ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.06.08 Справа №14/62-08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Федоров І.О. судді Хуторной В.М. , Яценко О.М.

при секретарі Шерник О.В.

Представники сторін в судове засідання нез’явилися.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Херсонський річковий порт» Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» на рішення господарського суду Херсонської області від 8.04.2008 р. у справі №14/62-08

за позовом - Державного підприємства «Одеська залізниця», м. Одеса, (далі Одеська залізниця);

до відповідача - Дочірнього підприємства «Херсонський річковий порт» Акціонерної судноплавної компанії Укррічфлот, м. Херсон, (далі Херсонський річковий порт);

про стягнення 6698,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1214 від 24.06.2008 р. справу № 14/62-08 передано для розгляду колегії у складі: Федорова І.О., Хуторного В.М., Яценко О.М., якою справа прийнята до розгляду.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 08.04.2008 р. по справі № 14/62 - 08 (суддя Гридасов Ю.В.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 2978,1 грн. основного боргу, 45,35 грн. витрат по сплаті державного мита та 52,46 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу. В задоволені іншої частини позову відмовлено.

Вказане рішення мотивовано тим, що кількість діб затримки у довідці розрахунку по накопичувальним карткам № 0707747, № 1900707 зазначено без урахувань вимог ст. 46 Статуту залізниць України та телеграми Одеської залізниці №389 від 10.01.2006 р. про те, що одержувачем надається термін безоплатного зберігання в кількості 24 години з моменту затримки, а тому плата за зберігання вантажу у вагонах складає 2978,1 грн.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Херсонський річковий порт, відповідач у справі, звернувся з апеляційною скаргою до Запорізького апеляційного господарського суду, посилаючись на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права, судом не з’ясовано всі обставини справи, що мають значення для справи та невірно зроблено оцінку доказам. Вважає, що висновок суду з посиланням на ст. 46 Статуту залізниць України, п. 5, п. 8 Правил зберігання вантажів, п. 2.1, п. 2.3 Тарифного керівництва №1 є помилковими, оскільки вимоги в цих нормативних документах поширюються тільки на вантажі, що прибули на станцію призначення і вивантажені на місцях загального користування засобами залізниці. Посилання суду на п. 8 Правил зберігання вантажів також вважає безпідставним, оскільки суд не врахував, що на підставі актів загальної форми нараховується плата за користування ваганами, а не за зберігання вантажів у ваганах. Відповідно до ст. 17 Статуту залізниць України перевезення вантажів залізничним транспортом організовується на договірних засадах. В договорі на обслуговування залізничних під’їзних колій, що укладено між сторонами не передбачена плата за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх подачі під вивантаження з вини власника під’їзної колії. Просить суд рішення господарського суду Херсонської області від 08.04.2008 р. по справі № 14/62-08 скасувати та прийняти нове рішення.

Одеська залізниця, позивач у справі, письмового відзиву на апеляційну скаргу не надала, представник у судове засідання не з’явився, але телеграмою від 23.06.2008 р. просить суд розгляд справи відкласти у зв’язку з відрядженням його представника до Вищого господарського суду України. Вказане клопотання колегія суддів відхиляє, оскільки справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Сутність спору: В червні та липні 2007 року на станцію Херсон Порт Одеської залізниці прибули вагони на адресу Херсонського річкового порту з вантажем, які простояли на станції залізниці в очікувані вивантаження більше терміну безоплатного зберігання.

В обґрунтування затримки вагонів, які простояли на станції Херсон Порт Одеської залізниці в очікуванні подачі під вивантаження більше терміну безоплатного зберігання надано накопичувальні карточками № 070747, № 190707, а також акти загальної форми № 836 від 30.06.-05.07.2007 р., №838 від 30.06.-06.07.2007 р., №983 від 15.07. – 17.07.2007 р., №984 від 15.07. – 17.07.2007 р., які підписано представником відповідача із зауваженням «акт складено безпідставно, оскільки плата за зберігання вантажу не передбачена договором від 10.01.2007 р. «Про подачу та забирання вагонів».

Предметом розгляду в суді першої інстанції з урахуванням уточнених позовних вимог було стягнення з відповідача плати за зберігання вантажу у ваганах в розмірі 6698,16 грн.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 08.04.2008 р. по справі № 14/62-08 позовні вимоги задоволено частково, з чим не погодився відповідач.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, 10.01.2007 р. між сторонами укладено договір про подачу та забирання вагонів при станції Херсон – Порт Одеської залізниці строком до 31.01.2008 р. Відповідно до абзацу 6 п. 14 цього договору Порт сплачує залізниці плату за користування ваганами, зберігання вантажів у вагонах, згідно з Тарифним керівництвом №1 та Правилами перевезення вантажів. Вказаний договір відповідачем підписано з урахуванням протоколу розбіжностей від 29.01.2007 р. В свою чергу, Одеською залізницею до викладених у протоколі розбіжностей від 29.01.2007 р. складено протокол узгодження розбіжностей до договору від 10.01.2007 р., який сторонами підписано 22.02.2007 р.

Доказів оскарження в судовому порядку протоколу узгодження розбіжностей від 22.02.2007 р. суду не надано, а відтак, не погоджені пункти позивачем в протоколі узгодження розбіжностей є обов’язковими для сторін.

Відповідно до ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є зокрема договори та інші правочини; інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про залізничний транспорт», законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України «Про транспорт», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Стаття 908 Цивільного кодексу України встановлює, що загальні умови перевезення визначаються цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Пункт 5 статті 307 Господарського кодексу України також встановлює, що умови перевезень вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, права і обов'язки сторін виникають не лише з умов укладеного сторонами договору, а і на підставі норм, встановлених актами законодавства, в тому числі нормативно-правових актів, які регулюють взаємовідносини в певних випадках.

Відповідно до ст. 46 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457, одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Пунктом 5 «Правил зберігання вантажів», затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 закріплено, якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Пунктом 8 «Правил зберігання вантажів» встановлено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). При цьому, термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці - з моменту затримки.

Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України (Тарифне керівництво № 1), затверджений Наказом Мінтрансу України від 15.11.1999 № 551 та зареєстрований Міністерством юстиції 01.12.1999 за № 828/4121 (з наступними змінами і доповненнями) в пункті 2 розділу 2 встановлює розміри зборів за зберігання вантажів у розмірі 1,5 грн. за одну тону, таким чином, збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом і не потребує додаткового погодження сторонами.

Пунктом 2.5 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України і Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів цього збірника визначено, що при нарахуванні зборів за зберігання вантажів неповна доба округляється у всіх випадках до повної.

Підпункт 2.3 пункту 2 розділу 2 Тарифного керівництва № 1 передбачено, що за зберігання у вагонах вантажів, що мають вивантажуватись на місцях загального і незагального користування, але не подані під вивантаження з вини одержувача, збір справляється після закінчення терміну безоплатного зберігання, що визначається з 24-ї години дати повідомлення одержувача про прибуття вантажу.

Пункт 42 Статуту залізниць України встановлює, що залізниця зобов’язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12 години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції. Одержувач може визначити спосіб повідомлення.

Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення.

Відповідач не оспорює факт належного (неналежного) повідомлення залізницею про надходження вантажу.

Статтею 129 Статуту передбачено, що підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Одеською залізницею відповідно до п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Мінтрансу України від 28.05.2002 р. № 334 та зареєстрованого в Мін’юсті України 08.07.2002 р. за №567/6855, складено акти загальної форми, які засвідчують факт затримки вагонів на станції призначення, а саме:

Згідно акту загальної форми № 836 від 30.06.2007 р. на станцію вагон 67917567 прибув 30.06.07 р. о 1-20 та простояв до 05.07.07 р. о 15-30, тобто порушення складає 3 доби з урахуванням безкоштовного зберігання;

Вагон 67679126 прибув 30.06.07 р. о 17-10 та простояв до 05.07.07. о 15-30, порушення складає 3 доби з урахуванням безкоштовного зберігання;

Вагон 66605270 прибув 30.06.07 р. об 17-10 та простояв до 05.07.07 р. до 15-30, порушення складає 3 доби з урахуванням безкоштовного зберігання;

