ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

03.07.2008

Справа №2-7/3978.1-2008

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (01011, м. Київ, вул. Лескова, 9) в особі Кримської республіканської дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (м. Сімферополь, вул. Набережна, 32)

До відповідачів: 1) Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Вико» (97575, Сімферопольський район, с. Зарічне, вул. Совхозна, 10); 2) Відділу державної виконавчої служби Сімферопольського районного управління юстиції АР Крим (95493, м. Сімферополь, вул. Київська, 150); 3) Акціонерного комерційного банку «Інтеграл» (03057, м. Київ, пр. Перемоги, 52/2)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Відділ державної виконавчої служби Придніпровського районного управління юстиції м. Черкаси (18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 333)

Про виключення майна з акта опису та арешту.

За зустрічним позовом Акціонерного комерційного банку «Інтеграл» (03057, м. Київ, пр. Перемоги, 52/2)

До відповідача Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (01011, м. Київ, вул. Лескова, 9)

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову: 1) Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Вико» (97575, Сімферопольський район, с. Зарічне, вул. Совхозна, 10); 2) Відділ державної виконавчої служби Сімферопольського районного управління юстиції АР Крим (95493, м. Сімферополь, вул. Київська, 150); 3) Товариство з обмеженою відповідальністю «Італхолод» (м. Київ, вул. Хрещатик, 46-Б; м. Київ, вул. Полупанова, 14)

Про визнання недійсними договорів.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від АППБ «Аваль» - Роде С. В., предст., дов. №9802 від 26.11.2007 р.

Від ПП «Виробничо-комерційна фірма «Вико» - не з’явився.

Від ВДВС Сімферопольського РУЮ - Терасенко С. В., предст., дов. у справі.

Від АКБ «Інтеграл» - не з’явився.

Від ВДВС Придніпровського РУЮ м. Черкаси – не з’явився.

Від ТОВ «Італхолод» - не з’явився.

Суть справи: Акціонерний поштово-пенсійний банк «Аваль» звернувся в особі Кримської дирекції Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Вико», Відділу державної виконавчої служби Сімферопольського районного управління юстиції АР Крим, Акціонерного комерційного банку «Інтеграл», в якій просить зняти арешт та виключити з акта опису майно, що знаходиться в заставі Кримської дирекції Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» за договорами застави №010/04-1/66-04-1 від 24.03.2004 р. (згідно переліку) та від 21.08.2004 р. за реєстром №6740.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою ВДВС Сімферопольського району від 04.11.2004 р. на виконання ухвали ГС АР Крим від 19.10.2004 р. у справі №2-14/10256-2004 про забезпечення позову Акціонерного комерційного банку «Інтеграл» був накладений арешт на грошові кошти в сумі 3 904 074,75 грн., які надходять на рахунок Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Вико». Крім того, державним виконавцем був складений акт опису та арешту майна від 11.11.2004 р., з якого вбачається, що відділом ДВС були описані товари в обороті, сировина та морозильні камери, які є предметом застави за договорами №010/04-1/66-04-1 від 24.03.2004 р. та від 21.08.2004 р., які, в свою черги, були укладені з метою забезпечення виконання Приватним підприємством «Виробничо-комерційна фірма «Вико» своїх обов’язків за договором №010/045-1/66-04 від 24.03.2004 р. (з урахуванням додаткових угод до нього) в частині повернення наданого Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» кредиту. За таких обставин, позивач вважає, що були порушені його майнові права та інтереси, оскільки банк позбавлений можливості звернути стягнення на майно, яке знаходиться у заставі та задовольнити свої вимоги по стягненню заборгованості.

У відзиві на позовну заяву Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Вико» визнала вимоги Кримської дирекції Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» в повному обсязі.

Ухвалою ГС АР Крим від 16.12.2004 р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, був залучений Відділ державної виконавчої служби Придніпровського районного управління юстиції м. Черкаси.

20.01.2005 р. до ГС АР Крим від Акціонерного комерційного банку «Інтеграл» надійшла зустрічна позовна заява до відповідача – Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль», треті особи: Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Вико» та Відділ державної виконавчої служби Сімферопольського районного управління юстиції АР Крим, в якій позивач (відповідач за первісним позовом) просить суд визнати недійсним договір застави товарів в обороті №010/04-1/66-04-1 від 24.03.2004 р., укладений між АППБ «Аваль» та ПП «ВКФ «Вико».

