ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"04" червня 2008 р. Справа № А18/282-08

м. Київ, вул. Комінтерну, 16

(зал судових засідань № 205)

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді А.Ю. Кошика при секретарі розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовом СТ "Таволга"

до Лебедівської сільської ради

про скасування рішення суб'єкта владних повноважень

За участю представників:

Позивач - Селянко А.О.

Відповідач - не з"явився

Суть спору:

До господарського суду Київської області звернулось Садівницьке товариство «Таволга»(далі - позивач) з адміністративним позовом до Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області (далі - відповідач) про скасування рішення № 41 від 05 травня 2008 року «Про скасування рішення виконкому Лебедівської сільської ради № 42», яким скасовано реєстрацію садівницького товариства «Таволга»та рішення виконавчого комітету Лебедівської сільської ради № 42 від 22 лютого 2007 року «Про реєстрацію статуту садівницького товариства «Таволга».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач діяв з перевищенням наданих йому законних повноважень та у спосіб, що не передбачений законом, а тому таке рішення є незаконним та протиправним.

Провадження в адміністративній справі було відкрите відповідно до ухвали від 12 травня 2008 року та призначено справу до розгляду на 04 червня 2008 року.

Одночасно з позовом позивачем подано клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зупинення дії спірного рішення та заборони вчиняти будь-які дії щодо виконання оскаржуваного рішення до вирішення спору по суті.

Дослідивши позовні матеріали та вимоги про забезпечення позову, суд визнав заяву про забезпечення позову обґрунтованою та такою, що може бути задоволена у відповідності до п. 3 ст. 117 КАС України шляхом зупинення дії рішення № 41 від 05 травня 2008 року. При цьому суд виходив з пов’язаності заходів до забезпечення позову з його предметом, а також необхідності уточнення способу забезпечення позову шляхом зупинення дії спірного рішення.

В судове засідання 04 червня 2008 року представник відповідача не з’явився. 20 травня 2008 року через канцелярію суду за підписом Лебедівського сільського голови Гетьмана Г.І. було подано заяву про неможливість бути присутнім у судовому засіданні з прохання розглянути справу за відсутністю відповідача відповідно до закону.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2008 року Лебедівською сільською радою Вишгородського району Київської області з посиланням на ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування»від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР, ст. 14 Закону України «Про основи містобудування»від 16 листопада 1992 року № 2780-ХІІ, було скасовано державну реєстрацію позивача.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що садівницьке товариство «Таволга», яке за організаційно – правовою формою є громадською організацією, зареєстровано Вишгородською районною державною адміністрацією Київської області 22 лютого 2007 року, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру № 1 002199.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об’єднання громадян»від 16 червня 1992 року № 2460-ХІІ об'єднанням громадян є добровільне громадське формування, створене на основі єдності інтересів для спільної реалізації громадянами своїх прав і свобод.

Ст. 3 вказаного Закону визначає, що громадською організацією є об'єднання громадян для задоволення та захисту своїх законних соціальних, економічних, творчих, вікових, національно-культурних, спортивних та інших спільних інтересів.

Відповідно до ст. 14 Закону легалізація (офіційне визнання) об'єднань громадян є обов'язковою і здійснюється шляхом їх реєстрації або повідомлення про заснування. Діяльність об'єднань громадян, які нелегалізовані або примусово розпущені за рішенням суду, є протизаконною. У разі реєстрації об'єднання громадян набуває статус юридичної особи.

В свою чергу, ст. 32 Закону встановлює порядок примусового розпуску (ліквідації) об'єднання громадян. Так, за поданням легалізуючого органу або прокурора рішенням суду об'єднання громадян примусово розпускається (ліквідується) у випадках:

1) вчинення дій, передбачених статтею 4 цього Закону.

2) систематичного або грубого порушення вимог статті 22 цього Закону.

3) продовження протиправної діяльності після накладення стягнень, передбачених цим Законом.

4) зменшення кількості членів політичної партії до числа, коли вона не визнається як така.

Суд одночасно вирішує питання про припинення випуску друкованого засобу масової інформації об'єднання громадян, яке примусово розпускається. Про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян реєструючий орган протягом п'ятнадцяти днів після набрання рішенням суду законної сили повідомляє у засобах масової інформації. Рішення про примусовий розпуск всеукраїнських та міжнародних громадських організацій на території України приймається судом.

Ст. 4 Закону встановлює, що не підлягають легалізації, а діяльність легалізованих об'єднань громадян забороняється у судовому порядку, коли їх метою є: зміна шляхом насильства конституційного ладу і в будь-якій протизаконній формі територіальної цілісності держави; підрив безпеки держави у формі ведення діяльності на користь іноземних держав; пропаганда війни, насильства чи жорстокості, фашизму та неофашизму; розпалювання національної та релігійної ворожнечі; створення незаконних воєнізованих формувань; обмеження загальновизнаних прав людини.

Як вже зазначалось, у разі реєстрації, об'єднання громадян набуває статус юридичної особи.

Так, 22 лютого 2007 року Вишгородською районною державною адміністрацією було проведено державну реєстрацію позивача та видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст. 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного кодексу України, юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом.

Приписами ст. 110 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа ліквідується: 1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами;

2) за рішенням суду про визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом.

Частиною 2 ст. 110 Цивільного кодексу України встановлено, що вимога про ліквідацію юридичної особи на підставах, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті, може бути пред'явлена до суду органом, що здійснює державну реєстрацію, а також учасником юридичної особи.

В той же час, ч. 2 ст. 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»від 15 травня 2003 року, містить перелік підстав для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема: визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути; провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом; невідповідність мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам закону; неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону; наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням

Наведені приписи чинного законодавства кореспондуються між собою і встановлюють виключний порядок та перелік підстав припинення юридичної особи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади і місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин суд вважає дії відповідача протиправними, вчиненими поза правовим полем, що свідчить про протиправність та безпідставність спірного, яке порушує законні права та інтереси позивача, тому за наслідками розгляду спору підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, всебічно розглянувшли матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати (3,40 грн. судового збору) розподіляються відповідно до вимог ч.1 ст. 94 Кодекс адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, господарський суд

постановив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Скасувати рішення Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 41 від 05 травня 2008 року «Про скасування рішення виконкому Лебедівської сільської ради № 42»повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня її проголошення, якщо заява про апеляційне оскарження постанови не буде подана. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана, в двадцятиденний строк після надання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя