ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2008 р.

№
8/228

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

В.
Овечкін  -головуючого,

Є.
Чернов В. Цвігун

за
участю представників:

ПП
ОСОБА_1

ОСОБА_2.  ОСОБА_3. -(дор.НОМЕР_1 від 01.11.2007)

розглянув
касаційну скаргу

Приватного
підприємця -фізичної особи ОСОБА_1

на
постановуЛьвівського
апеляційного господарського суду від 19.02.2008

у
справі

№ 8/228
господарського суду Чернівецької області

за
позовом

Приватного
підприємця -фізичної особи ОСОБА_4

доПриватного підприємця -фізичної
особи ОСОБА_1

про

виділення
частки із земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою
господарського суду Чернівецької області від 29.11.2007 (суддя: Є.Червяков)
вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу розміщувати на
спірній земельній ділянці без згоди позивача будь-які транспортні засоби, тару,
товарно-матеріальні цінності, використовувати самовільно збудовані склади зі
сторони магазину "Світанок" і використовувати каналізаційну яму за
призначенням на період розгляду спору по суті.

Ухвала
мотивована ст.ст. 66, 67 ГПК України та тими обставинами, що необхідність
вжиття забезпечення позову пов'язана з предметом спору і спрямовано на фактичне
виконання судового рішення, а також, що невжиття відповідних заходів
забезпечення позову призведе до значних негативних майнових наслідків для
сторін спору.

Постановою
Львівського апеляційного господарського суду від 19.02.2008 (судді: Г.Мельник,
Д.Новосад, О.Михалюк) ухвала господарського суду першої інстанції  залишена без змін з аналогічних мотивів та
підстав.

Приватний
підприємець -фізична особа ОСОБА_1 в касаційній скарзі просить постанову
апеляційної інстанції та ухвалу господарського суду першої інстанції скасувати
з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального
права.

Скаржник
посилається на те, що вжиті судом заходи обмежують його  підприємницьку діяльність, не відповідають
предмету спору, оскільки вимоги позивача стосуються лише Ѕ земельної ділянки,
судом не встановлено фактичних обставин перешкоджання позивачу використовувати
Ѕ земельної ділянки та доказів, що б про це свідчили, судом без належних
фактичних обставин застосовано заходи забезпечення не відповідного виду та
об'єму, не встановлено обставин, що унеможливлюють виконання судового рішення.

Вищий
господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали
справи, доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представника
відповідача, вважає, що скарга підлягає частковому  задоволенню, виходячи з наступного.

Наявність
права на Ѕ земельної ділянки у позивача або відповідача оспорюється сторонами у
справі та підлягає встановленню при вирішенні даної справи на підставі розгляду
в сукупності всіх обставин справи.

Як
вбачається з оскаржуваної ухвали, вжиті судом заходи полягають у забороні
вчинення дій викладених у резолютивній частині, оскільки такі можуть мати
наслідком утруднення виконання судового рішення щодо встановлення прав позивача
на Ѕ спірної земельної ділянки.

Згідно
зі ст. 66 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову
допускається, якщо невжиття заходів до такого забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Відтак, заходи до
забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального
виконання рішення суду. Інших підстав для застосування названих заходів закон
не передбачає.

Приписами
ст. 67 Господарського процесуального кодексу України передбачено такі заходи
забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, однак приймаючи ухвалу про
заборону сторонам вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити,
які саме дії забороняється вчиняти, а також зазначити осіб, яким заборонено
вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Як
зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006   № 9 "Про практику застосування судами
цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення
позову" суд має з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу
відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить
застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Застосування
конкретних заходів залежить від характеру заявленої вимоги. Умовою їх
застосування є забезпечення ефективного та достатнього захисту інтересів
заявника при дотриманні прав та інтересів інших осіб, в тому числі, протилежної
сторони.

Тобто
господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема,
чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову.

Забороняючи
відповідачу вчиняти визначені дії, місцевий господарський суд не врахував того,
що позовні вимоги є вимогами немайнового характеру, у разі задоволення яких
виконання рішення суду не може бути утрудненим чи неможливим. Суд також не
обґрунтував, яким чином за результатами визначених дій відповідача можуть
настати несприятливі матеріальні наслідки для позивача, яким чином невжиття
заходів до забезпечення позову може негативно вплинути на майновий стан
позивача.

Адекватність
заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом,
визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення права, про захист якого просить заявник та майнових
наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Враховуючи
особливість спірного майна, користування відповідачем спірною земельною
ділянкою не має своїм наслідком створення перешкод у поновленні прав позивача,
оскільки не призводить до його знищення, відтак, заборона відповідачам вчиняти
дії щодо користування спірною земельною ділянкою шляхом розміщення на ній
товарно-матеріальних цінностей, тари є необґрунтованою і неадекватною.

Одночасно,
враховуючи надану місцевим господарським судом оцінку обставин щодо відносин
сторін спору, які склалися після порушення провадження у справі, уникнення
значних негативних майнових наслідків для сторін, касаційна інстанція вважає за
необхідне погодитися із необхідністю вжиття заходів забезпечення позову з
врахуванням їх адекватності, а також враховуючи принципи справедливості,
добросовісності та розумності.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд України

П
О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу задовольнити частково.

Постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 19.02.2008 та ухвалу
господарського суду Чернівецької області від 29.11.2007 у справі № 8/228
господарського суду Чернівецької області змінити.

Викласти
резолютивну частину ухвали господарського суду Чернівецької області від
29.11.2007 в такій редакції: "Заборонити приватному підприємцю ОСОБА_1
використання розміщеної на земельній ділянці каналізаційної ями, розміщення на
спірній земельній ділянці без згоди позивача транспортних засобів до вирішення
спору господарським судом".

Головуючий
В. Овечкін

судді
Є. Чернов

В. Цвігун