2014, в порушення
вказаних вище норм ЦК України, нотаріально він посвідчений не був та державну
реєстрацію не пройшов.

Відповідно до частини 1 статті 220
ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

Висновок місцевого
господарського суду про нікчемність укладеного між сторонами правочину є
вірним, зроблений у  відповідності до норм
чинного законодавства.

Частинами 1 та 4 статті
216 ЦК України  встановлено, що недійсний
правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені
законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

А тому, місцевим
господарським судом правомірно відмовлено в задоволенні зустрічного позову.

З огляду на
вищевикладене, колегія Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що оскаржуване рішення господарського суду
Чернівецької   області відповідає
матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його
скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не
відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані, не базуються на
законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що
можуть бути підставою згідно ст.104  ГПК
України для скасування чи змін оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.101,103,105 ГПК
України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.
Рішення господарського суду Чернівецької
області від  05.03.2008р.

у
справі № 6/11 залишити без змін, апеляційну скаргу АКБ «УкрСиббанк»,
м.Харків - без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку.

3.Матеріали справи повернути в господарський суд Чернівецької  області.

Головуючий-суддя
Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                     Давид
Л.Л.

Суддя
Мурська Х.В.