ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.08
Справа№ 28/126 А

За
позовом:  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Пустомити  Львівської області

до
відповідача:
Головної державної  інспекції на
автомобільному транспорті, м. Київ

про скасування постанови про
застосування фінансових санкцій №029103 від 29 січня 2008 року

Суддя   Морозюк А.Я.

Секретар
судового засідання

Брик
І.С.

м.Львів, вул.Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від
позивача: ОСОБА_2
-представник

Від
відповідача: не
з”явився

Позов заявлено Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 до Головної державної  інспекції на автомобільному транспорті про
скасування постанови про застосування
фінансових санкцій №029103 від 29 січня 2008 року.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в по зовній заяві,
позивач просить суд скасувати постанову про застосування  фінансових санкцій №029103 від 29 січня 2008
року. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідач неправомірно
застосував до позивача на підставі абз.3 ст.60 Закону України” Про
автомобільний транспорт” фінансові санкції в сумі 1700 грн за порушення
законодавства про автомобільний транспорт, а саме за відсутність ліцензії та
ліцензійної картки, оскільки позивач здійснював перевезення вантажу для власних
потреб, а в цьому випадку згідно ст.48 Закону України” Про автомобільний
транспорт” не передбачено серед документів, на підставі яких виконуються
вантажні перевезення для власних потреб, наявності  ліцензії та ліцензійної картки.

В
судові засідання 15.05.2008 року та 03.06.2008 року відповідач явки
уповноваженого представника не забезпечив, позовні вимоги по суті не оспорив,
про причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про
дату, час та місце судового засідання (повідомлення про вручення поштових
відправлень №2880786 та №3080155 наявні в матеріалах справи).

Суд
розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України за відсутності
представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.  Частина 4 ст.128 КАС України передбачає, що у
разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або
без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і
справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, які
мають значення для справи, суд встановив наступне.

Територіальним
управлінням Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у
Львівській області винесено постанову про застосування фінансових санкцій №
029103 від 29.01.2008року, якою постановлено застосувати до позивача фінансові
санкції в сумі 1700грн за порушення законодавства про автомобільний транспорт,
відповідальність за яке передбачена абз.3 ст.60 Закону України «Про внесення
змін до ЗУ «Про автомобільний транспорт»:
надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення
документів:  не оформлені: ліцензія,
ліцензійна картка.

Судом
встановлено, що Територіальне управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті у Львівській області
діє на підставі Положення про територіальні органи Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства
транспорту та зв”язку України від 14.12.2005р. № 888, зареєстрованого в Мінюсті
України 28.12.2005р. за № 1573/11853.

Як
вбачається з наказу Міністерства транспорту України №888 від 14.12.2005 р. “Про
затвердження Положення про територіальні органи Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті” та п. 1 затвердженого ним Положення про
територіальні органи Головної державної інспекції на автомобільному транспорті,
територіальні органи Головної державної інспекції на автомобільному транспорті
в областях, Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі є
територіальними структурними підрозділами Головавтотрансінспекції без права
юридичної особи, та утворюються відповідно до Положення про Головну
державну інспекцію на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.09.2004 р. №1190.

Як
випливає з п. п. 1, 20 Положення про Головну державну інспекцію на
автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України
№1190 від 08.09.2004 р. “Про утворення Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті”, Головна державна інспекція на автомобільному
транспорті (Головавтотрансінспекція) є урядовим органом державного управління з
питань контролю на автомобільному транспорті, що діє у складі Мінтрансзв'язку і
йому підпорядковується. Головавтотрансінспекція є юридичною особою, має
самостійний баланс, реєстраційні рахунки в установах Державного казначейства,
печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Таким
чином, позивач правильно зазначив відповідачем у даній справі  Головну державну інспекцію на автомобільному
транспорті, оскільки(як вбачається із вищенаведеного), Територіальне управління
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області
не має права юридичної особи.

Позивач
зареєстрований як фізична особа-підприємець (без створення юридичної особи), що
підтверджується свідоцтвом від 23.12.2004 року НОМЕР_1.

Позивач
орендує транспортний засіб МАЗ державний номер ВС5295АІ у ВТП „Форум” ТОВ, що
підтверджується договором оренди вантажного автомобіля від 07.09.2007 року (з
терміном дії до вересня 2009 року), зазначеним автомобілем керував працівник
позивача - водій ОСОБА_3, що визнано в оспорюваній постанові.