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що спірний договір застави порушує майнові права Акціонерного комерційного банку «Інтеграл», оскільки виключення майна з акта опису та арешту на підставі договору застави призведе до зменшення вартості майна ПП «Виробничо-комерційна фірма «Вико», на яке може бути звернуто стягнення в процесі примусового виконання рішення ГС АР Крим від 02.11.2004 р. у справі №2-14/10256-2004, яке було залишено в сил постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 09.12.2004 р. Крім того, в якості обґрунтування своїх вимог АКБ «Інтеграл» також посилається на недотримання сторонами спірного договору застави письмової форми угоди, відсутність у цьому договорі індивідуалізуючих ознак товарів, які є предметом застави, відсутність зазначення їх місцезнаходження.

Ухвалою ГС АР Крим від 20.01.2005 р. зустрічна позовна заява була прийнята судом до провадження.

10.02.2005 р. до ГС АР Крим від Акціонерного комерційного банку «Інтеграл» надійшла ще одна зустрічна позовна заява до відповідача – Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль», треті особи: Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Вико» та Відділ державної виконавчої служби Сімферопольського районного управління юстиції АР Крим, в якій позивач (відповідач за первісним позовом) просить суд визнати недійсним договір застави товарів від 21.08.2004 р., нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №6740, укладений між АППБ «Аваль» та ПП «ВКФ «Вико».          Вказана позовна заява на підставі клопотання Акціонерного комерційного банку «Інтеграл» від 10.02.2005 р. (т. ІІ, а. с. 71) була розцінена як доповнення до первісно поданого зустрічного позову та ухвалою ГС АР Крим від 11-18.02.2005 р. була прийнята судом до провадження.

Окрім вказаних в первісно поданій зустрічній позовній заяві обставин, в доповненні Акціонерний комерційний банк «Інтеграл» також зазначає на те, що ПП «Виробничо-комерційна фірма «Вико» не є власником майна, яке було передано в заставу, оскільки право власності на це майно належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Італхолод» та було лише передано в оренду ПП «Виробничо-комерційна фірма «Вико». За таких обставин, позивач за зустрічним позовом вважає, що спірний договір застави підлягає визнанню недійсним, оскілки предмет застави ніколи не належав ПП «Виробничо-комерційна фірма «Вико» на праві власності.

Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Вико» заперечувало проти задоволення зустрічних позовних вимог з мотивів, викладених у відповідних відзивах (т. ІІ, а. с. 72-77).

Заявою №07-1/170 від 18.02.2005 р. Акціонерний поштово-пенсійний банк «Аваль» змінив позовні вимоги та просив суд: виключити морозильні камери типу «скриня» CS 40 GT в кількості 270 шт. з акта опису й арешту майна серії АА №149934 від 30.11.2004 р.; виключити морозильні камери типу «скриня» CS 40 GT в кількості 270 шт. з акта опису й арешту майна серії АА №149936 від 16.02.2004 р.; виключити з акта опису й арешту майна продукцію та сировину, яка є предметом договору застави №010/04-1/66-04-1 від 24.03.2004 р. згідно переліку.

Рішенням ГС АР Крим від 02-11.03.2005 р., залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 14.06.2005 р., в первісному позову було відмовлено, зустрічні позовні вимоги задоволено.

В процесі касаційного оскарження вказаних судових рішень ухвалою Вищого господарського суду України від 01.02.2006 р. касаційні скарги Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Вико» та Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» в особі Кримської дирекції Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» разом із справою були надіслані за підвідомчістю до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.10.2007 р. було відмовлено у відкритті касаційного адміністративного провадження та справу повернуто до Вищого господарського суду України.

Після цього, за результатом касаційного розгляду скарг Вищим господарським судом України, постановою від 29.02.2008 р. постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 14.06.2005 р. та рішення ГС АР Крим від 02-11.03.2005 р. були скасовані, а справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд.

Справа передана на розгляд судді Дворному І. І. із привласненням номеру 2-7/3978.1-2008.

Ухвалою ГС АР Крим від 14.04.2008 р. справа була прийнята до провадження суддею Дворним І. І. Цією ж ухвалою позивач за первісним позовом – Акціонерний поштово-пенсійний банк «Аваль» в особі Кримської дирекції Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» був замінений на його правонаступника – Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Кримської республіканської дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»; відповідач за зустрічним позовом – Акціонерний поштово-пенсійний банк «Аваль» був замінений на Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»; до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет зустрічного позову, було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Італхолод».

12.05.2008 р. до ГС АР Крим від Акціонерного комерційного банку «Інтеграл» надійшов лист, в якому позивач за зустрічним позовом зазначив, що постановою ГС АР Крим від 20.01.2005 р. у справі №2-20/3172-2005 Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Вико» було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. При цьому, АКБ «Інтеграл» стверджує, що ухвалою ГС АР Крим від 25.04.2006 р. у справі №2-1/7622-2006 був затверджений звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ПП «Виробничо-комерційна фірма «Вико», а банкрут був ліквідований. Таким чином, позивач, посилаючись на приписи статті 3 Закону України «Про заставу» та статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вважає, що оскільки зобов’язання боржника (ПП «Виробничо-комерційна фірма «Вико») було припинено, а арешт скасований, предмет спору відсутній, через що провадження у справі має бути припинено.

У судове засідання представники ПП «Виробничо-комерційна фірма «Вико», АКБ «Інтеграл», ВДВС Придніпровського РУЮ м. Черкаси, ТОВ «Італхолод» не з’явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце слухання справи були проінформовані належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін – це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо неявка цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи судом не вбачається.

Розгляд справи відкладався у порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Кримської дирекції Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» та Відділу державної виконавчої служби Сімферопольського районного управління юстиції АР Крим, суд

ВСТАНОВИВ :

24.03.2004 р. між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» в особі Кримської дирекції Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» (Кредитор) та Приватним підприємством «Виробничо-комерційна фірма «Вико» (Позичальник) був укладений кредитний договір №010/04-1/66-04, пунктом 1.1 якого передбачено, що Кредитор, на положеннях та умовах цього договору, відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію у сумі 500 000,00 грн., строком до 24.03.2005 р. і сплатою 21 відсотка річних.

Відповідно до п. 3.3 договору у відповідності з діючим законодавством України забезпеченням цього Договору є: сировина та товари в обігу. Крім того, Кредитор може вимагати від Позичальника надання одного або декількох видів забезпечення.

Укладеними в подальшому додатковими угодами сума кредитної лінії була збільшена до 701 632,29 грн.

Виконання Позичальником своїх обов’язків за вказаним кредитним договором було забезпечено шляхом укладання договору застави товарів в обігу №010/04-1/66-44-1 від 24.03.2004 р., згідно з умовами якого Заставодавець (ПП «Виробничо-комерційна фірма «Вико») на умовах, передбачених цим договором, передає у заставу сировину та товари в обігу згідно Додатку №1 та Додатку №2 до цього договору, балансовою вартістю 407 129,17 грн. та 1 044 474,00 грн. відповідно, загальна вартість складає 1 451 603,17 грн.

Згідно з п. 1.3 Договору застави предмет застави оцінюється сторонами в розмірі 1 300 000,00 грн. і знаходиться на складі Заставодавця за адресою: АР Крим, Сімферопольський район, с. зарічне, вул. Совхозна, 10.

Крім того, 21.08.2004 р. між Приватним підприємством «Виробничо-комерційна фірма «Вико» (Заставодавець) та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» в особі Кримської дирекції Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» (Заставодержатель) був укладений договір застави, умовами якого було передбачено, що у забезпечення виконання зобов’язання за кредитним договором №010/04-1/66-04 від 24.03.2004 р. Заставодавець на умовах, передбачених цим договором, передає у заставу Заставодержателю обладнання, яке належить йому на праві власності на момент укладання цього договору, а саме: морозильні камери типу SN.R.404а, які знаходяться за адресою: с. Зарічне Сімферопольського району, вул. радгоспна, 10, у кількості 283 шт.

Відповідно до п. 2.3 Договору балансова вартість предмета застави складає 621 345,00 грн. Узгоджена сторонами заставна вартість предмета застави становить 477 000,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що 11.11.2004 р. ВДВС Сімферопольського районного управління юстиції АР Крим на підставі ухвали Господарського суду АР Крим від 19.10.2004 у справі № 2-14/10256-2004 за позовом АКБ “Інтеграл-банк” до ПП ПКФ “Віко” про стягнення 4281083,27грн. та розірвання кредитного договору від 17.03.2003 р. №463/3393 з метою забезпечення позову, описано та арештовано майно, що належить ПП ПКФ “Віко”, складені акти опису та арешту майна від 11.11.2004.

Згідно даних актів описано та арештовано майно, а саме: морозиво, сировина для виробництва морозива, що знаходяться по вул. Радгоспній, 10, с. Зарічне, Сімферопольського р-ну, АР Крим.

Крім того, в процесі виконання ухвали Господарського суду АР Крим від 19.10.2004 р. на підставі Постанови “Про відкриття виконавчого провадження” від 24.11.2004, ВДВС Придніпровського РУЮ 30 листопаду 2004 року описано та арештовано майно: скриня морозилка СS-40 GT, 270 шт., що знаходяться за адресою м. Черкаси, вул. Вербовецького, 108.

16.02.2005 ВДВС Черкаського МУЮ на виконання наказу №34/490, виданого 15.02.2005 господарським судом міста Київ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Італхолод” на користь АКБ „Інтеграл” 758167 грн. за актом описано і накладено арешт на ларі морозильні СS-40 GT в кількості 270 шт., які були передані на відповідальне зберігання директору ТОВ „Італхолод”, яке раніше знаходилось на зберіганні у ТОВ „Юрія-Фортуна”.

Позивач звернувся до Господарського суду АР Крим із позовом, в якому просить зняти арешт та виключити з опису майно, що знаходиться в заставі у КРД АППБ “Аваль” за договорами застави № 010/04-1/66-04-1 від 24.03.2004г. (згідно переліку) і від 21.08.2004г. по реєстру № 6740.

У той же час, суд звертає увагу на наступне.

З наявної в матеріалах справи ухвали ГС АР Крим від 25.04.2006 р. у справі №2-1/7622-2006 вбачається, що постановою ГС АР Крим від 20.01.2005 р. у справі №2-20/3172-2005 Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Вико» було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою ГС АР Крим від 25.04.2006 р. у справі №2-1/7622-2006 був затверджений звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ПП «Виробничо-комерційна фірма «Вико», банкрут був ліквідований, провадження у справі – припинено. З цієї ухвали вбачається, що грошові вимоги Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» до боржника у сумі 734 857,91 грн. були визнані ліквідатором у повному обсязі та включені до звіту.

Відповідно до частини 6 статті 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання. Статтею 28 цього Закону передбачено, що застава припиняється, у тому числі, припиненням забезпеченого заставою зобов'язання. Аналогічне положення закріплено в частині 1 статті 593 Цивільного кодексу України.

Статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 609 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Таке саме положення закріплено й в частині 3 статті 205 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців» юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням органу державної влади, прийнятим у випадках, передбачених законом. Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Крім того, частиною 6 статті 39 цього Закону передбачено, що дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи є датою припинення юридичної особи.

З наявної в матеріалах справи довідки Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві №21-10/2506 від 07.05.2008 р. Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Вико» вилучено з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Такі самі відомості містяться в наданій на запит суду Державним реєстратором Сімферопольської райдержадміністрації довідці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Таким чином, оскільки постановою ГС АР Крим від 20.01.2005 р. у справі №2-20/3172-2005 Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Вико» було визнано банкрутом, накладені арешти на його майно, у тому числі арешт, оскаржуваний в рамках цієї справи, були скасовані, що свідчить про відсутність предмета спору за первісним позовом та необхідність припинення провадження у справі за пунктом 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Так, в п. 3 Роз’яснень «Про деякі питання практики застосування статей 80 та 81 Господарського процесуального кодексу України» від 23.08.94 р. N 02-5/612 (з наступними змінами та доповненнями) Вищий арбітражний суд України зазначив, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 статті 80 ГПК зокрема у таких випадках:

- припинення існування предмета спору (наприклад, здійснене у встановленому порядку скасування оспорюваного акта), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань;

- спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Крім того, приймаючи до уваги ліквідацію Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Вико», провадження у справі відносно вказаної юридичної особи підлягає припиненню за пунктом 6 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, в якому закріплено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо підприємство чи організацію, які є сторонами, ліквідовано.

