донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.07.2008 р.                                                              справа №15/63

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Іщенко Ю.А., представник за дов. №1/2591 від 27.12.2007 року;

від відповідача:

не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Укрспецтех" м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

22.05.2008 року

по справі

№15/63

за позовом

Державного підприємства "Добропіллявугілля" м.Добропілля Донецької області в особі відокремленого підрозділу "Добропільська автобаза" м.Добропілля Донецької області

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Укрспецтех" м.Донецьк

про

стягнення основної заборгованості в сумі80 034 грн. 00 коп. та штрафних санкцій в сумі 7 317 грн. 16 коп. (згідно остаточних вимог)

Рішенням господарського суду Донецької області від 22.05.2008 року по справі №15/63 позовні вимоги Державного підприємства "Добропіллявугілля" м.Добропілля Донецької області в особі відокремленого підрозділу "Добропільська автобаза" м.Добропілля Донецької області (далі по тексту ДП "Добропіллявугілля" ВК "Добропільська автобаза") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Укрспецтех" м.Донецьк (далі по тексту ТОВ "Укрспецтех") про стягнення основної заборгованості в сумі 80 034 грн. 00 коп. та штрафних санкцій в сумі 7 317 грн. 16 коп. (згідно остаточних вимог - а.с. 80-81) - повністю задоволені.

В обгрунування рішення, суд посилається на те, що вимоги позивача законні та доведені належним чином.

-2-

Відповідач з прийнятим рішенням не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вимога про стягнення пені за невиконання зобов'язання з передачі товару є такою, що суперечить закону і вважає, що пеня нараховується лише за прострочення виконання грошового зобов'язання. Щодо стягнення суми основного боргу, то скаржник вважає, що сторонами не погоджено умови та порядок здійснення повернення грошових коштів, зокрема не визначено строків та графіку повернення здійсненої передплати, а тому підстави для її стягнення в судовому порядку відсутні.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, але у судовому засіданні просив залишити оскаржуване рішення без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу без задоволення як безпідставно заявлену.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, не зважаючи на те, що про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Однак до апеляційної інстанції надав клопотання щодо відкладення розгляду справи, яке залишено судовою колегією без задоволення, враховуючи те, що представник ТОВ "Укрспецтех" поважних причин не навів, а також за весь час розгляду справи у першій інстанції жодного разу не з'являвся.

Представник позивача проти розгляду апеляційної скарги у відсутності представника відповідача не заперечував та наполягав на розгляді справи, тому, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія розглядає скаргу по суті за наявними у справі доказами у відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Донецький апеляційний господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Між сторонами по справі був укладений договір купівлі-продажу №11/10-01/125-729 від 11.10.2007 року, згідно якого ТОВ "Укрспецтех" (продавець) зобов’язується передати у власність ДП "Добропіллявугілля" ВК "Добропільська автобаза" (покупець) техніку, а останній зобов’язується прийняти та оплатити цей товар (а.с. 10-11).

У відповідності з п.1.2 Договору, купівлі-продажу підлягає товар: навантажувач Т-156 та комплектуючи, у кількості - 1 одиниця вартістю - 258 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 20% - 43 000 грн. 00 коп.

Пунктом 2.1 Договору сторони узгодили, що протягом 3-х банківських днів з моменту укладення даного договору покупець оплачує 50% вартості товару в розмірі 129 000 грн. 00 коп. Залишок 50% вартості товару в розмірі 129 000 грн. 00 коп. покупець вносить продавцю по факту поставки товару.

Згідно пункту 2.3 Договору, строк поставки товару складає 30 календарних днів з моменту отримання передплати продавцем.

Пунктом 3.1. договору купівлі-продажу №11/10-01/125-729 від 11.10.2007 року встановлено, що за прострочку передачі або неповну передачу товару, продавець оплачує покупцю пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від вартості товару за кожний день прострочки передачі товару.

На виконання умов укладеного Договору, платіжним дорученням №4748 від 15.10.2007 року позивач оплатив 129 000 грн. 00 коп. (а.с. 12).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов’язання щодо поставки товару на протязі 30 календарних днів з моменту отримання попередньої оплати 15.10.2007 року не виконав.

Листом №466 від 20.12.2007 року, направленим на адресу відповідача рекомендованою поштою, позивач запропонував відповідачу протягом 3-х днів передати товар у власність покупця або повернути здійснену передплату в розмірі 129 000 грн. 00 коп. (а.с. 53).

-3-

Платіжними дорученнями №15 від 16.01.2008 року, №95 від 26.02.2008 року, №47 від 21.03.2008 року, №76 від 03.04.2008 року, №98 від 10.04.2008 року, №50 від 25.04.2008 року відповідач частково повернув передплату (а.с. 61-66). З урахуванням цього, неповерненою залишилась сума 80 034 грн. 00 коп., про що складений акт від 05.05.2008 року, підписаний обома сторонами та скріплений печатками підприємств.

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України, позивач неодноразово змінював позовні вимоги і остаточно просив стягнути з відповідача основну заборгованість в сумі 80 034 грн. 00 коп. та пеню в сумі 7 317 грн. 16 коп. Ці позовні вимоги господарським судом Донецької області задоволені у повному обсязі.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє оскаржене рішення у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представника позивача, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення залишається без змін з наступних підстав.

Згідно до абз.1 п.1 ст.193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Абзац 2 п.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачає, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Між сторонами по справі був укладений договір купівлі-продажу №11/10-01/125-729 від 11.10.2007 року, згідно умов якого позивачем була здійснена передплата у сумі 129 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №4748 від 15.10.2007 року (а.с. 12).

Матеріалами справи підтверджено, що поставка товару у строки, встановлені Договором, здійснена не була, що не заперечується в свою чергу відповідачем і вбачається з його листа №26/02-01 від 26.02.2008 року (а.с. 9).

Оскільки поставка товару не була здійснена впродовж 30 календарних днів з дати здійснення передплати 50% його вартості, позивач запропонував відповідачу або передати товар у власність або повернути суму передплати.

Згідно ч.2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З огляду на це, позовні вимоги ДП "Добропіллявугілля" ВК "Добропільська автобаза" про стягнення основної заборгованості в сумі 80 034 грн. 00 коп. законні та доведені належним чином, а тому обґрунтовано задоволені місцевим судом.

У відповідності з остаточними уточненими позовними вимогами, позивачем з 16.01.2008 року нараховані штрафні санкції в сумі 7 317 грн. 16 коп.

У розумінні ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у т.ч. боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

-4-

Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З вищезазначеного Договору вбачається, що право вимагати виконати зобов'язання виникло після 30 календарних днів з моменту здійснення передплати, тобто 15.11.2007 року. Матеріалами справи підтверджено, що позивач вимагав або передачу товару або повернення передплати.

З 16.01.2008 року відповідач почав частково повертати перераховані 50% суми вартості товару за договором, тобто фактично відмовився від передачі товару, що в подальшому підтвердив у листі №26/02-01 від 26.02.2008 року. Отже позивач почав нараховувати пеню саме з 16.01.2008 року, коли зобов'язання вже змінилося та стало грошовим.

Пунктом 6 ст. 231 ГК України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Статтями 1 та 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань" від 22.11.1996 року №543-96-ВР передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалася пеня.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що господарський суд Донецької області правомірно задовольнив і вимогу щодо стягнення пені в сумі 7 317 грн. 16 коп.

Що стосується інших доводів та міркувань скаржника, то вони апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

При перевірці рішення апеляційним судом не було встановлено порушення або неправильного застосування норм як матеріального так і процесуального права. Тому оскаржене рішення господарського суду Донецької області від 22.05.2008 року по справі №15/63 є законним, обґрунтованим та скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за подання апеляційної скарги відносяться на відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 22.05.2008 року по справі №15/63 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 6 прим.

1,2-позивачу

3-відповідачу

4-у справу

5-ГСДО

6-ДАГС