ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2008 р.

№ 30/69-08-1260

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді

Дерепи В.І.,

суддів

Гончарука П.А., Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване підприємство "Охорона –Комплекс –Одеса"

на рішення господарського суду Одеської області від 8 квітня 2008 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29 травня 2008 року

у справі № 30/69-08-1260

за позовом

представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради

до

товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване підприємство "Охорона –Комплекс –Одеса"

про

виселення з нежитлового приміщення

за участю представників сторін:

від позивача –Севостьянова С.О.

відповідача – не з’явився

ВСТАНОВИВ:

У березні 2008 року позивач звернувся в суд з позовом про виселення відповідача з нежитлового приміщення загальною площею 381,4 м2, що складається з приміщень першого та другого поверхів, розташованих в будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Терешкової 3/5.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що в порушення вимог ст. 785 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", після закінчення строку дії договору оренди, відповідач, як орендар не повернув позивачу (орендодавцю) предмет оренди.

Рішенням господарського суду Одеської області від 8 квітня 2008 року (суддя Рога Н.В), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 29 травня 2008 року (головуючий –Туренко В.Б., судді –Бандура Л.І., Поліщук Л.В.,), позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а постановлені у справі судові рішення –без змін.

Заслухавши представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 18 жовтня 1999 року між представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради і товариством з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване підприємство "Охорона –Комплекс –Одеса" було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 3061, за яким позивач передав відповідачу в оренду строком до 17 жовтня 2007 року приміщення площею 387,7 м2, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Терешкової 3/5. Додатковим погодженням № 1 (без дати) до вказаного договору змінено розмір орендованої площі з 387,7 м2 на 381,4 м2 на підставі технічного паспорту від 23 січня 2001 року. Додатковими погодженнями № 2 від 1 лютого 2001 року, № 3 від 22 серпня 2002 року, № 4 від 31 жовтня 2003 року, № 5 від 1 липня 2004 року вносились зміни щодо розміру орендної плати.

Відповідно до п. 4.6 договору орендар зобов'язаний в разі припинення договору оренди, повернути орендодавцеві орендоване приміщення в належному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду.

17 жовтня 2007 року відповідачу було направлено повідомлення № 01-15/1599, в якому позивач зазначив, що вказаний договір оренди не буде продовжуватися на новий строк та запропонував передати йому ключі та належне приміщення за актом приймання –передачі. Натомість, станом на день подачі позову до господарського суду, відповідач продовжував займати орендоване приміщення.

Відповідно до п. 1.2 Положення про представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради № 20-V від 27 червня 2006 року, позивач наділений повноваженнями щодо управління комунальною власністю територіальної громади міста. А тому спірні правовідносини регулюються, зокрема, Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно з ч.1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 27 вказаного Закону, у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Касаційна інстанція погоджується із висновком місцевого та апеляційного господарських судів про безпідставність тверджень відповідача щодо зміни терміну дії договору внаслідок фактичного використання орендованого приміщення. Також судом апеляційної інстанції правильно спростоване, як безпідставне, посилання відповідача на можливість продовження договору оренди через наявність в нього переважного права як орендаря, який належним чином виконував свої обов'язки.

Інші посилання скаржника в обґрунтування касаційної скарги також не підтверджуються матеріалами справи та спростовуються висновками суду.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарським судом на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване підприємство "Охорона –Комплекс –Одеса" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 8 квітня 2008 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29 травня 2008 року у справі № 30/69-08-1260 без змін.

Головуючий, суддя

В.Дерепа

Суддя

П.Гончарук

Суддя

Л.Стратієнко