ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.07.08 р.                     Справа № 44/111пд

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Іванковій Н.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою відкритого акціонерного товариства „Донбасенерго” (представник Боряк І.О., довіреність від 03.01.08 року) в особі Донецького проектно-розвідувального та науково-дослідного інституту „Теплоелектропроект” до приватного підприємства „Інжінірінгова виробнича компанія” (директор Биков В.А., наказ № 1 від 17.03.00 року), про:

·          розірвання договору оренди приміщення № 8-07 від 14.02.08 року, укладеного між наймодавцем відкритим акціонерним товариством „Донбасенерго” та наймачем приватним підприємством „Інжінірінгова виробнича компанія”;

·          виселення приватного підприємства „Інжінірінгова виробнича компанія” з нежитлового приміщення площею 18,3 м2, розташованого за адресою місто Донецьк, 83048, проспект Тітова 8б;

·          повернення за актом приймання-передачі нежитлового приміщення площею 18,3 м2, розташованого за адресою місто Донецьк, 83048, проспект Тітова 8б;

·          стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання, а також інфляційних та трьох процентів річних у загальному розмірі 87,15 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство „Донбасенерго” (далі – Орендодавець) в особі структурного підрозділу Донецького проектно-розвідувального та науково-дослідного інституту „Теплоелектропроект” (далі – Інститут) 13.06.08 року звернулося до суду з позовом до приватного підприємства „Інжінірінгова виробнича компанія” (далі – Орендар) про стягнення заборгованості по орендній платі 2’123,93 грн., пені 41,78 грн., інфляційних 48,22 грн. та трьох процентів річних 5,70 грн. на користь позивача за договором оренди приміщення № 8-07 від 14.02.08 року (далі – Договір), а також про розірвання Договору, виселення відповідача з нежитлового приміщення площею 18,3 м2, розташованого за адресою місто Донецьк, 83048, проспект Тітова 8б восьмий поверх, кімнати №№ 69, 70 та 71 (далі – Приміщення) та повернення позивачу зазначеного Приміщення. Позовні вимоги Орендодавця ґрунтуються на неналежному виконанні Орендарем умов Договору у частині обов’язку вчасно сплачувати орендну плату за тимчасове користування Приміщенням, чим порушено умови Договору та значною мірою позбавлено позивача грошових коштів, на які він розраховував при укладенні Договору. До того ж, позов обґрунтований визначеним пунктом 8.8 Договору правом позивача в односторонньому порядку відмовитись від Договору у разі наявності двомісячної заборгованості по орендній платі та нездійсненні Орендарем страхування предмету оренди.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та в порядку статті 22 ГПК України зменшив розмір позовних вимог майнового характеру до 87,15 грн. (пеня 45,03 грн., три проценти річних 5,98 грн. та інфляційні 36,14 грн.). Позивач висунув клопотання про накладення арешту на майно відповідача.

Представник Орендаря заперечив проти позову, вказуючи, що в червні 2008 року заборгованість про орендній платі та експлуатаційним витратам була сплачена у повному обсязі і навіть переплачена, страхування Приміщення проведене згідно договору страхування № 2395768 від 27.06.08 року, наразі нарахування трьох процентів річних та інфляційних не передбачене Договором, тому є безпідставним. Відповідач повідомив про оплату 28.07.08 року пені у розмірі 45,03 грн., з огляду на що просив у задоволенні позову відмовити повністю.

В порядку статті 30 ГПК України позивач клопотав про виклик до судового засідання виконувача обов’язки директора Інституту Скуратовського В.Г., з метою висвітлення правовідносин та домовленостей сторін, не підтверджених письмовими доказами.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що провадження у справі щодо стягнення пені 45,03 грн. слід припинити, у задоволенні вимог стосовно розірвання Договору суд має відмовити, наразі решта вимог позову Орендодавця підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Дослідивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов’язки Орендаря та Орендодавця в особі Інституту, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором майнового найму (оренди) нерухомого майна, який підпадає під правове регулювання норм статей 759-786 ЦК України.

Таким чином, в силу статті 759 ЦК України, а також розділу 1 Договору, Орендодавець в особі Інституту зобов’язався надати, а Орендар – прийняти у строкове платне користування Приміщення. 01.01.08 року актом прийому-передачі в порядку статті 765 ЦК України Інститут передав наймачеві предмет оренди у задовільному стані.

