ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2008 р.

№ 15/315-07-8195

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючий суддя

Муравйов О.В.

судді

Полянський А.Г.

Коробенко Г.П.

розглянувши

касаційну скаргу

ДПІ у м. Іллічівську

на

постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.03.2008 р.

у справі

№ 15/315-07-8195 Господарського суду Одеської області

за позовом

ДПІ у м. Іллічівську

до

1.          Виробничого закритого акціонерного товариства "Великодальницький завод продовольчих товарів "Євдокія"

2.          Приватного підприємства "Укртрансконтейнер"

Треті особи

1.          ДП "Іллічівський морський торговельний порт"

2.          Приморська митниця

про

визнання права власності на майно та зобов'язання виконати певні дії

За участю представників сторін:

позивача –Дабіжа В.І. дов. від 10.06.2008 р.

відповідача –1- не з'явились,

відповідача –2- не з'явились

третя особа -1 –не з'явились,

третя особа -2 - не з'явились

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.02.2008 р. (суддя –Петров В.С.) в задоволенні позові відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.03.2008 р. (судді –Гладишева Т.Я., Савицький Я.Ф., Лавренюк О.Т.) рішення Господарського суду Одеської області від 08.02.2008 р. залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції, ДПІ у м. Іллічівську звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідачі не скористались наданим правом на участь у суді касаційної інстанції.

Відзиву на касаційну скаргу від відповідачів не надходило.

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від 22.08.2008 р. у зв’язку з відпусткою судді Фролової Г.М., для перегляду в касаційному порядку справи № 15/315-07-8195 призначеної до розгляду на 26.08.2008 р., утворено колегію суддів в наступному складі: головуючий –Муравйов О.В., судді – Полянський А.Г., Коробенко Г.П.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.09.2007 р. в ході проведення співробітниками ДПІ у м. Іллічівську оперативно-розшукових заходів на території Іллічівського морського торговельною порту на складі № 15 в контейнері № ZCSU 2566770, який знаходився на зберіганні в Іллічівському морському торговельному порту з 10.09.2006 р., був виявлений вантаж: горілка "Руссов" по 0,75 л в кількості 12600 пляшок.

05.10.2007 р. ДПІ у м. Іллічівську листом № 22794/24-01 повідомила генерального директора "Зім Інтергрейтід Шипінг Україна Сервісіз ЛТД" про виявлення на території порту на складі № 15 в контейнері № ZCSU 2566770 горілки "Руссов" по 0,75 л. в кількості 12600 пляшок та просила виставити вказаний контейнер для перевірки наявності майна та подальших дій згідно чинного законодавства. 10.10.2007 р. комісією у складі представників Державної податкової інспекції у м. Іллічівську складено акт № 08 опису та оцінки майна з ознаками безхазяйного, згідно якого майно - горілка "Руссов" по 0,75 л в кількості 12600 пляшок загальною вартістю 4 800 грн. було прийнято на відповідальне зберігання заступником начальника складу № 15 Іллічівського морського торговельного порту.

Листом від 26.11.2006 р. Компанія "Іmex Marketing LLC" повідомила ВЗАТ "Великодальницький завод продовольчих товарів "Євдокія" про те, що на підставі контракту № 8 від 09.02.2005 р. на адресу компанії був відвантажений контейнер з горілкою "Руссов" місткістю 0,75 л в кількості 13200 пляшок згідно інвойсу № 03 від 27.03.2006 р., отримувачем та імпортером якого є Компанія "Duggandistillers product corporations/Imex Spirits". При цьому Компанія зазначила, що на підставі доповнення С/2 від 01.08.2006 р. покупець (Компанія "Іmex Marketing LLC") через отримувача та імпортера відправляє горілку "Руссов" місткістю 0,75 л в кількості 12600 пляшок назад до України в контейнері № ZCSU 2566770 та відмовляється від даного вантажу.

15.02.2007 р. ВЗАТ "Великодальницький завод продовольчих товарів "Євдокія" звернулось до директора ПП "Укртрансконтейнер" та виконавчого директора ТОВ "Зім Інтергрейтід Шипінг Україна Сервісіз ЛТД" з листами за № 59 та № 60, якими повідомило, що у зв’язку з фінансовими труднощами завод відмовляється від вищезазначеного вантажу - горілки "Руссов" у кількості 12600 пляшок, який надійшов на їх адресу в контейнері № ZCSU 2566770, та підтверджує свою згоду на його реалізацію комісією по залежалим вантажам.

За таких обставин, ДПІ у м. Іллічівську звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Виробничого закритого акціонерного товариства "Великодальницький завод продовольчих товарів "Євдокія" про визнання права власності за державою в особі ДПІ у м. Іллічівську на безхазяйне майно —горілку "Руссов" по 0,75 л в кількості 12600 пляшок загальною вартістю 4800 грн.; зобов'язання ДП "Іллічівський морський торгівельний порт" видати зазначене майно ДПІ у м. Іллічівську для проведення заходів відповідно до норм чинного законодавства; зобов'язання Південної регіональної митниці, Приморської митниці не перешкоджати ДПІ у м. Іллічівську виконувати функції по розпорядженню безхазяйним майном, яке знаходиться на території Іллічівського морського торговельного порту, та зняти з митного контролю.

Відповідно до приписів ст. ст. 45, 47, 43 ГПК України судові рішення приймаються судом за результатами обговорення усіх обставин справи та за умови здійснення за своїм внутрішнім переконанням оцінки доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стаття 392 ЦК України передбачає що, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як обґрунтовано зазначено попередніми судовими інстанціями, відповідно до вимог Декрету Кабінету Міністрів України від 08.04.1993 року № 33-93 "Про порядок вилучення та реалізації вантажів, що знаходяться у морських торговельних портах і на припортових залізничних станціях понад установлені терміни" та Постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.96 № 536 "Про реалізацію вантажів, що зберігаються в морських торговельних портах і на припортових залізничних станціях понад встановлені терміни" створена Комісія з питань вилучення та реалізації вантажів, що зберігаються в морських торговельних портах і на припортових залізничних станціях понад встановлені терміни. У своїй роботі Комісія керується вищевказаними нормативними актами, а також Положенням про комісію, яке було затверджено Головою Комісії за погодженням з Міністерством транспорту, Міністерством фінансів та Міністерством юстиції України.

На розгляд Комісії приймаються документи щодо вилучення та реалізації вантажів, терміни зберігання яких під митним контролем закінчилися і митницею не вжито заходів до їх реалізації у разі відсутності доручення вантажовласників (вантажовідправників) щодо подальшого їх відправлення, з їх вини, а також з незалежних від морських торговельних портів чи припортових залізничних станціях причин.

За таких обставин судами зроблено правомірний висновок про те, що позивач не є власником майна, як і не є власником спірного майна ДП "Укртрансконтейнер", на складі якого це майно знаходиться.

Правила щодо набуття права власності на безхазяйну річ встановлені ст. 335 Цивільного кодексу України, згідно з якою безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

В порушення вимог ст. 33, 34 ГПК України позивачем не було надано доказів вилучення вказаного майна, його зберігання та безперервного володіння протягом п'яти років.

Судами встановлено, що вантаж не є конфіскованим і не є власністю держави, знаходиться під митним контролем, тому його реалізація на внутрішньому та зовнішньому ринках України повинна здійснюватися з дотриманням норм і правил, регулюючих загальний порядок імпорту товарів.

Стаття 246 Митного кодексу України передбачає, що відмова від товарів на користь держави допускається з дозволу митного органу, який видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2003 року № 1955 "Про деякі питання відмови на користь держави від товарів, що перебувають під митним контролем" встановлено, що у разі наміру власника товарів, що перебувають під митним контролем на митній території України, відмовитися від цих товарів на користь держави без будь-яких умов на свою користь, він або уповноважена ним особа подає до митного органу заяву за формою, що визначається Держмитслужбою України. Наказом Держмитслужби від 24.12.2003 року № 906, у відповідності з статтями 187 та 246 Митного кодексу України затверджено Порядок застосування митного режиму відмови на користь держави до товарів, що перебувають під митним контролем.

Враховуючи викладене попередні судові інстанції дійшли обґрунтованого висновку про те, що питання про реалізацію зазначених товарів має бути вирішено відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 08.04.1993 року № 33-93 "Про порядок вилучення та реалізації вантажів, що знаходяться у морських торговельних портах і на припортових залізничних станціях понад установлені терміни".

За таких обставин, перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що суди в порядку ст. ст. 43, 47, 43, 99, 101 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності та дійшли обґрунтованого висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ДПІ у м. Іллічівську.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, повторно розглядаючи справу, апеляційний суд повно з’ясував обставини, які мали значення для правильного розгляду поданої апеляційної скарги. Висновки апеляційного суду ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та відповідають положенням чинного законодавства. Як наслідок, прийнята апеляційним господарським судом постанова відповідає положенням ст. 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з цим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.ст. 85, 1115 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою присутнього представника позивача оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Іллічівську залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.03.2008 року у справі № 15/315-07-8195 Господарського суду Одеської області залишити без змін.

Головуючий суддя Муравйов О.В.

Судді Полянський А.Г.

Коробенко Г.П.