ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01.07.08 Справа №14/339-пд-07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Хуторной В.М. судді Хуторной В.М. , Кагітіна Л.П. , Яценко О.М.

при секретарі Пересаді О.В.

За участю представників від позивача – Гладкої А.О., довіреність від 28.01.2008 р.; від відповідачів представники не з’явились;

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Статер» на рішення господарського суду Херсонської області від 17.01.2008 р. у справі № 14/339-ПД-07

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Статер», с. Новокиївка, Каланчацького району, Херсонської області (далі – ТОВ «Статер»),

до відповідача 1: Акціонерного товариства «Індустріально – експортний банк» в особі філії «Херсонська дирекція» АТ «Індекс – банк», м. Херсон (далі – ХД АТ «Індекс – банк»),

до відповідача 2: Селянського (фермерського) господарства «Агротріумф», смт. Каланчак, Херсонської області (далі - СФГ «Агротріумф»),

про визнання договорів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду №1234 від 27.06.2008 р. справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Хуторной В.М., Кагітіна Л.П., Яценко О.М. якою справу прийнято до свого провадження.

Рішенням господарського суду Херсонської області (суддя Гридасов Ю.В.) від 17.01.2008 р. у справі № 14/339-ПД-07 відмовлено у задоволенні позовних вимог. Господарський суд дійшов висновку про те, що спірні договори відповідають вимогам діючого законодавства; позивачем не доведено ті обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ТОВ «Статер», позивач у справі, звернувся з апеляційною скаргою (з доповненнями), де просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, з посиланням на неправомірність та необґрунтованість рішення суду, а також на неповне з’ясування обставин справи. Заявник в апеляційній скарзі та доповненнях до неї зазначає, що підставою визнання договорів поруки та іпотеки недійсними є відсутність у директора ТОВ «Статер» Пісарука Е.О. повноважень на підписання даних договорів, при цьому сторона посилається на положення ч. 1 ст. 203, ст. 215 ЦК України. Позивач вказує на те, що господарський суд не прийняв до уваги його доводи щодо фальсифікації протоколу засновників товариства ТОВ «Статер» від 23.03.2006 р. Копію вказаного протоколу, що міститься в матеріалах справи, не можна вважати належним доказом, який підтверджує надання згоди засновників товариства на укладення договорів поруки і іпотеки. Свою позицію обґрунтовує тим, що документи, які стосуються укладення спірних договорів, були вилучені органами слідства в рамках кримінальної справи, порушеної за фактом заволодіння колишнім директором ТОВ «Статер» Пісарчуком Е.О. кредитними коштами АТ «Індустріально-експортний банк» шляхом підробки протоколу зборів засновників товариства. Як вважає заявник, господарський суд в порушення ст. 38 ГПК України не ознайомився із матеріалами кримінальної справи за власною ініціативою, не задовольнив клопотання представника позивача про оголошення перерви в судовому засідання для вивчення кримінальної справи. Суд проігнорував принципи рівності учасників процесу та змагальності сторін.

Відповідач-1 надав клопотання від 26.06.2008 р., яким просить суд зупинити провадження по даній справі до вирішення касаційною інстанцією пов’язаної з нею справи №14/91-ПН-08 за позовом Бляшенка О.О. до ТОВ «Статер» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Статер» від 23.03.06 р. Клопотання колегія суддів відхиляє, оскільки провадження по цій справі вже зупинялось до набрання законної сили рішення суду по справі №14/91-ПН-08 і на цей час немає законних підстав для зупинення провадження по справі.

Представники відповідачів 1, 2 у судове засідання не з’явились.

За заявою представника позивача, судове засідання проводились без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Сутність спору: Між ХД АТ «Індекс – банк» (відповідач-1) та СФГ "Агротріумф" (відповідач-2) було укладено Кредитний договір № 559/1 від 23 березня 2006 року із додатковою угодою № 1 до нього від 11.07.2006 р. Відповідно до п. 2.10 Кредитного договору, СФГ "Агротріумф" взяло зобов'язання забезпечити повне погашення кредиту, відсотків за кредитом та сплатити за обслуговування кредитної лінії відповідно до графіка погашення кредиту.

В забезпечення зобов’язань по погашенню кредиту, між ХД АТ "Індекс-банк", ТОВ "Статер" та СФГ "Агротріумф" укладено Договір поруки від 07.04.2006 р., згідно п. 2.2.1 якого, у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником - СФГ "Агротріумф" своїх зобов'язань за Кредитним договором, Поручитель - ТОВ "Статер", зобов'язаний погасити, без будь-яких заперечень, наданий СФГ "Агротріумф" кредит у розмірі його зобов'язань, сплатити відсотки та інші платежі, передбачені Кредитним договором.

07.04.2006 р. між ХД АТ «Індекс-Банк» (Іпотекодержатель) та ТОВ «Статер» в особі директора Пісарука Едуарда Олександровича (Іпотекодавець), який є майновим поручителем СФГ «Агротріумф» (Позичальник), укладений іпотечний договір №559/1/001. Предметом цього договору с нерухоме майно Іпотекодавця, яке за згодою сторін виступає як забезпечення зобов'язання, які взяв на себе Позичальник по кредитному договору №559/1 від 23.06.2006 р. Іпотечний договір є нотаріально посвідченим.

Вимоги за Кредитним договором про повернення суми заборгованості, ні СФГ "Агротріумф", ні ТОВ "Статер" не виконали.

Відносно Пісарука Е.О. порушена кримінальна справа № 420-07 за фактом заволодіння останнім кредитними коштами ХД АТ «Індекс-Банк» в сумі 260 тис. грн., за ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 191 Кримінального кодексу України.

Визнання недійсними договорів іпотеки та поруки стало предметом судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 62 Закону України «Про господарські товариства» від 19.09.1991 № 1576-XII у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора). Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

З Протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Статер» №10 від 18.05.07 р. вбачається, що в період укладання спірних угод, директором товариства був Пісарук Е.О.

Згідно із п. 7.17 Статуту ТОВ «Статер», директор без доручення діє від імені Товариства, представляє його інтереси в інших підприємствах, організаціях та державних органах.

Позивач просить визнати недійсними спірні договори на підставі ст. ст. 203, 207, 215 ЦК України та ст. 207 ГК України.

ЦК України. Стаття 215. Недійсність правочину.

1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

ГК України. Стаття 207. Недійсність господарського зобов'язання.

1. Господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

В позовній заяві не наведено жодних підстав, встановлених законом, за яких правочин або господарське зобов’язання можуть бути визнані недійсними.

Вказівка про те, що Пісарук Е.О. заволодів кредитними коштами шляхом підробки Протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Статер» від 23.03.2006 р., не впливає на законність вчинених ним правочинів із банківською установою.

Посилання позивача на Протокол загальних зборів учасників ТОВ «Статер» №3 від 18.11.04 р., яким оформлено рішення, що директор ТОВ «Статер» може самостійно заключати угоди від імені товариства на суму, яка не перевищує 50000 грн., судом до уваги не приймається, оскільки це рішення обов’язкове лише для директора і не стосується інших учасників правочинів.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмежено відповідальністю «Статер» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Херсонської області від 17.01.2008 р. у справі № 14/339-ПД-07 – без змін.

Постанову оформлено відповідно до ст. 84 ГПК України 04.07.08 р.

Головуючий суддя Хуторной В.М.

судді Хуторной В.М.

Кагітіна Л.П. Яценко О.М.