ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.08.08                                                                                           Справа№ 26/136

За позовом: Дочірнього підприємства „Інтергал-Буд” Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Інтергал”, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Арніка”, м. Львів

про стягнення 150 093,41 грн.

Суддя Деркач Ю.Б.

при секретарі Боровець Я.

Представники:

від позивача Дмух М.В. –представник (довіреність № 14/01 від 06.05.2008 р.)

від відповідача не з’явився

Представнику позивача роз’яснено його права та обов’язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України

Суть спору: Дочірнє підприємство „Інтергал-Буд” Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Інтергал”, м. Львів звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Арніка”, м. Львів про стягнення 150 093,41 грн.

Ухвалою суду від 06.06.2008 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 24.06.2008 р. Цією ж ухвалою вжито заходів до забезпечення позову. Ухвалою суду від 24.06.2008 р. розгляд справи відкладався до 15.07.2008 р. Ухвалою суду від 15.07.2008 р. розгляд справи відкладався до 05.08.2008 р.

Представник позивача в судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити повністю з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвал суду не виконав, проти позовних вимогу встановленому порядку не заперечив, причин неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення № 3371923.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, суд встановив наступне:

15.02.2008 р. між Дочірнім підприємством „Інтергал-Буд” ТзОВ „Фірма „Інтергал” –Замовником (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Арніка” –Виконавцем (відповідачем) укладено договір № 768/д-1 на виконання проектних робіт по створенню об’єкта архітектури –багатоквартирного житлового будинку по проспекту Червоної Калини в м. Львові (далі по тексту –договір).

Згідно п. 2.1. договору вартість проектних робіт становить 140 000,00 грн. Вказана грошова сума була перерахована відповідачу 15.02.2008 р., як 100% переоплата вартості робіт. Вказаний факт підтверджується випискою з банківського рахунку, поданою позивачем.

Відповідно до п. 1.5. договору усі роботи щодо проектування підлягали завершенню до 31 березня 2008 року. Згідно з п. 3.2. договору завершення виконання робіт (створення проектної документації) та приймання їх замовником оформляється шляхом підписання сторонами акту приймання –передачі виконаних робіт.

Станом на 30.05.2008 р. проектні роботи відповідачем не виконано, проектна документація позивачу не передана, акт приймання –передачі виконаних робіт не підписаний. Докази здійснення вказаних дій відповідачем суду не представлені.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами щодо передачі проектної документації. Вказані звернення відповідачем проігноровано.

Зокрема, 17.04.2008 р. позивач звернувся до відповідача з претензією щодо невиконання умов договору, в якій просив негайно передати замовнику виконання за договором (проектну документацію) або повідомити про відмову від виконання робіт за договором та повернути отриману передоплату у розмірі 140 000,00 грн. Вказана претензія залишена відповідачем без реагування.

Відповідно до п. 7.1. договору термін його дії закінчився 31 березня 2008 року.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно з ч. 3 ст. 612 ЦК України кредитор може відмовитись від прийняття виконання зобов’язання та вимагати відшкодування збитків у випадку, якщо виконання зобов’язання втратило інтерес для кредитора внаслідок прострочення боржника (аналогічна норма передбачена ч. 2 ст. 220 ГК України).

Відповідно до п. 4.1. договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов’язань виконавець несе майнову відповідальність згідно чинного законодавства України. Згідно ст. 611 ЦК України правовими наслідками порушення зобов’язання є припинення зобов’язання, сплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання повинен відшкодувати завдані цим збитки. Під збитками в даному випадку розуміються витрати, зроблені управненою стороною.

Внаслідок грубого порушення відповідачем умов договору (в частині терміну завершення виконання робіт) позивач втратив інтерес до виконання відповідачем зобов’язання по виготовленню проектної документації.

Відповідно до ст. 623 ЦК України у боржника –відповідача, виникло зобов’язання відшкодувати кредиторові –позивачу збитки, завдані порушенням договірних зобов’язань. Зокрема, відповідач зобов’язаний повернути позивачу повну суму передоплати, одержаної за договором у розмірі 140 000,00 грн. Позовна вимога про стягнення вказаної суми є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Суд вважає також обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про стягнення з відповідача суми пені, як штрафної санкції за порушення договірних зобов’язань. Згідно п. 4.3. договору за кожен день прострочення виконання своїх зобов’язань по договору винна сторона сплачує іншій пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від загальної вартості робіт, за кожен день прострочення. Розмір пені, розрахованої позивачем за період з 01.04.2008 р. по 30.05.2008 р., складає 5 063,00 грн.

Також, як зазначає позивач у позовній заяві, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином, на думку позивача, відповідач зобов’язаний сплатити позивачу згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України 4 340,00 грн. (втрати від інфляції за квітень 2008 року) та 690,41 грн. (3% річних).

Проте, така вимога позивача є необґрунтованою виходячи з наступного. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, в даному випадку не мало місце прострочення виконання грошового зобов’язання відповідача перед позивачем, оскільки за умовами договору замовником виступав позивач, а виконавцем (одержувачем коштів за виготовлення проектної документації) був відповідач, а отже, у відповідача не могло виникнути грошових зобов’язань, а лише виникло зобов’язання виконати умови договору в натурі (виготовити проектну документацію), а тому безпідставною є вимога позивача про стягнення з відповідача 4 340,00 грн. втрат від інфляції та 690,41 грн. –3% річних.

Відповідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення частково.

Судові витрати слід покласти на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Відповідно до роз’яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/611 від 23.08.1994 р. враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинились до застосування заходів забезпечення позову. У зв’язку із цим, суд вважає за доцільне залишити в силі заходи до забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 06.06.2008 р.

З огляду на викладене, керуючись Конституцією України, ст.ст. 611, 612, 623 ЦК України, ст.ст. 220, 224 ГК України, та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Судові витрати покласти на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Арніка”, м. Львів, вул. І. Франка, 61 (р/р 9 у Першій Львівській філії ВАТ „Кредобанк”, МФО 325365, р/р 9 у Першій Львівській філії ВАТ „Кредобанк”, МФО 325365, р/р 9 у Першій Львівській філії ВАТ „Кредобанк”, МФО 325365, ) на користь Дочірнього підприємства „Інтергал-Буд” Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Інтергал”, м. Львів, вул. Водогінна, 2 (р/р 6400 в АКІБ „УкрСиббанк”, МФО 351005, ) 140 000 грн. 00 коп. заборгованості, 5 063 грн. 00 коп. пені, 1 450 грн. 63 коп. державного мита та 114 грн. 63 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

5.          В решті частин позовних вимог у задоволенні позову відмовити.

6. Вжиті ухвалою суду від 06.06.2008 р. заходи до забезпечення позову залишити в силі до виконання рішення суду.

Суддя