ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.03.2008

Справа
№2-29/1282-2008А

За
позовом - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Сімферополь.

До
відповідача - Державної податкової інспекції в м. Сімферополі, м. Сімферополь.

Про
визнання нечинним рішення.

Суддя Башилашвілі О.І.

Секретар
судового засідання Готовкіна Т.С.

П Р Е
Д С Т А В Н И К И:

Від
позивача - ОСОБА_2, довіреність № б/н
від 06.03.08р., представник.

Від
відповідача - Шиленко О.В., довіреність № 18334/9/10 від 15.12.07р.,
представник.

Суть спору: Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 звернувся до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача -
Державної податкової інспекції в м. Сімферополі про визнання нечинним рішення
про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 28.12.2007р. в
сумі 10 000,00 грн., як таке, що суперечить чинному законодавству та порушує
права та законні інтереси позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач не мав права на проведення планової перевірки, та прийняв рішення
про застосування до позивача штрафних санкцій за порушення Закону  України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»,
якого позивач не допускав.

Відповідач у запереченнях на позов
посилається на необґрунтованість вимог позивача, вважає, що позов не підлягає
задоволенню, у зв'язку з тим, що спірне рішення прийнято на підставі фактів
викладених в акті перевірки. Крім того, того відповідач посилається на те, що
перевірка позивача проведена на законних підставах.

Після
з'ясування усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до
судових дебатів, та після закінчення яких, суд віддалявся для ухвалення рішення
по даній справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши
матеріали справи, заслухав представників сторін, суд -

В С Т
А Н О В И В:

18.12.2007р.
працівниками Державної податкової інспекції в м. Сімферополі проведена
перевірка господарської одиниці, що належить суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_1

За
результатами перевірки складений акт від 18.12.2007 р. № 002365 (а.с. 13-14),
яким документально зафіксовані порушення п. 13 ст. З Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Згідно
ст. 2 Закони України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» місце проведення розрахунків
- місце, де здійснюються розрахунки із покупцем
за  продані  товари
(надані  послуги) та
зберігаються  отримані  за
реалізовані  товари  (надані
послуги) готівкові кошти,  а  також
місце  отримання  покупцем
попередньо оплачених  товарів
(послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Згідно
пункту 4.5. розділу 4 Порядку реєстрації, опломбування і застосування
реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом
ДПА України №614 від 01.12.2000р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 05.02.2001р. під №107/5298 (із змінами і доповненнями), внесення або
видача готівці з місця проведення розрахунків повинні реєструватися через РРО з
використанням операцій «службове внесення» і «службова видача», якщо таке
внесення або видача не пов'язані з проведенням розрахункових операцій.

Відповідно
до вимог п. 13 ст. З Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»
суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, чеків
и т.д.) при продажу товарів (наданні послуг) в сфері торгівлі та послуг,
зобов'язані забезпечувати відповідність суми готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів, вказаної у денному звіті реєстратора
розрахункових операцій.

З
акту перевірки вбачається, що в ході перевірки посадові особи відповідача
встановили факт порушення Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а
саме, невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, вказаної у денному звіті реєстратора розрахункових операцій,
невідповідність склала 2000,00 грн.

Акт
перевірки від 18.12.2007р. № 002365 покладений в основу спірного рішення №
від 28.12.2007р. яким, відповідно до ст. 22 Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» до позивача застосовані фінансові санкції в сумі 10
000,00 грн.

Позивач
посилається на те, що працівники ДПІ у м. Сімферополі не мали права на
проведення планової перевірки, оскільки на адресу позивача не спрямовувалося
відповідне повідомлення про проведення такої перевірки, у зв'язку з чим він
вважає, що відповідачем порушені приписи ст. 11-1 Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування і послуг» та ст. 2 Указу Президента України «Про деякі заходи по
дерегулювання підприємницької діяльності».

Однак,
суд не може погодитися з такою позицією позивача, та вважає, що фактично
перевірка була проведена відповідно до закону, з наступних підстав.

Статтями
8, 9, 10, 11 Закону України «Про державну податкової служби в Україні», ст. 15,
16 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування і послуг» передбачені функції органів
податкової служби, в які входить здійснення контролю за наявністю патентів, за
дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у
встановленому законом порядку.

Статтею
11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» передбачені
підстави і порядок проведення органами податкової служби планових і
позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування
і оплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Крім
того, Законом України від 25.03.2005р. «Про внесення змін в Закон України «Про
Державний бюджет України на 2005 рік» і деякі інші законодавчі акти», стаття
11-1 Закону України «Про Державну податкову службу в Україні» доповнена
частиною сьомою такого змісту: «позаплановими перевірками вважаються також
перевірки у межах повноважень податкових органів, визначених Законом України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування і послуг», «Про Державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів», а в інших випадках - за рішенням суду. Таким чином на перевірки
відносно контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкових і
безготівкових розрахунків суб'єктами підприємницької діяльності не
розповсюджуються вимоги, які пред'являються к проведенню планових і
позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування
і оплати податків і зборів, встановлені ст. 11-1 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні».

Відповідно
до ст. 11-2 Закону України «Про державну податкову службу», посадові особи
органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або
позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення,
визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику
податків під розписку: направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його
видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або
позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади,
звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які
проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності
підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою
органу державної податкової служби.

З
матеріалів справи вбачається, що під час перевірки такі направлення були
пред'явлені під розписку офіціанту - бармену ОСОБА_3 (а.с. 28,29).

Таким
чином перевірка позивача була здійснена в порядку передбаченому законодавством
України.