З
матеріалів справи вбачається, що 22.01.2008 р. о 15 годині 20 хвилин зазначений
автомобіль під управлінням вказаного водія здійснював перевезення та на ділянці
дороги 522 км. а-ги Київ-Чоп був перевірений відповідачем.

За
наслідками перевірки відповідачем винесено оспорювану постанову про
застосування фінансових санкцій №029103 від 29 січня 2008 року, зі змісту
якої   вбачається виявлення відповідачем
порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: надання послуг з
перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів: не оформлені
ліцензія, ліцензійна картка, Акт №060476, у зв'язку із чим вирішено притягнути
позивача до відповідальності, передбаченої в абз. 3 ст. 60 Закону України “Про
автомобільний транспорт”, застосувавши до позивача фінансові санкції в сумі
1700грн.

Відповідно
до абз. 3 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” передбачена
відповідальність за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без
оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону,
у вигляді штрафу  у розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Стаття 39 вказаного Закону до спірних
правовідносин не має відношення, так як стосується переліку документів для
пасажирських перевезень(а в даному випадку мали місце вантажні перевезення).

У
відповідності до ст. 48 вказаного закону, автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для юридичної особи,
що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, є: для
автомобільного перевізника - ліцензія та документ, що засвідчує використання
транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені
законодавством України; для водія - посвідчення водія відповідної категорії,
реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист,
товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені законодавством України. Документами для
юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб, є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання
транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені
законодавством України; для водія - посвідчення водія відповідної категорії,
реєстраційні документи на транспортний засіб, дорожній лист,
товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.

Позивач
посилається на ту обставину, що у вказану дату він перевозив ячмінь для власних
потреб, що підтверджено накладними №4 від 16.01.2008 року, №5 від 22.01.2008
року, згідно яких ТзОВ «Вісава»відпустило ячмінь саме позивачу (ПП ОСОБА_1), а
не іншій особі. В підтвердження використання ячменю у власній господарській
діяльності позивач долучив до матеріалів справи також накладні  №6 від 25.01.2008 року, №7 від 30.01.2008
року, №7 від 08.02.2008 року. Тому отримання ліцензії та ліцензійної картки
стаття 48 Закону України “Про автомобільний транспорт” в даному випадку не
передбачає, оскільки в переліку документів для здійснення вантажних перевезень для
власних потреб   ліцензія та
ліцензійна картка відсутні.

Згідно
із п. 33 ст. 9 Закону України “Про ліцензування певних видів господарської
діяльності”, ліцензуванню підлягає, зокрема, діяльність з надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів
робіт, визначених Законом України "Про автомобільний транспорт", у
відповідності до ст. 9 якого ліцензія видається на господарську діяльність з
надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів на такі види робіт: надання
послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами; надання послуг з внутрішніх
перевезень пасажирів на таксі; надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів
легковими автомобілями на замовлення; надання послуг з внутрішніх перевезень
вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами; надання послуг з
міжнародних перевезень пасажирів автобусами; надання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів на таксі; надання послуг з міжнародних перевезень
пасажирів легковими автомобілями на замовлення; надання послуг з міжнародних
перевезень вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами.

З наведеного вбачається відсутність
правових підстав для наявності у позивача ліцензії та ліцензійної картки при
здійсненні вантажних перевезень для власних потреб.

Відповідно до  ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем
не представлено суду доказів, які б спростовували здійснення позивачем
вантажних перевезеннь для власних потреб, чи вказували б на здійснення
позивачем  вантажного перевезення на
договірних умовах (надання послуг з перевезень вантажів автомобільним транспортом).
Таким чином, відповідачем не доведено правомірності винесення ним спірної
постанови про застосування  фінансових
санкцій №029103 від 29 січня 2008 року.

З
огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовна вимога про
скасування постанови про застосування
фінансових санкцій №029103 від 29 січня 2008 року (якою постановлено
застосувати до позивача фінансові санкції
в сумі 1700грн за порушення законодавства про автомобільний транспорт) є
обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Судові
витрати у вигляді 3 грн 40 коп судового збору присуджуються з Державного
бюджету України на користь позивача.

На
підставі вищенаведеного, керуючись п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та
ст.ст. 69-71,86,87,94,98,158,160,162,163,167 Кодексу адміністративного
судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV (із змінами та доповненнями),
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задоволити
повністю.

2.          Скасувати постанову про
застосування  фінансових санкцій №029103
від 29 січня 2008 року, прийняту Територіальним управлінням Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області.

3.          Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) 3 грн 40 коп - судового збору.

Постанова
набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Постанова
може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя