донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

01.07.2008 р.                                                              справа №17/32

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Шевкової Т.А.

суддів

Діброви Г.І. , Стойка О.В.

за участю представників сторін:

від позивача:

Ільченко Л.М. дов. № 8 від 08.01.2008р.,

від відповідача:

Манерова Ю.В. дов. № Н-01/172 від 19.05.2008р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Східенерго» м. Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

05.05.2008 року

по справі

№ 17/32 (Татенко В.М.)

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Східенерго" м. Донецьк

до

Державного підприємства "Донецька залізниця" м. Донецьк

про

стягнення 1847 грн. 11 коп.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Східенерго»м.Донецьк звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства „Донецька залізниця” 1847грн. 11коп. вартості недостачі вантажу –вугілля.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на ст.ст.908, 924, 925 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України, ст.ст.110, 130 Статуту залізниць України, дані залізничної накладної №49522878, досилочної залізничної накладної № 630918, залізничної накладної № 49522920, досилочної залізничної накладної № 630925, комерційного акту № БИ 573416 17/6 від 10.04.2007р., комерційного акту № БИ 573417 18/7 від 13.04.2007р., рахунку № 221/У від 19.04.2007р., акту звірки по кількості та якості вугілля № 49/1 від 26.04.2007р., договору № 8/У-2005 від 15.08.2005р., додаткову угоду від 30.03.2007р., претензії № 3788/01-41 від 04.06.2007р., № 3789/01-41 від 04.06.2007р., повідомлення №№ 60, 61, посвідчення якості №№667, 668.

Господарський суд Донецької області рішенням від 05.05.2008р. у справі № 17/32 визнав доведеним факт недостачі вугілля комерційними актами, та враховуючи те, що залізниця не довела виникнення недостачі з незалежних від перевізника причин, визнав, що недостача виникла під час перевезення з вини залізниці; посилаючись на ч.2 ст.114 Статуту залізниць України та п. 27 Правил видачі вантажів суд визначив вартість недостачі вугілля із врахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто в розмірі 2% - 4800кг у сумі 1238грн.04коп.

Рішенням від 05.05.2008р. у справі № 17/32 господарський суд відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми 1238,04 грн. у зв’язку із пропуском строку позовної давності, на підставі п.4 ст. 267 Цивільного кодексу України, згідно якої сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, є підставою для відмови у позові, враховуючи відсутність поважних причин пропущення цього строку.

У задоволенні позову в сумі в сумі 609грн.07коп. господарський суд відмовив у зв’язку з безпідставністю.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Східенерго»м.Донецьк, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 05.05.2008р. у справі № 17/32 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що господарським судом при винесенні рішення неправильно визначена вартість 1 тонни вугілля у розмірі 215грн., оскільки відповідно умов договору № 8/У-2005 від 15.08.2005р. вартість 1 тн вугілля розраховується шляхом застосування «приплат»та знижок до базової ціни вугілля, виходячи із збільшення (зменшення) вартості 1 тн. поставленого вугілля від базової ціни.

Заявник скарги вважає помилковим висновок господарського суду про те, що позивачем пропущений строк позовної давності, встановлений ст.136 Статуту залізниць України, оскільки право на позов виникло 11.04.2007р. і 14.04.2007р., тоді як судом не прийнятий до уваги той факт, що відповідач у листопаді 2007р. частково визнав претензію № 3788/01-41 від 04.06.2007р. на суму 675грн.96коп. та претензію № 3789/01-41 від 04.06.2007р. на суму 562грн.44 коп., про що позивач був повідомлений квитанціями №№60, 61 і згідно ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг строку позовної давності починається заново.

У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник ДП «Донецька залізниця»просив рішення господарського суду від 05.05.2008р. у справі № 17/32 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення, оскільки вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та винесеним у відповідності до норм чинного законодавства.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст. 9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України здійснено фіксацію судового процесу технічними засобами та складено протокол.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним з дотриманням встановлених до нього вимог, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи між Корпорацією “Донбаська паливно-енергетична компанія” та ТОВ “Східенерго” укладено договір поставки № 8/У-2005 від 15.08.2005р. (а.с. 25-31).

ДП «Свердловантрацит»09.04.2007р. та 11.04.2007р. по залізничним накладним №№ 49522878, 49522920 на адресу структурної одиниці Луганської ТЕС ТОВ «Східенерго»зі станції Должанська Донецької залізниці відвантажило антрацит А шоб у вологому стані, із зазначенням у накладній № 49522878 у вагоні № 63400576 маси вантажу 69000кг., у накладній №49522920 у вагоні № 65886186 –71000кг.

Під час слідування вантажу на станції Дебальцеве-Сортувальна, у відповідності до ст.24 Статуту залізниць України, здійснена контрольна перевірка маси вантажу у вагонах, та встановлена недостача.

За результатами перевірки залізницею складені комерційні акти БИ № 573416/17/6 від 10.04.2007р. та БИ № 573417/18/7 від 13.04.2007р. (а.с. 17-18). Згідно даних актів у вагоні № 63400576 вага нетто вантажу 65000кг (брутто 86400кг, тари 21400кг), що менш даних зазначених в накладній на 4000кг; навантаження у вагоні над 3,4,5,6,7 люками нижче борта на 500мм, з лівої сторони по ходу поїзда над 1,2 люками воронка розміром 3000х500мм до дна вагону; вагон у технічному стані несправний; маркування відсутнє.

у вагоні № 49522920 вага нетто вантажу 67400кг (брутто 90000кг, тари 22600кг) що менш даних зазначених в накладній на 3600кг; навантаження у вагоні нижче рівня бортів на 300мм, над 5, 6 люками воронка розміром 2000мм по ширині і до дна вагону; вантаж маркірований.

Комерційні акти № БИ 573416/17/6 від 10.04.2007р., № БИ 573417/18/7 від 13.04.2007р. підписані начальником станції, прийомоздатчиком, в.о. заступника начальника станції, із розділу «Ж»комерційних актів слід, що станцією призначення вантаж видано в обсязі встановленому у комерційних актах.

Позивач, звертаючись до господарського суду з позовною заявою, просив стягнути із залізниці, вартість недостачі вантажу у сумі 1847грн.11коп., із розрахунку: 6829кг (недостача з урахуванням норми недостачі 1% та норми природної втрати 0,55%), яка встановлена Постановою Держпостачання від 11.08.1987р. № 109.

Статтею 34 Господарського кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до п.9 Правил складання актів (затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2003р. № 334) у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Комерційні акти БИ № 573416/17/6 від 10.04.2007р. та БИ № 573417/18/7 від 13.04.2007р., які засвідчили вагову недостачу вантажу, згідно ст.129 Статуту залізниць України, є відповідними документами, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язується доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його управомоченій на отримання вантажу особі.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України “Про залізничний транспорт” та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Відповідальність перевізників за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України, встановлено ст.23 Закону України “Про залізничний транспорт”.

Частина 2 статті 23 даного закону та ст. 113 Статуту залізниць України передбачає, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Із матеріалів справи вбачається, що факт нестачі за спірними перевезеннями є підтвердженим комерційними актами БИ № 573416/17/6 від 10.04.2007р. та БИ № 573417/18/7 від 13.04.2007р., виявлена на станції Дебальцеве-Сортувальна з лівої сторони по ходу потягу над 1, 2 люками воронка розміром 3000х2500мм до дна вагону №53400576 та над 5, 6 люками воронка розміром 2000мм по ширині і до дна вагону № 65886186 свідчить про те, що нестача виникла під час перевезення вантажу, так як у залізничній накладній відповідної відмітки не має.

Залізницею не доведено відсутність її вини у незбереженні вантажу при здійсненні перевезення.

Розрахунок вартості недостачі підтверджено рахунком № 221/У від 19.04.2007р. на оплату відвантаженого за договором №8/У-2005 від 15.08.2005р. вугілля АШ об.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що господарський суд Донецької області дійшов до правомірного висновку щодо доведеності матеріалами справи вини Державного підприємства „Донецька залізниця” у виникненні недостачі прибулого за залізничними накладними № №№ 49522878, 49522920 вантажу –антрациту АШ об.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

У відповідності до ч. 1 п. 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Частиною 2 п. 27 Правил видачі вантажів встановлено, що норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) визначається при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні.

Сума недостачi з урахуванням норми недостачi (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто) становить 1238грн. 04коп. із розрахунку: 4800 кг (нестача вантажу, зданого до перевезення у вологому стані, з урахуванням норми недостачі 2%) х 215грн.00коп. (вартість 1т вугілля марки АШ 0-6 об.).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає обґрунтованим розрахунок вартості недостачі вантажу у сумі 1238грн.04коп., зроблений господарським судом у відповідності до умов договору поставки № 8/У-2005 від 15.08.2005р. та специфікації до цього договору.

Відповідно ст. 136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін. Зазначений шестимісячний термін, згідно п. “а” ч.2 ст.134 Статуту залізниць України, обчислюється з дня видачі вантажу.

Таким чином, право на пред’явлення позову виникло у позивача за накладною № 49522878 з 11.04.07р., за накладною № 49522920 з 14.04.07р.

До господарського суду позовна заява була надіслана 08.04.08р., тобто після спливу шестимісячного терміну встановленого для пред'явлення позовів до залізниці.

Частиною 4 статті 267 Цивільного кодексу України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи те, що відповідач наполягав на застосуванні строку позовної давності, а позивач не надав документів, підтверджуючих поважність причин пропуску строку позовної давності, висновок господарського суду про застосування позовної давності є правильним, а позовні вимоги в частині стягнення суми 1238грн. 04коп. обґрунтовано визнані такими, що не підлягають задоволенню у зв’язку із пропуском строку позовної давності.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 609грн.07коп. господарський суд обґрунтовано відмовив у зв’язку з їх безпідставністю.

Колегія суддів не приймає до уваги ті обставини, що відповідач частково визнав обґрунтованими претензійні вимоги позивача, про що повідомив повідомленнями №№ 60, 61 у листопаді 2007р., так як ці повідомлення направлені вже після спливу строку встановленого для пред’явлення позову до залізниці про стягнення збитків при незабезпеченні збереження вантажу під час перевезення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 05.05.2008р. по справі № 17/32 про відмову у задоволенні позовних вимог у зв’язку із пропуском строку позовної давності, ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, є таким, що прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга не є підставою для скасування рішення.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита при зверненні з апеляційною скаргою покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Східенерго»м.Донецьк залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 05.05.2008р. у справі № 17/32 залишити без змін.

Головуючий          Т.А. Шевкова

Судді:          Г.І. Діброва

О.В. Стойка

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС