ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2008 Справа № 30/12-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Павловського П.П. (доповідача)

суддів: Швеця В.В., Чус О.В.

при секретарі судового засідання Мацекос І.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Набоков А.М. нач. юр. відділу, довіреність №74 від 10.12.07;

від відповідача: Городенко А.А. провідний спеціаліст, довіреність №7/11-292 від 03.03.08;

розглянувши у судовому засіданні матеріали апеляційної скарги ВАТ "Завод" Дніпропрес", м.Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.08р. у справі № 30/12-08

за позовом: ВАТ "Завод" Дніпропрес", м. Дніпропетровськ

до: Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про визнання права власності.

ВСТАНОВИВ:

В березні 2008р. ВАТ "Завод" Дніпропрес", м. Дніпропетровськ звернулось в господарський суд Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ про визнання права власності.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.08р. по справі (Суддя Євстигнеєва Н.М.) - в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ВАТ "Завод" Дніпропрес" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, шо рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.08р. винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права. Просить суд скасувати прийняте господарським судом рішення, та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.06.08р. розгляд справи призначено на 23.06.08р.

Представник відповідача надав до Дніпропетровського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу у якому він не згоден з вимогами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.08р. залишити без змін.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали апеляційної скарги, прийшла до висновку, що рішення господарського суду Дніпропетровської області не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи згідно Витягу з Технічного паспорту на житловий будинок №4а по вул. Гладкова (секція В) літ. А від 04.09.2007 року, виданого Комунальним підприємством „Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" спірний об'єкт є об'єктом незавершеного будівництва з відсотком готовності - 9,8.

Посилаючись на ст. 376 Цивільного кодексу України Позивач просить визнати право власності на об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок №4А (секція В) по вул. Гладкова у м. Дніпропетровську, а саме літера А - незавершене будівництво, проти чого заперечує відповідач.

Як вірно зазначив суд першої інстанції згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Правовідносини ж щодо виникнення права власності на самочинне будівництво врегульовані ст. 376 ЦК України.

Відповідно до ч.І ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

У відповідності до ч. З ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється (ст. 125 ЗК України).

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону (ст. 126 ЗК України). Аналогічні за змістом норми містилися і у ст.ст. 22,23 ЗК України 1992р.

З матеріалів справи вбачається, що Відкрите акціонерне товариство „Завод „Дніпропрес" не отримувало в оренду або користування в порядку встановленому Земельним кодексом України земельної ділянки, на якій розташовано спірний об'єкт. Рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів №1439 від 18.09.1997 року, яким зобов'язано Позивача укласти з виконкомом міської ради договір на право тимчасового користування земельною ділянкою, є підставою для укладання договору, але не є правовстановлювальним документом на земельну ділянку. Не є таким документом і дані Державного земельного кадастру №1036 від 14.04.2008 року, надані позивачем. Таким чином, у позивача відсутні документи, що підтверджують надання земельної ділянки в користування у встановленому законом порядку.

Згідно Витягу з Технічного паспорту від 04.09.2007 року, виданого Комунальним підприємством "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації", готовність спірного об'єкту по вул. Гладкова (секція В) літ. А складає 9,8%, тобто спірний об'єкт є об'єктом незавершеного будівництва.

За загальним правилом, встановленим ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За змістом даної статті право власності на нову річ виникає в той момент, коли в результаті виготовлення чи створення з'являється об'єкт, який може кваліфікуватися як нова річ.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна), (ч.З ст. 331 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок по вул. Гладкова (секція В) літ. А -будівництвом не закінчено, до експлуатації не прийнято, в установленому порядку не зареєстровано.

Строк дії дозволу на виконання будівельних робіт №46/93 від 30.10.2000р. - до 31.12.2000року.

Враховуючи вищенаведене, та те, що житловий будинок по вул. Гладкова (секція В) літ. А -будівництвом не закінчено, відсутність правовстановлювальних документів на земельну ділянку, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга ВАТ "Завод" Дніпропрес" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.08р. не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ВАТ "Завод" Дніпропрес", м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.08р.- залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.08р. у справі №30/12-08- залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя П.П. Павловський

Суддя                                                             В.В. Швець

Суддя О.В. Чус