Однак,
правомірність проведення працівниками відповідача перевірки, не є належним
обґрунтуванням спірного рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій,
та суд вважає, що позов підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Суд
встановив, що під час перевірки працівники ДПІ у м. Сімферополь замовили:
горілку «Хортиця» 50 гр. вартістю 4,82 грн., каву «Блек» вартістю 7,49 грн., на
загальну суму 12,31 грн.

Це
замовлення було проведено через реєстратор розрахункових операцій та
працівникам ДПІ була надана квитанція на повну суму покупки.

Далі
працівниками ДПІ був замовлений банкет на 26.12.2007 р. на загальну суму 4
230,68 грн., з яких 1 667,60 грн. - спиртні напої, а 2 563,08 грн. - банкетні
блюда, у зв'язку з чим працівники ДПІ внесли передплату за банкет в сумі 2000
грн. Ця сума була прийнята як передоплата за банкетні блюда, виготовленням яких
займається фізична особа - підприємець ОСОБА_4 відповідно до дозволу №757 на
право розміщення об'єктів торгівлі (а.с. 19) і Асортиментом продукції, що
реалізовується (а.с. 21).

Сума
грошових коштів у розмірі 2000,00 грн. - передплата, повинна була бути передана
в касу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на підставі угоди про порядок
здійснення господарської діяльності фізичними особами - підприємцями від
16.05.2007 р. (а.с. 23), що укладена між фізичними особами-підприємцями ОСОБА_1
та ОСОБА_4

Відповідно
до п. 8 цієї угоди, розрахунок за обслуговування банкетів здійснюється на умовах
передплати. Сума передплати за банкетне меню, що включає в себе як банкетні
блюда, та і спірні або пивобезалкогольні напої, передається Стороні - 1 (СПД
ОСОБА_4) з метою попередньої закупівлі продуктів для виготовлення банкетних
блюд.

У
разі відсутності Сторони - 1 в момент здійснення клієнтом оплати за блюда,
передплати за банкет т.і., Сторона - 2 (СПД ОСОБА_1) зобов'язується прийняти у
клієнта грошові кошти та внести їх в касу Сторони - 1.

Сторона
-2 приймає оплату за спиртні, пиво безалкогольні напої та інші товари (згідно
асортименту продукції, що реалізує (Сторона - 2), в тому числі напої та товари,
що включені в банкетне меню, по факту реалізації товару.

Суд
встановив, що сума передплати за банкет була прийнята працівником позивача з
метою її подальшої передачі СПД ОСОБА_4, відповідно до п. 8 вказаної угоди.

З
матеріалів справи вбачається, що фізична особа - підприємець ОСОБА_4 є
платником єдиного податку (а.с.21).

Пунктом
6 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» при продажу товарів (наданні
послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами,
оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань
оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання
свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж
підакцизних товарів (крім пива на розлив),
за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку,
визначеному  Кабінетом  Міністрів
України за поданням
державного  органу, уповноваженого  провадити
державну регуляторну  політику.

Саме
на підставі цієї норми Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг»,
фізична особа-підприємець ОСОБА_4 має право не застосовувати в своїй діяльності
РРО, оскільки веде книгу обліку доходів і витрат.

Відповідно
до п.5 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26.09.2001р. № 1269, фізична особа - підприємець
має право вносити до книги обліку доходів і витрат відомості про суму виручки
від продажу товарів (надання послуг) за підсумками дня.

Таким
чином, сума передплати повинна була бути внесена фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_4 в книгу обліку доходів і витрат в кінці робочого дня.

Пунктом
15 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або  в
безготівковій  формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при  продажу
товарів   (наданні   послуг)
у   сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані, зокрема: надавати  покупцю
товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну  або
інший  письмовий  документ,
що засвідчує передання права
власності  на них від продавця до
покупця з метою виконання вимог
Закону  України "Про захист
прав споживачів".

Порушення
цього правила тягне за собою
відповідальність, передбачену
зазначеним  законом,  але  не
може бути підставою для застосування  до
порушника адміністративних чи фінансових санкцій, передбачених
законодавством  з  питань
оподаткування.

Оскільки
працівники ДПІ не вимагали надання такого документу, товарний чек на суму
внесеної передплати за банкетні блюда не був виданий фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4

Відповідно
до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових
осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До
адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

У
справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

-          на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-          з
використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

-          обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають

-          значення для прийняття рішення
(вчинення дії);

-          безсторонньо (неупереджено);

-          добросовісно;

-          розсудливо;

-          з дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

-          пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

-          з урахуванням  права
особи на участь у процесі прийняття рішення;

-          своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Одним
з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу
адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до
ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд
при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до ч.ч. 1,2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Викладені
вище обставини, свідчать про те, що з боку позивача відсутнє порушення ст.3 п.
13 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування і послуг», оскільки позивач забезпечив
відповідність сум наявних коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів,
яка вказана в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а саме провів
через реєстратор розрахункових операцій і видав квитанцію на повну суму
замовлення - 12,31 грн., а передплата в сумі 2 000,00 грн. була проведена за
банкетні блюда, виготовленням яких займається фізична особа - підприємець
ОСОБА_4, внаслідок чого не була проведена через реєстратор розрахункових операцій
позивача.

Таким
чином, відповідач не обґрунтовано застосував до позивача штрафні санкції в сумі
10000,00 грн., у зв'язку з чим, спірне рішення підлягаю визнанню нечинним.

Вступна
та резолютивна чистини постанови оголошені - 27.03.2008р.

Повний
текст постанови оформлений та підписаний - 01.04.2008р.

На
підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 160,162,167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С
Т А Н О В И В :

1.
Позов задовольнити.

2.
Визнати нечинним рішення Державної податкової інспекції в м. Сімферополь про
застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 28.12.2007р. в сумі
10 000,00 грн., як таке, що суперечить чинному законодавству та порушує права
та законні інтереси - фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1).

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим
Башилашвілі О.І.