ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.08
Справа№ 15/12а

за
позовною заявою
Військового прокурора Західного регіону України в інтересах
держави-Міністерства оборони України в особі ДП МО України "Львівський
бронетанковий ремонтний завод", м.Львів

до
відповідача-1 ДПІ у
м.Львові, м.Львів

до
відповідача-2 ГУДК у
Львівській області, м.Львів

за
участю прокурора
м.Львова

про стягнення
3943952,63 грн.

Головуючий суддя
Т.Костів

Суддя М.Желік

Суддя В.Мартинюк

при секретарі
О.Вітинській

Представники

Прокурор:
Палига О.І.

Від
позивача: Перепелятнікова
Т.Б. (довіреність2153 від 04.12.2006р.)

Від
відповідача-1:
Ортинська Н.М. (довіреність № 8882/17/10-0 від 21.01.2007р.), Ковальова О.С.
(довіреність № 1622/10-010/76 від 28.01.08р.)

Від
відповідача-2: Сивик
В.М. (довіреність № 13-21/40 від 08.01.08р.)

Прокурор
м.Львова: не
з'явився

Суть
спору: військовий
прокурор Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства
оборони України в особі державного підприємства Міністерства оборони України
“Львівський бронетанковий ремонтний завод”, м. Львів, звернувся із позовом до
відповідача -1 - Державної податкової інспекції у м. Львові, м. Львів, до
відповідача -2 - Головного управління державного казначейства України у
Львівській області, м. Львів, про стягнення 3943952,63 грн. податку на додану
вартість. Прокурор міста Львова повідомив про вступ у справу.

Ухвалою
господарського суду Львівської області від 08.01.2008р. відкрито провадження у
справі та призначено розгляд на 29.01.2008р. Розгляд справи неодноразово
відкладався з мотивів, зазначених в ухвалах суду від 29.01.2008р.,
05.03.2008р., 03.04.2008р.

Представникам
сторін роз'яснено права та обов'язки згідно зі ст. ст. 49, 51 КАС України. У
відповідності до ст. 71 КАС України справа слухається за наявними у ній
матеріалами.

Військовий
прокурор та представник позивача у судових засіданнях позов підтримали з
мотивів, зазначених у позовній заяві, заявах про уточнення позовних вимог.
Ствердили, зокрема, що за результатами господарських операцій у позивача
виникло право на відшкодування податку на додану вартість за лютий 2007 р. в
сумі 29263 грн.; за березень 2007 р. в сумі 22080 грн.; за квітень 2007 р. в
сумі 950950 грн.; за травень 2007 р. в сумі 709213 грн.; за червень 2007 р. в
сумі 1227058 грн.; за липень 2007 р. в сумі 1085041 грн., усього на суму
4023605 грн.. Проведеними відповідачем -1 перевірками порушень податкового
законодавства встановлено не було, однак, посилаючись на неотримання
результатів зустрічних перевірок за квітень -липень 2007 р. відповідач -1
відмовився підтвердити заявлені суми, добровільно відшкодувавши лише 79652,37 грн.

В
заяві про уточнення позовних вимог прокурор і позивач повідомили суд про
додаткове відшкодування суми податку на додану вартість в розмірі 171019,83
грн. та виявлену позивачем власну помилку в сумі 42666 грн., у зв'язку із чим
наполягають на задоволенні позову  в
частині стягнення відшкодування податку на додану вартість в сумі 3730266,80
грн..

В
заяві про уточнення позовних вимог прокурор та позивач ствердили про винесення
відповідачем -1 всупереч закону податкових повідомлень -рішень №6662301/0/23319
від 19.12.2007 р. на суму 1311453,50 грн. та аналогічного рішення
№6662301/1/3232 на цю ж суму від 19.02.2007 р., винесеного за результатами
адміністративного оскарження, якими відмовлено у відшкодуванні податку на
додану вартість за квітень 2007 р. в сумі 179399 грн.; за травень 2007 р. в
сумі 146556 грн.; за червень 2007 р. в сумі 985498,50 грн.. Крім того, з
аналогічних підстав відповідач -1 виніс оспорюване податкове
повідомлення-рішення №112301/0/5374 від 19.03.2008 р., яким відмовив у
відшкодуванні податку на додану вартість за спірний період, а саме за лютий
2007 р. в сумі 3833,13 грн.; за квітень 2007 р. в сумі 25041,73 грн.; за
травень 2007 р. в сумі 17550 грн.; за червень 2007 р. в сумі 2785,42 грн.; за
липень 2007 р. в сумі 17100 грн..

Ствердили,
зокрема, що єдиною підставою для включення сум податку на додану вартість
є  податкова накладна чи митна
декларація. Покупець не може нести відповідальність за несплату податків
продавцями, які мають самостійні зобов'язання по нарахуванню та сплаті податків.
Тому, не залежно від результатів зустрічних перевірок інших осіб позивач має
право на бюджетне відшкодування. Вважає положення підзаконних актів, якими
встановлюється обов'язок відповідача -1 проводити зустрічні перевірки такими,
що не впливають на гарантоване законом право на отримання бюджетного
відшкодування. Просять позов задовольнити з врахуванням уточнених позовних
вимог.

Представники
відповідача - 1 позов заперечили з мотивів, зазначених в запереченні,
клопотаннях, поясненні, додаткових поясненнях, поясненні на заяву про уточнення
позовних вимог. Вважають помилковим визначення прокурором інтересів держави, на
захист яких було подано позов. Ствердили, що про підставність і правомірність
формування позивачем сум податкового кредиту можна зробити висновок лише за
результатами зустрічних перевірок, а тому неотримання підтвердження за
результатами зустрічних перевірок унеможливлює відшкодування податку на додану
вартість. Ствердили про обов'язковість фактичної переплати сум податку на
додану вартість, виключно за наявності якої можливе відшкодування. Повідомили,
що за результатами зустрічних перевірок деякі відповіді не отримані, деякі
контрагенти позивача та їх контрагенти не перебувають за місцем їх державної
реєстрації, деякі вже припинили свою діяльність з різних причин тощо. Крім того
зазначили, що при винесенні податкових повідомлень -рішень №6662301/0/23319 від
19.12.2007 р. на суму 1311453,50 грн. та аналогічного рішення №6662301/1/3232
на цю ж суму від 19.02.2007 р. було враховано, що сума податку на додану
вартість, заявлена позивачем для відшкодування, утворилась за результатами
господарської операції з ДП ДГЗІФ “Укрінмаш” по придбанню танків Т-72-А, які до
того обліковувались на позабалансовому рахунку позивача, а документів щодо їх
фактичного переміщення від продавця позивачу надано не було. Просять у позові
відмовити.

Представник
відповідача -2 позов заперечив з мотивів, зазначених у поясненні. Ствердив,
зокрема, що у відповідності до Порядку відшкодування податку на додану
вартість, затвердженого наказом ДПА України на ГУДК України від 02.07.1997 р.
№209/72, відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється за
висновками податкових органів або за рішенням суду. Зазначені документи для
відшкодування сум податку не подавались. Просить у позові щодо відповідач а- 2
відмовити.

Розглянувши
подані докази в їх сукупності, заслухавши прокурора, пояснення представників
сторін, оглянувши оригінали документів, що мають значення для справи, суд
встановив наступне.

Позивач
просить відшкодувати суми податку на додану вартість, які утворились за
наслідками господарської діяльності за період з лютого по липень 2007 р.
включно.

Як
вбачається з матеріалів справи, за спірний період позивач придбавав
товарно-матеріальні цінності, сплачуючи за них кошти з врахуванням сум податку
на додану вартість відповідно до п. 7.1. Закону України “Про податок на додану
вартість”. Зазначене підтверджується матеріалами справи, зокрема, реєстрами
отриманих та виданих податкових накладних. Факт проведення зазначених господарських
операцій та отримання вказаних податкових накладних сторонами не замечувався.
Доказів визнання податкових накладних чи господарських зобов'язань недійсними
суду не надано, сторони на ці обставини не посилались.

У
встановленому порядку позивач подав відповідачу -1 податкові декларації з
податку на додану вартість, що підтверджується відмітками про їх одержання. У
відповідності до п. 25 зазначених декларацій та додатку №3 до них - розрахунку
суми бюджетного відшкодування, загальна сума цього відшкодування становить
4023605 грн., а саме: за лютий 2007 р. - 29263 грн.; за березень 2007 р. -
22080 грн.; за квітень 2007 р. - 950950 грн.; за травень 2007 р. - 709213 грн.;
за червень 2007р. - 1227058 грн.;  за
липень 2007р. - 1085041 грн..

Відповідачем -1 проводились виїзні
позапланові перевірки позивача, що підтверджується довідками Про результати
виїзної позапланової перевірки ДП “Львівський бронетанковий ремонтний завод”
() з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування
податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2007 р. (від
24.05.2007 р. №115/23-4/07985602, сума 29263 грн.); за березень 2007 р. (від
21.06.2007 р. №127/23-4/07985602, сума -22080 грн.); за квітень 2007 р. (від
04.07.2007 р. №133/23-4/07985602, сума 950950 грн.); за травень 2007 р. (від
11.07.2007 р. №136/23-4/07985602, сума 709213 грн.); за червень 2007 р. (від
18.09.2007 р. №169/23-4/07985602, сума 1227058 грн.); за липень 2007 р. (від
26.10.2007 р. №183/23-4/07985602, сума 1085041 грн.).

