ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2008 р.

№ 18/11

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Остапенка М.І.

суддів :

Борденюк Є.М., Харченко В.М.

розглянувши касаційну скаргу

ВАТ "Шляхово-будівельне управління № 41"

на рішення

господарського суду м. Києва від 19.02.2008 року

у справі

№ 18/11

за позовом

ЗАТ "Магістральполіс"

до

ВАТ "Шляхово-будівельне управління № 41"

про

стягнення 200 000 грн.

у листопаді 2007 року, ЗАТ "Магістральполіс" звернулось до господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з ВАТ "Шляхово-будівельне управління № 41" 200 000 грн. боргу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на підставі договору № 1-К/04 від 02.04.2004р. надав відповідачу позику в сумі 200 000 грн. терміном на один рік, однак по закінченню цього строку відповідач грошові кошти не повернув, тому позивач просить суд стягнути їх у примусовому порядку.

Рішенням господарського суду м. Києва від 19.02.2008 року позов задоволено. Стягнуто з ВАТ "Шляхово-будівельне управління № 41" на користь ЗАТ "Магістральполіс" 200 000 грн. боргу та судові витрати.

Постановлене рішення оскаржено у касаційному порядку й ухвалою Вищого господарського суду України від 07.05.2008 року, порушено касаційне провадження у справі за касаційною скаргою відповідача, у якій він посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення господарського суду м. Києва від 19.02.2008 року скасувати, а справу передати до місцевого суду на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Як встановлено під час розгляду справи в місцевому суді та вбачається з наявних у справі матеріалів, на виконання договору позики № 1-К/04 від 02.04.2004р., укладеного між сторонами, позивач платіжним дорученням № 120 від 05.04.2004р. (а.с. 4) перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 200 000 грн.

Згідно п. 4 вказаного Договору, строк надання позики становить один рік з моменту перерахування коштів на рахунок позичальника.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не заперечує про отримання коштів від позивача, доказів їх повернення в матеріалах справи немає, а строк на який, згідно договору надавалась позика сплинув, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, правомірно постановив про задоволення позову, а тому підстав для скасування прийнятого у справі рішення, за наведених у касаційній скарзі мотивів, судова колегія не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду м. Києва від 19.02.2008 року –без змін.

Головуючий М.І. Остапенко

Судді                                                                        Є.М.Борденюк

В.М. Харченко