Згідно акту загальної форми № 838 від 30.06.2007 р. на станцію вагон 60720075 прибув 30.06.2007 р. о 13-25 та простояв до 06.07.2007 р. о 1-45, порушення складає 4 доби з урахуванням безкоштовного зберігання;

Вагон 66556010 прибув 30.06.2007 р. о 13-25 та простояв до 06.07.2007 р. о 1-45, порушення складає 4 доби з урахування безкоштовного зберігання;

Вагон 66178948 прибув 30.06.2007 р. о 13-25 та простояв до 06.07.2007 р. о 10-45, порушення складає 4 доби з урахуванням безкоштовного зберігання;

Вагон 67913350 прибув 30.06.2007 р. о 13-25 та простояв до 06.07.2007 р. о 1-45, порушення складає 4 доби безкоштовного зберігання;

Згідно акту загальної форми № 984 від 15.07.2007 р. на станцію вагон 63304950 прибув 15.07.2007 р. о 15-55 та простояв до 17.07.2007 р. о 10-40, тобто порушення складає 1 добу з урахуванням безкоштовного зберігання;

Вагон 65757742 прибув на станцію 15.07.2007 р. о 15-55 та простояв до 17.07.2007 р. о 10-40, тобто порушення складає 1 добу з урахуванням безкоштовного зберігання;

Вагон 66240425 прибув на станцію 15.07.2007 р. о 15-55 та простояв до 17.07.2007 р. о 10-40, тобто порушення складає 1 добу з урахуванням безкоштовного зберігання;

Вагон 66734385 прибув на станцію 15.07.2007 р. о 15-55 та простояв до 17.17.2007 р. о 10-40, тобто порушення складає 1 добу з урахуванням безкоштовного зберігання;

Вагон 67367714 прибув на станцію 15.07.2007 р. о 15-55 та простояв до 17.07.2007 р. о 10-40, тобто порушення складає 1 добу з урахуванням безкоштовного зберігання;

Отже, позивачем за встановлені порушення правомірно нараховано плату за зберігання вантажу в сумі 6698,16 грн. яка і підлягає стягненню.

За таких обставин судом першої інстанції помилково зроблено висновок, що стягненню підлягає сума в розмірі 2978, 1 грн.

Посилання відповідача на те, що акт загальної форми не можуть бути підставою для нарахування плати за зберігання вантажів у ваганах та які підписано із зауваженням колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки плата за зберігання вантажів встановлена Правилами зберігання вантажів та передбачена п. 14 Договору про подачу та забирання вагонів.

Доводи відповідача на те, що в актах загальної форми Одеська залізниця не вірно посилається на розділ 7 п. 9 Правил перевезення вантажів, як на підставу стягнення збору за збереження вантажів, не приймається до уваги, оскільки Правила складання актів, затверджених наказом Мінтрансу України від 28.05.02 р. №334, не передбачають такого обов’язкового реквізиту у актах загальної форми, як посилання на нормативний акт.

За таких обставин та з огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення господарського суду Херсонської області від 08.04.2008 р. на підставі п. 3 ст. 104 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Херсонський річковий порт» Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» залишити без задоволення. Рішення господарського суду Херсонської області від 08.04.2008р. у справі № 14/62-08 – скасувати.

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Херсонський річковий порт» Акціонерної судноплавної компанії Укррічфлот (73000, м. Херсон, Одеська площа, 6, код Державного реєстру 03150208, рахунок №2802 в АКБ «Укрсоцбанк», МФО 325015) на користь Одеської залізниці (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, рахунок 8 в АБ Одеська філія «Експрес-Банк», МФО 328801 код Державного реєстру 01071315) 6698 (шість тисяч шістсот дев’яносто вісім) грн. 16 коп. основного боргу, 102 (сто дві) грн. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Доручити господарському суду Херсонської області видати відповідний наказ.

Постанову оформлено відповідно до ст. 84 ГПК України 27.06.2008 р.

Головуючий суддя Федоров І.О.

судді Хуторной В.М.

Яценко О.М.