Як вбачається з зазначених довідок за
лютий та березень 2007 р., перевіркою з питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку
за лютий та березень 2007 р. порушень не виявлено. Не було виявлено порушень у
нарахуванні суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість і в інших
довідках, що випливає з їх змісту. Водночас, у довідках за квітень -липень 2007
р. відповідач -1 зазначив, що за результатами перевірки неможливо підтвердити
заявлену суму бюджетного відшкодування, що пов'язано із неотриманням
результатів зустрічних перевірок.

Матеріалами справи, зокрема,
платіжними дорученнями та визнанням позивача підтверджується факт добровільного
відшкодування частини заявлених сум податку на додану вартість, а саме за
квітень 2007 р. в сумі 79652,37 грн. та травень 2007 р. в сумі 171019,83 грн..
Крім того, з матеріалів справи, зокрема, листа №489 від 24.03.2008 р.,
уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у
зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок випливає, що позивач
самостійно зменшив суму, що підлягала бюджетному відшкодуванню за червень 2007
р. на суму 42666 грн.. Сторони не заперечили правомірність та підставність
зазначених дій, що також підтверджується матеріалами справи.

Таким
чином, за даними позивача, бюджетному відшкодуванню підлягають суми податку на
додану вартість за: лютий 2007 р. в сумі 2963 грн.; березень 2007 р. в сумі
22080 грн.; квітень 2007 р. в сумі 871297,63 грн.; травень 2007 р. в сумі
538193,17 грн.; червень 2007 р. в сумі 1184392 грн., липень 2007 р. в сумі
1085041 грн., усього в сумі 3730266,80 грн.. Зазначена сума позивачу не
відшкодована, доказів зворотнього суду не надано.

Матеріалами
справи підтверджується, що пізніше, на підставі акту від 17.12.2007 р.
№194/23-4/07985602 “Про результати невиїзної документальної перевірки ДП
“Львівський бронетанковий ремонтний завод” () з питань
достовірності визначення від'ємного значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового кредиту за березень, квітень, травень 2007
року та достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий рахунок за квітень, травень, червень 2007
року” відповідачем -1 були винесені податкові повідомлення рішення від
19.12.2007 р. №6662301/0/23319 та від 19.02.2007 р. №6662301/1/3232 (винесене
за результатами розгляду скарги позивача на податкове повідомлення-рішення
19.12.2007 р. №6662301/0/23319) на загальну суму 1311453,50 грн., якими
відповідач -1 зменшив позивачу суму бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за квітень 2007 р. на суму 179399 грн.; за травень 2007 р. на
суму 146556 грн.; за червень 2007 р. на суму 985498,5 грн..

Матеріалами
справи також підтверджується, що пізніше, на підставі акту від 17.03.2008 р.
№26/23-4/07985602 “Про результати невиїзної документальної перевірки ДП
“Львівський бронетанковий ремонтний завод” () з питань
достовірності визначення від'ємного значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового кредиту за липень, серпень, вересень, грудень
2006 року та січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень,
серпень 2007 року та достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування
податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за серпень, вересень,
жовтень 2006 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень,
серпень, вересень 2007 року” відповідачем -1 було винесено податкове повідомлення
рішення від 19.03.2008 р. №112301/0/5374 на загальну суму 101060,61 грн., з
якої на оспорюваний позивачем період припадає 66310,28 грн.. Зазначеним
податковим повідомленням-рішенням відповідач - 1 зменшив позивачу суму
бюджетного відшкодування за лютий 2007 р. на суму 3833,13 грн.; за квітень 2007
р. на суму 25041,73 грн.; за травень 2007 р. на суму 17550 грн.; за червень
2007 р. на суму 2785,42 грн.; за липень 2007 р. на суму 17100 грн..

Однак,
навіть в частині не зменшеної відповідачем -1 суми відшкодування податку на
додану вартість, таке відшкодування проведено не було.

Як
вбачається зі змісту вказаних актів та оспорюваних податкових повідомлень
-рішень, відповідач -1 посилається на виявлення в діяльності позивача порушення
вимог п. п. 1.3., 1.7., 1.8., 2.3.1., 7.4.1., 7.4.5., 7.7.1., 7.7.5. Закону
України “Про податок на додану вартість”, які полягали в наступному.