Згідно розділу 4 Договору та згідно додатку до Договору № 2, розмір щомісячної орендної плати Приміщення складає 724,62 грн. за базовий місяць, причому плата за перший місяць січень 2008 року коригується на індекси інфляції за грудень та січень (подальша орендна плата також коригується по індексу інфляції). Оплата орендної плати провадиться щомісяця, попередньою оплатою у розмірі 700 грн. не пізніше 10 числа поточного місяця, наразі остаточний розрахунок по орендній платі провадиться не пізніше 10 числа наступного за звітним місяця. Орендна плата при цьому нараховується до моменту остаточного повернення Приміщення Орендодавцеві.

Згідно арифметичних розрахунків позивача, станом на 10.06.08 року (момент виникнення права вимоги на загальну суму оплат за січень-червень 2008 року) розмір боргу по орендній платі становив 2’123,93 грн. Розмір заборгованості арифметично перевірено судом, наразі доказів належного виконання позивачем грошових зобов’язань за Договором – суду не надавалося. Оплата зазначеного боргу здійснена відповідачем лише 19.06.08 року, після отримання повідомлення Інституту про односторонню відмову від Договору.

Несвоєчасність виконання відповідачем грошових зобов’язань за Договором та систематичні затримки з виплатою орендних платежів доводяться не тільки платіжними документами, але й листами Інституту № 15/517 від 28.03.08 року, № 15/625 від 15.04.08 року та № 15/821 від 26.05.08 року, отриманими відповідачем під особистий підпис представника.

Умовами пункту 6.1.6 Договору, Орендар має протягом 10 днів з моменту укладення Договору, тобто не пізніше 25.02.08 року, здійснити страхування Приміщення, причому невиконання цієї умови Договору є підставою для одностороннього розірвання Договору та повернення Інституту Приміщення.

11.06.08 року Інститут звернувся до Орендаря з листом № 15/928 щодо одностороннього розірвання Договору через наявність боргу у розмірі двомісячної орендної плати та через відсутність договору страхування Приміщення. Право наймодавця на одностороннє розірвання Договору передбачене як пунктом 1 статті 651 ЦК України, так і пунктом 8.8 Договору. Доказом отримання відповідачем листа № 15/928 від 11.06.08 року слугує підпис представника Орендаря на зазначеному листі, завірений печаткою, із вказівкою часу отримання – 1210 година.

Таким чином, оскільки грошове зобов’язання Орендаря перед Орендодавцем з орендної плати на суму 2’123,93 грн. та зобов’язання щодо страхування предмету оренди на момент внесення листа № 15/928 – виконане не було, на порушення норм статей 525-526 ЦК України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається – суд вважає, що позивач правомірно в односторонньому порядку відмовився від Договору, тому Договір припинився 11.06.08 року за правилами частини 3 статті 651 ЦК України.

З врахуванням вказаного, суд відмовляє позивачу у вимогах щодо розірвання Договору, оскільки на момент звернення позивача до суду зазначений правочин вже припинився і права позивача в цій частині порушені вже не були.

Суд не бере до уваги надані позивачем докази оплати 19.06.08 року суми боргу та договір страхування Приміщення № 2395768 від 27.06.08 року, оскільки як оплата боргу, так і страхування предмету оренди відбулися після припинення дії Договору та після звернення позивача до суду, тому зазначені документи не можуть вплинути на встановлення судом факту припинення дії Договору 11.06.08 року через односторонню відмову позивача від правочину.

Нормами статті 785 ЦК України та пунктом 6.1.5 Договору передбачено обов’язок Орендаря після припинення дії Договору повернути Орендодавцеві Приміщення у належному стані, не гіршому від стану, в якому Приміщення було одержане. За своїм загальноправовим змістом, позовна вимога щодо виселення Орендаря та зобов’язання повернути Приміщення за актом приймання-передачі фактично є засобом захисту цивільного права у вигляді примусового виконання обов’язку в натурі, визначеним статтею 16 ЦК України. Водночас, відповідачем на час винесення рішення суду не надано суду доказів звільнення Приміщення та повернення Інституту орендованого майна, тому зазначені вимоги підлягають задоволенню.