Стосовно зустрічних позовних вимог Акціонерного комерційного банку «Інтеграл» про визнання недійсними договору застави товарів в обороті №010/04-1/66-04-1 від 24.03.2004 р. та договору застави товарів від 21.08.2004 р., укладених між АППБ «Аваль» та ПП «ВКФ «Вико», суд повідомляє наступне.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою — третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ст. 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частиною 1 статті 207 Господарського кодексу України, як спеціального закону, що регулює відносини в сфері господарювання, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

В Постанові від 29.02.2008 р. у цій справі Вищий господарський суд зазначив, що у відповідності до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації та інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльної мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Договори застави, згідно яких у заставу АППБ «Аваль» передано майно ПП «Виробничо-комерційна фірма «Віко», не порушують прав та законних інтересів АКБ «Інтеграл», оскільки останній не є стороною даних договорів, а лише є кредитором ПП «Виробничо-комерційна фірма «Віко», який бажає задовольнити свої вимоги за рахунок майна ПП «Виробничо-комерційна фірма «Віко» у іншій справі № 2-14/10256-2004.

Відтак, зазначені договори застави тільки опосередковано стосуються прав АКБ «Інтеграл».

Також, укладання АППБ «Аваль» та ПП «Виробничо-комерційна фірма «Віко» договорів застави майна останнього після укладання кредитного договору між ПП «Виробничо-комерційна фірма «Віко» та АКБ «Інтеграл» не суперечить принципу свободи договору, закріпленого в ст. 627 Цивільного кодексу України, та не може свідчити про порушення прав позивача за зустрічним позовом - АКБ «Інтеграл».

Крім того, зустрічний позов АКБ «Інтеграл» не пов'язаний з первісним, оскільки сам спірний опис майна ПП «Виробничо-комерційна фірма «Віко», питання про виключення з якого ставить перед судом АППБ «Аваль», стосується вимог АКБ «Інтеграл» про стягнення заборгованості з ПП «Виробничо-комерційна фірма «Віко» в іншій справі та не стосується договорів застави між боржником та АППБ «Аваль».

Відповідно до ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Так, дійсно, матеріали справи свідчать, що підставою для пред’явлення Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» в особі Кримської дирекції Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» позову стала його незгода з включенням до акта опису і арешту майна, яке є предметом договорів застави, укладених на забезпечення виконання зобов’язання боржника з повернення кредитних коштів. У той же час, в зустрічній позовній заяві Акціонерний комерційний банк «Інтеграл» просить суд визнати недійсними договори застави, укладені між позивачем за первісним позовом та Приватним підприємством «Виробничо-комерційна фірма «Вико», тобто між сторонніми юридичними особами, посилаючись при цьому на те, що виключення майна з акта опису та арешту на підставі договору застави призведе до зменшення вартості майна ПП «Виробничо-комерційна фірма «Вико», на яке може бути звернуто стягнення в процесі примусового виконання рішення ГС АР Крим від 02.11.2004 р. у справі №2-14/10256-2004. Проте, укладені між сторонами спірні договори застави ніяким чином не стосуються прав АКБ «Інтеграл», оскільки були направлені лише на забезпечення виконання умов кредитного договору та були укладені раніше дати прийняття рішення про стягнення з ПП «Виробничо-комерційна фірма «Вико» заборгованості на користь АКБ «Інтеграл». За таких обставин, відсутність матеріального права у АКБ «Інтеграл» на пред’явлення зустрічного позову до суду про визнання недійсними договорів застави тягне за собою відмову в позові.

Судові витрати у вигляді сплаченого державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу суд залишає за позивачами за первісним та зустрічним позовами відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись пунктами 1-1, 6 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Припинити провадження у справі відносно Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Вико» у зв’язку з ліквідацією юридичної особи.

2.          Припинити провадження у справі за первісним позовом про виключення майна з акта опису та арешту за відсутністю предмета спору.

3.          В зустрічному позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.