Зокрема,
ДП „Львівський бронетанковий ремонтний завод" у березні 2007 р. включило
до податкового кредиту суми податку на додану вартість по податкових накладних,
які виписані ДП ДГЗІФ «Укрінмаш»для ДП „Львівський бронетанковий ремонтний
завод" на придбання товарно-матеріальних цінностей - танків Т-72А, а саме:
№ 313 від 19.03.2007 р. по придбанню від ДП ДГЗІФ „Укрінмаш" танків Т-72А
в кількості 5 штук, загальною вартістю 1076394,00 грн., в т.ч. ПДВ 179399,00
грн.. До складу податкового кредиту за квітень 2007 року ДП „Львівський
бронетанковий ремонтний завод" включено суму податку на додану вартість
згідно податкових накладних: № 443 від 13.04.07 загальною вартістю 879336,00
грн., в т.ч. ПДВ - 146556,0 грн. по придбанню від ДП ДГЗІФ „Укрінмаш"
танків Т-72А в кількості 4 штуки. До складу податкового кредиту за травень 2007
р. ДП „Львівський бронетанковий ремонтний завод" включено суму податку на
додану вартість згідно податкових накладних: б/н від 15.05.07 загальною
вартістю 3938325,66,00 грн., в т.ч. ПДВ - 656387,61 грн. по придбанню від ДП
ДГЗІФ „Укрінмаш" танків Т-72А в кількості 15 штук; № б/н від 15.05.2007 р.
загальною вартістю 858690 грн., в т.ч. ПДВ - 143115 грн. по придбанню від ДП
ДГЗІФ „Укрінмаш" запасних частин; № б/н від 28.03.2007 р. загальною
вартістю 1030620 грн., в т.ч. ПДВ - 171770 грн. по придбанню від ДП ДГЗІФ
„Укрінмаш" дизелі, ЗІП груповий; № б/н від 16.05.07 загальною вартістю
41519,85 грн., в т.ч. ПДВ - 6919,98 грн. по придбанню від ДП ДГЗІФ
„Укрінмаш" запасних частин; № б/н від 16.05.07 загальною вартістю 43835,46
грн., в т.ч. ПДВ - 7305, 91 грн. по придбанню від ДП ДГЗІФ „Укрінмаш"
запасних частин. Всього;3281938,05 грн., сума ПДВ 656387,61грн..

Матеріали
справи свідчать, що поставка танків позивачу здійснювалась на підставі договору
комісії, укладеного між ДП ДГЗІФ "Укрінмаш" (комісіонер) та
Міністерством оборони України (комітент) № 251/6/16-06Р-15/39-Д від
20.03.2006р., за яким комітент доручає, а комісіонер зобов'язується виконати
постачання виробів на суму 3234991,47 грн. покупцю на умовах ЕХW - ДП
"Львівський БТРЗ" (М.Львів) відповідно до Офіційних правил тлумачення
торговельних термінів Міжнародної Торговельної Палати "Інкотермс" у
редакції 2000 року. Власником майна, що реалізується являється МО України.

Така
передача була підтверджена відповідними нарядами. Посилання відповідача -1 на
недостатню інформативність наданих нарядів не заслуговує на увагу, оскільки
невідповідність таких нарядів вимогам законодавства не доведена суду у
встановленому порядку належними доказами. Матеріали справи свідчать, що вказані
танки до їх передачі позивачу перебували у нього на зберіганні, що
підтверджується посиланнями відповідача -1 в актах та їх обліком на
позабалансовому рахунку. При цьому, у відповідності до п. 1.4. Закону україни
“Про податок на додану вартість”, не належать до поставки операції з передачі
товарів в межах договорів схову (відповідального зберігання), довірчого управління,
оперативної оренди (лізингу), інших цивільно-правових договорів, які не
передбачають передачу права власності (користування або розпорядження) на такі
товари іншій особі. Згідно із ч. 1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами
письмової форми право чину, яка встановлена законом, не має наслідком його
недійсність, крім випадків, встановлених законом. Фактом перебування зазначених
танків, належних Міністерству оборони України, на зберіганні у відповідача
пояснюється відсутність товарно-транспортних документів на них, які  б підтверджували їх фактичне переміщення в
просторі від комісіонера -ДП ДГЗІФ “Укрінмаш” до позивача. Закон не обумовлює
перехід права власності на майно його фактичним місцезнаходженням.

Натомість,
матеріали справи свідчать та відповідачем -1 визнається в актах, що після
виконання наряду кошти від реалізації військового майна були перераховані до
Державного бюджету України платіжним дорученням № 14 від 12.04.2007р. в сумі
860762,50 грн.. На момент перевірки заборгованість за даним договором комісії
відсутня.