Нормами пункту 7.2 Договору за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання Орендарем передбачені штрафні санкції у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Такий спосіб забезпечення виконання зобов’язання повністю відповідає змісту статей 549-550 ЦК України та статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”. Позивач заявив вимогу на стягнення пені у розмірі 45,03 грн. за період не більше шести місяців з моменту виникнення права вимоги, водночас, оскільки подібний спосіб нарахування відповідає статті 232 ГК України, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими. Втім, оскільки відповідач після порушення провадження у справі сплатив зазначену суму пені згідно квитанції № 4607 від 28.07.08 року, суд припиняє провадження у справі в цій частині – в порядку пункту 11 частини 1 статті 80 ГПК України – через відсутність предмету спору.

Прострочення відповідачем грошового зобов’язання тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних з простроченої суми, на підставі статті 625 ЦК України. Заперечення відповідача, які ґрунтуються на непередбаченні Договором зазначених санкцій – не беруться судом до уваги, оскільки стягнення інфляційних та трьох процентів річних є обов’язковою, встановленою законом, санкцією за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання. За розрахунком позивача, який арифметично перевірено судом у відповідності до методики листа Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.97 року «Рекомендації відносно порядку застосування індексу інфляції при розгляді судових справ», індекс інфляції та три проценти річних з простроченої суми за період з моменту виникнення права грошової вимоги до квітня-травня 2008 року становлять відповідно 36,14 грн. та 5,98 грн.

Клопотання позивача про накладення арешту на майнові об’єкти відповідача підлягає відхиленню, оскільки суду не доведено наявності ризику невиконання рішення суду у разі невжиття зазначеного заходу забезпечення позову, окрім того, на теперішній час об’єктивно відсутня заборгованість відповідача за Договором, що випливає з акту звірення розрахунків від 01.07.08 року.

Суд також не вважає за необхідне викликати до судового засідання посадову особу Скуратовського В.Г., з огляду на достатність письмових доказів, що підтверджують підстави виникнення та порядок розвитку правовідносин сторін.

З огляду на наведене, причиною виникнення спору є протиправне порушення Орендарем умов Договору, які регулюють порядок оплати орендної плати, а також порушення останнім норм ЦК України, які регулюють загальні умови виконання зобов’язань та правила виконання договорів майнового найму (оренди). Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на відповідача у повному обсязі, оскільки саме з вини останнього виник поточний спір.

На підставі ст.ст.16, 525-526, 549-550, 625, 636, 651, 759-786 ЦК України, ст.232 ГК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі за позовом відкритого акціонерного товариства „Донбасенерго” в особі Донецького проектно-розвідувального та науково-дослідного інституту „Теплоелектропроект” до приватного підприємства „Інжінірінгова виробнича компанія” про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання у розмірі 45,03 грн.

Частково задовольнити позов відкритого акціонерного товариства „Донбасенерго” в особі Донецького проектно-розвідувального та науково-дослідного інституту „Теплоелектропроект” до приватного підприємства „Інжінірінгова виробнича компанія” про:

·          виселення приватного підприємства „Інжінірінгова виробнича компанія” з нежитлового приміщення площею 18,3 м2, розташованого за адресою місто Донецьк, 83048, проспект Тітова 8б;

·          повернення за актом приймання-передачі нежитлового приміщення площею 18,3 м2, розташованого за адресою місто Донецьк, 83048, проспект Тітова 8б;

·          стягнення інфляційних та трьох процентів річних у загальному розмірі 42,12 грн.

В решті позовних вимог – відмовити.

Виселити приватне підприємство „Інжінірінгова виробнича компанія” з нежитлового приміщення площею 18,3 м2, розташованого за адресою місто Донецьк, 83048, проспект Тітова 8б восьмий поверх, кімнати №№ 69, 70 та 71.

Зобов’язати приватне підприємство „Інжінірінгова виробнича компанія” повернути Донецькому проектно-розвідувальному та науково-дослідному інституту „Теплоелектропроект” відкритого акціонерного товариства „Донбасенерго” за актом приймання-передачі нежитлове приміщення площею 18,3 м2, розташоване за адресою місто Донецьк, 83048, проспект Тітова 8б восьмий поверх, кімнати №№ 69, 70 та 71.

Стягнути з приватного підприємства „Інжінірінгова виробнича компанія” на користь Донецького проектно-розвідувального та науково-дослідного інституту „Теплоелектропроект” відкритого акціонерного товариства „Донбасенерго” суму санкцій у розмірі 42,12 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн. та відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 102 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано у 4 примірниках:

1-2 –позивачу, Інституту

3 –відповідачу

4 –господарському суду Донецької області