Відповідач
-1 посилається на довідку ДПІ у Солом'янському районі м. Києва від
1289/23-1011/34914012 про результати невиїзної документальної перевірки
Міністерства Оборони України з питань правових відносин з ДП ДГЗІФ
„Укрінмаш" за період з 01.04.2007 р . по 30.04.2007 р., якою
підтверджується, що Міністерством Оборони України (комітент) з ДП ДГЗІФ
«Укрінмаш»(комісіонер) укладено договір комісії №251/6/4-06Р від 20.03.2006 р.,
згідно із яким комітент уповноважив комісіонера, а останній, взяв на себе
зобов'язання за комісійну винагороду укласти договір з ДП «Львівський
бронетанковий ремонтний завод»(покупець) на реалізацію на внутрішньому ринку
надлишкового військового майна, яке передається комітентом комісіонеру для
реалізації на умовах ЕХW. Для проведення реалізації майна покупцю, комітент
зобов'язується передати майно комісіонеру, згідно додатку №1, який є
невід'ємною частиною даного договору. Момент переходу права власності на майно
до покупця не може бути визначено раніше перерахування покупцем всього платежу
за майно на рахунок комісіонера. Розрахунки між суб'єктами господарювання
проводились в безготівковій формі з розрахункового рахунку. Так, ДП ДГЗІФ
«Укрінмаш»було перераховано Державному казначейству України кошти від реалізації
військового майна ЗС України. Власником вищевказаного майна, що реалізується є
Міністерство оборони України, яке не є платником ПДВ. Перевіркою встановлено,
що податок на додану вартість з продажу Міністерством Оборони України
товарно-матеріальних цінностей - танків, запасних частин не сплачено до
бюджету.

Відповідно
до п.п.2.3.1, п.2.3 ст.2 Закону України "Про податок на додану
вартість", платником податку є особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації
як платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій, з
поставки товарів (послуг), у тому числі з використання локальної або глобальної
комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом,
нарахована (сплачена) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам,
протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000
гривень (без урахування податку на додану вартість) незалежно від того, який
режим оподаткування використовує така особа згідно із законодавством.

Відповідно
до ст. 1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер)
зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один
або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Таким чином,
стороною правочинів з поставки танків позивачу є не Міністерство оборони
України, а комісіонер, який у цих відносинах діяв від власного імені. Доказів
відсутності у ДП ДГЗІФ “Укрінмаш” статусу платника податку на додану вартість
суду не надано. Натомість, відповідачем -1 визнається факт надання вказаною
організацією позивачу податкових накладних.

Позивач
також посилається на те, що позивачем укладались договори придбання
товарно-матеріальних цінностей від посередників, провести зустрічну перевірку
контрагентів яких не видається можливим в силу різних обставин.

Зокрема,
за лютий 2007 р. позивач включив у податковий кредит суму податку на додану
вартість по податковій накладній, яка виписана ТзОВ „Оріон" на придбання
товарно-матеріальних цінностей - запасних частин, а саме: №69 від 27.02.07
вартість 2548,50 грн., сума ПДВ 509,70 грн., мітчик, свердло. Відповідно до
довідки ДПІ у Дрогобицькому районі від 10.05.07 № 267/23-4/20829031 про
результати невиїзної документальної перевірки ТзОВ „Оріон" по питанню
правових відносин з ДП „Львівський бронетанковий ремонтний завод" за лютий
2007р. ТзОВ „Оріон" укладено договір купівлі-продажу інструментів з ДП
"Львівський бронетанковий ремонтний завод", але не є виробником
реалізованої продукції, а реалізовані інструменти придбані у ПП
"Промагростиль", яке також є посередником, який отримав майно від
ТзОВ „Інжиром ЛТД". ДПІ у Дніпровському м. Києва у відповідь на запит від
10.09.2007 №16313/23-4/2757 щодо проведення зустрічної перевірки між ТОВ
"Інжпром ЛТД" та ПП "Промагростиль", повідомила, що
провести зустрічну перевірку ТОВ "Інжпром ЛТД" неможливо в зв'язку з
тим, що підприємство не знаходиться за юридичною адресою.

За
березень 2007 р. позивач включив у податковий кредит суму податку на додану
вартість по податкових накладних, які виписані ПП „Трансінвест" на
придбання товарно-матеріальних цінностей -запасних частин, а саме: №191 від
20.03.07 вартість 5220,00 грн., сума ПДВ 1044,0 грн., зап. частини; №193 від
20.03.07 вартість 21666,67 грн., сума ПДВ 4333,33 грн., зап. частини; №192 від
20.03.07 вартість 3750,00 грн., сума ПДВ 750,00 грн., зап. частини; №194 від
20.03.07 вартість 8600,00 грн., сума ПДВ 3720,00 грн., зап. частини; №21 від
23.01.07 вартість 990,00 грн., сума ПДВ 198,00 грн., зап. частини; №890 від
23.01.07 вартість 3600,00 грн., сума ПДВ 720,00 грн., зап. Частини; № 734/5 від
02.10.06 вартість 12500,0 грн., сума ПДВ 2500,00 грн., зап. частини. Всього
сума ПДВ - 13265,33 грн..

Крім
цього у квітні 2007 р. позивачем включено в податковий кредит суму податку на
додану вартість по податкових накладних, які виписані ПП „Трансінвест" на
придбання товарно-матеріальних цінностей - запасних частин, а саме: № 281 від
16.04.07 вартість 5000,00 грн., сума ПДВ 1000,00 грн., № 282 від 16.04.07
вартість 82750,00 грн., сума ПДВ 16550,00 грн., № 286 від 18.04.07 вартість
10670,00 грн., сума ПДВ 2134,00 грн., № 221 від 28.03.07 вартість 9126,00 грн.,
сума ПДВ 1825,20 грн. Всього сума ПДВ - 21509,2 грн.

У
червні 2007 р. позивач включив у податковий кредит суму податку на додану
вартість по податкових накладних, які виписані ПП „Трансінвест" на
придбання товарно-матеріальних цінностей - зап. частин, а саме: №406 від
04.06.07 вартість 66200,00 грн., сума ПДВ 13240,00 грн., зап. частини, №405 від
04.06.07 вартість 19300,00 грн., сума ПДВ 3860,00 грн., зап. частини, №462 від
20.06.07 вартість 49650,00 грн., сума ПДВ 9930,00 грн., зап, частини. Всього
сума ПДВ-27030,00 грн..

У
липні 2007 р. включено в податковий кредит суму податку на додану вартість по
податковій накладній, яка виписана ПП „Трансінвест" на придбання
товарно-матеріальних цінностей - зап.частин, а саме: №407 від 04.06.07 вартість
11350,00 грн., сума ПДВ 2270,00 грн., лампа, №508 від 04.07.07 вартість 7085,00
грн., сума ПДВ 1417,00 грн., підігрівач, №398/1 від 24.05.07 вартість 8140,00
грн., сума ПДВ 1628,00 грн., лічильник, №473 від 26.06.07 вартість 5595,0,00
грн., сума ПДВ 1119,00 грн., ШР-51. Всього сума ПДВ - 6434,00 грн.

За
вищевказаними податковими накладними ДП „Львівський бронетанковий ремонтний
завод (згідно банківських платіжних документів) проведено оплату ПП „Трансінвест".

Від
Васильківської ОДПІ на адресу ДПІ ум. Львові надійшла інформаційна довідка від
18.12.07 № 16637/7/23-112-2 про постачальника ПП "Трансінвест", в
якій повідомлено, що підприємство зареєстровано на втрачені документи.

Також
перевіркою встановлено, що ДП „Львівський бронетанковий ремонтний завод" у
березні 2007 року включено в податковий кредит суми податку на додану вартість
по податкових накладних, які виписані приватним підприємцем ОСОБА_1 на
придбання товарно-матеріальних цінностей - запасних частин, а саме: №49 від
07.03.07. вартість 3361,20 грн., сума ПДВ 672,24 грн., кільце; № 60 від
21.03.07 вартість 51750,00 грн., сума ПДВ 10350,00 грн., пристрій оглядовий; №
59 від 21.03.07 вартість 15547,0 грн., сума ПДВ 3109,40 грн., кільце; № 61 від
21.03.07 вартість 9750,0 грн., сума ПДВ 1950.0 грн., водопомпа; № 63 від
22.03.07 вартість 13690,00 грн., сума ПДВ 2738.00 грн., підігрівач; № 66 від
22.03.07 вартість 17203,01 грн., сума ПДВ 3440,60 грн., насос; № 64 від
22.03.07 вартість 15820,0 грн., сума ПДВ 3164,0 грн., електропневматичний
клапан; № 65 від 22.03.07 вартість 15400,00 грн., сума ПДВ 3080,0 грн., насос;
№67 від 22.03.07 вартість 28642,00 грн., сума ПДВ 5728,40 грн., насос,
водолампа; № 79 від 29.03;07 вартість 75 85,00 грн., сума ПДВ 1517,00 грн.,
насос, редуктор. Всього: сума ПДВ 35749,64 грн..

У
травні 2007 р. позивач включив у податковий кредит суму податку на додану
вартість по податковій накладній, яка виписана приватним підприємцем ОСОБА_1.
на придбання товарно-матеріальних цінностей зап. частин, а саме: №138 від
07.05.07 вартість 4177.12 .сума ПДВ 835.42 грн., зап. частини; №139 від
07.05.07 вартість 114882.22 грн.. сума ПДВ 2976,44 грн., кільце, реле, фільтр;
№ 142 від 10.05.07 вартість 26638.00 грн.. сума ПДВ 5327,60 грн., редуктор, насос,
свічка; № 153 від 16.05.07 вартість 9750,00 грн., сума ПДВ 1950,00 грн.,
водолампа МВП-2; № 156 від 17.05.07 вартість 2664,30 грн., сума ПДВ 532,86 грн.
; № 155 від 17.05.07 вартість 26435,00 грн., сума ПДВ 5287,00 грн., клапан; №
111 від 18.04.2007 р. вартість 9750,00 грн., сума ПДВ 1950,00грн., водолампа; №
118 від 23.04.07 вартість 33715,00 грн., сума ПДВ 6743,00 грн., бустер, клапан,
автомат тиску; № 161 від 23.05.07 вартість 9300,00 грн., сума ПДВ 1860,00 грн.,
ролік; № 169 від 24.05.07 вартість 8270,00 грн., сума ПДВ 1654,00 грн.,
прийомник, реле. Всього сума ПДВ - 29116,32 грн.

В
червні 2007 р. позивач включив у податковий кредит суму податку на додану
вартість по податковій накладній, яка виписана приватним підприємцем ОСОБА_1.
на придбання товарно-матеріальних цінностей - зап. частин, а саме: № 197 від
14.06,07 вартість 13690 грн., сума ПДВ 2738 грн., підігрівач, № 198 від
14.06.2007 р. вартість 24040 грн., сума ПДВ 4808 грн., манжета, конус, № 206
від 21.06.2007 вартість 9750 грн., сума ПДВ 1950 грн., водопомпа. Всього сума
ПДВ - 9496 грн.

У
липні 2007 р. позивач включив у податковий кредит суму податку на додану
вартість по податковій накладній, яка виписана приватним підприємцем ОСОБА_1.
на придбання товарно-матеріальних цінностей - запчастин, а саме: №220 від
04.07.2007 р. вартість 12726,00 грн., сума ПДВ 2545,20 грн., пружина; №221 від
07.07.2007 р. вартість 14469,00 грн., сума ПДВ 2893,80 грн., форсунки,
калорифер; № 224 від 10.07.2007 р. вартість 11200,00 грн., сума ПДВ 2240,00
грн., клапаний пристрій; № 229 від 12.07.2007 р. вартість 6050,00 грн., сума
ПДВ 1210,00 грн., електропневмопристрій; № 234 від 13.07.2007 р. вартість
19500,00 грн., сума ПДВ 3900,00 грн., електропневмопристрій; № 239 від
17.07.2007 р. вартість 8400,00 грн., сума ПДВ 1680,00 грн.,
електропневмопристрій; № 244 від 21.07.2007 р. вартість 67500,00 грн., сума ПДВ
13500,00 грн., пристрій оглядовий; № 243 від 21.07.2007 вартість 9300,00 грн.,
сума ПДВ 1860,00 грн., вентилятор; № 246 від 24.07.2007 р. вартість 73000,00
грн., сума ПДВ 14600,00 грн., пристрій оглядовий; № 247 від 24.07.2007 р.
вартість 650.0,00 грн., сума ПДВ 1300,00 грн., ЕПК210.09; № 250 від 25.07.2007
р. вартість 9646,00 грн., сума ПДВ 1929,20 грн., головка котла, форсунка.
Всього сума ПДВ - 47658,20 грн..

Як вбачається
з матеріалів справи, зокрема, довідки Шепетівської ОДПІ від 16.06.2007 р.
№1480/17-020 ПП ОСОБА_1. не є виробником продукції, а товар придбавався ним,
зокрема, у ТзОВ „Київські вікна", зустрічну перевірку якого провести
неможливо, оскільки підприємство за юридичною адресою не знаходиться, документи
товариства були вилучені слідчим, що унеможливлює підтвердження взаємовідносин
ОСОБА_1 і ТзОВ “Київські вікна”; ТзОВ “Кулан”, провести зустрічну перевірку
якого неможливо, оскільки проводяться оперативно - розшукові заходи щодо
розшуку посадових осіб та бухгалтерських документів підприємства; ПП
„Альтера-Сервіс", провести зустрічну перевірку якого неможливо, оскільки
слідчим вилучені документи підприємства; ПП „Тріас-Т", яке також є
посередником, який отримав товар у ПП "Альтера -сервіс".

В
червні 2007 р. позивач включив у податковий кредит суму податку на додану
вартість по податкових накладних, які виписані ТОВ ТД „Дімтрейд" на
придбання товарно-матеріальних цінностей - коробок передач згідно договору купівлі
- продажу № 370 від 15.12.05, а саме: №16/1 від05.04.07 вартість 202000,02
грн., сума ПДВ 40400,00 грн., коробка передач, № 16/2 від 13.04.07 вартість
127999,93 грн., сума ПДВ 25599,99 грн., коробка передач, №16/3 від 18.04.07
вартість 402050,12 грн., сума ПДВ 80410,02 грн., коробка передач, Всього сума
ПДВ-146410,01 грн.. Однак, згідно із отриманою відповідачем -1 інформацією,
зазначене товариство є посередником, яке отримало майно від ТзОВ “ФПГ “Синтез”,
провести зустрічну перевірку якого не можливо у зв'язку з тим, що проводиться
його ліквідаційна процедура за рішенням (постановою) суду. Дата початку
ліквідації 23.10.2007 р..

Однак,
такі твердження не мають правового значення. Зазначені правочини недійсними не
визнавалсиь, фактично виконувались, факт несплати позивачем в ціні товару сум
податку на додану вартість суду не доведений, податкові накладні, які послужили
підставою для включення відповідних сум до податкового кредиту, недійсними не
визнавались та відповідають встановленим вимогам. Закон України “Про
оподаткування прибутку підприємств”, Закон України “Про податок на додану
вартість” не передбачають за даних обставин можливість не включати до валових
витрат та податкового кредиту відповідних сум лише у зв'язку із недостатньою на
думку органу податкової служби інформацією про контрагентів платника. Крім
того, на платника законодавство не покладає обов'язку контролювати фактичну
сплату податку на додану вартість контрагентами та їх контрагентами. Наявність
інших підстав, передбачених законодавством для не включення вказаних сум до
податкового кредиту, не  доведена суду у
встановленому порядку належними доказами.

Згідно
п. 1.3 ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість", платник
податку - особа, яка згідно з цим законом зобов'язана здійснювати утримання та
внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, що ввозить
(пересилає) товари на митну територію України. Згідно п.1.7 ст.1 Закону України
"Про податок на додану вартість", податковий кредит - сума, на яку
платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного, періоду,
визначене згідно з цим Законом. Згідно п. 1.8 ст. 1 Закону України "Про
податок на додану вартість", бюджетне відшкодування - сума, що підлягає
поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у
випадках, визначених цим Законом. Підпунктом 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість", передбачено, що податковий кредит
звітного періоду складається із сум податків, не лише сплачених, а й нарахованих
платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподаткованих операціях
у межах господарської діяльності платника податку. Згідно з п.п.7.7.1 п.7.7
ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", суми податку,
що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як
різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з
будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою
податкового кредиту звітного періоду. Згідно з п.п.7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону
України "Про податок на додану вартість", суми податку на додану
вартість зараховуються до Державного бюджету України та використовуються у
першу чергу для бюджетного відшкодування податку на додану вартість згідно з
цим Законом.

Посилання
відповідача -1 на сутність податку на додану вартість не підтверджує висновків
відповідача -1, оскільки згідно зі ст. 3 Закону України "Про державну
податкову службу в Україні", органи державної податкової служби України у
своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, іншими
нормативно-правовими актами. Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України. Закон України “Про податок на
додану вартість” не встановлює стверджуваного відповідачем -1 зв'язку фактичної
сплати невідомими позивачу особами із його правом на відшкодування податку на
додану вартість. Натомість, п. 7.2.6. вказаного закону визнає підставою для
нарахування податкового кредиту податкову накладну, яка видається платником
податку, який поставляє товари (роботи, послуги), на вимогу їх отримувача.
Додаткових вимог щодо включення суми до складу податкового кредиту, зокрема
тих, про які стверджує відповідач -1, закон не містить.

Враховуючи,
що згідно із п. 5.3.9. Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”
не належать до складу валових витрат лише будь-які витрати, які не підтверджені
відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, суд
приходить до висновку, що позивач підставно відніс до податкового кредиту по
операції з.

Згідно
із ст. 7.3. закону України “Про податок на додану вартість”, датою виникнення
податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка
припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що
підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові
грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при
відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що
обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт
(послуг) -дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг)
платником податку.

Згідно
із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. Стверджуючи про свої сумніви щодо
підставності включення позивачем сум до складу податкового кредиту, та
відсутність права на бюджетне відшкодування, їх відсутність не була доведена
суду у встановленому порядку належними доказами.

Згідно
із ч. 2 ст. 162 КАС України, суд вправі постановою визнати протиправним рішення
суб'єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і
скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення. Суд також може
прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи
інтересів суб'єкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку
суб'єктів владних повноважень. Згідно зі ст. 20 ГК України, держава забезпечує
захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання. Кожний суб'єкт
господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема,
шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади
та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать
законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання.

Враховуючи
вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 86, 161-163, 245-247, 252, 253 КАС України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати нечинними податкові
повідомлення-рішення ДПІ у м.Львові №6662301/0/23319 від 19.12.2007 р. на суму
1311453,50 грн., №6662301/1/3232 від 19.02.2008 р. на суму 1311453,50 грн. та
№112301/0/5374 від 19.03.2008 р. в частині нахування суми 66310,28 грн. за лютий,
квітень, травень, червень та липень 2007 року.

3.          Стягнути через ГУДК у Львівській
області (м.Львів, вул. Левицького,18, ) на користь
державного підприємства Міністерства оборони України “Львівський бронетанковий
ремонтний завод” (м.Львів, вул.Стрийська,73, ) бюджетну
заборгованість з ПДВ в сумі 3730266,80 грн.

Постанова
набирає законної сили у відповідності із ст. 254 КАС України.

Постанова
може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя