ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"05" червня 2008 р.
Справа № 19/189-08

Розглянувши матеріали справи за
позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс
„Узин”, м. Узин

до Фізичної
особи-підприємця  ОСОБА_1, смт
Рокітне

про стягнення
123601,69 грн.

суддя Т.П. Карпечкін

від позивача -
Лоза Д. О. (дов. від 30.03.2007 року);

від відповідача -ОСОБА_1
(свідоцтво від 03.03.2000 року).

обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю
Агрокомплекс „Узин”  звернулось до   господарського   суду з
позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення  123601,69
грн.

Провадження у справі було порушене
відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 16 квітня 2008
року та призначено справу до розгляду на 19 травня    2008 року.

За результатами судового засідання яке
відбулось 19 травня 2008 року на підставі ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України розгляд справи було відкладено на 5 червня 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що між сторонами шляхом обміну документів було укладено
договори на виконання зобов'язання за якими відповідачу передано товар
(цукор-пісок) за накладними на загальну суму 115632,55 грн. Позивач 2 липня
2007 року направив на адресу відповідача претензію № 210 з вимогою сплатити
кошти за отриманий товар в сумі 115632,55 грн. Відповідач надав позивачу
письмову відповідь на зазначену претензію в якій відмовився від сплати коштів
за отриманий товар мотивуючі відмову тим, що кошти в сумі 115632,55 грн. він
сплачував готівками в 2006 році по факту отримання товару.  Позивач стверджує, що кошти за отриманий
товар в розмірі         115632,55 грн.
відповідач не сплатив та просить суд задовольнити позовні вимоги. Додатково
позивач просить стягнути з відповідача за прострочення виконання зобов'язання
3% річних в розмірі 2071,88 грн. за період з грудня 2006 року по липень 2007
року та інфляційні в розмірі   5897,26
грн. за період з грудня 2006 року по червень 2007 року.

Відповідач в усних та письмових
поясненнях проти позову заперечує. Заперечення мотивовані тим, що розрахунки за
товар (цукор-пісок) отриманий за накладними на суму в розмірі 115632,55 грн.
проводились в готівковій формі розрахунків в 2006 році по факту отримання
товару.  Відповідач зазначає, що кошти
сплатив в повному розмірі.

5 червня 2008 року відповідно до ч. 2
ст. 85  Господарського процесуального
кодексу України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину
рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

В жовтні 2006 року між сторонами виникли
господарські зобов'язання, а саме позивач передав відповідачу товар (цукор) на
загальну суму 115632,55 грн., що підтверджується видатковими накладними № 125
від 18 жовтня 2006 року на суму 34800,00 грн., № 269 від       2 листопада 2006 року на суму 43498,80
грн., № 504 від 27 листопада 2006 року на суму 37333,75 грн. та довіреностями №
900503 від 17 травня 2006 року, № 900505 від 26 жовтня 2006 року, № 900504 від
20 листопада 2006 року.  Зазначені
видаткові накладні не містять жодних посилань на будь які письмові угоди
укладені між сторонами на виконання умов яких було  передано товар.

В матеріалах справи наявні рахунки
які як стверджує позивач були направлені відповідачу, але доказів направлення
позивач до суду не надав.

2 липня 2007 року позивач направив на
адресу відповідача претензію № 210 з вимогою сплатити заборгованість в розмірі
115632,55 грн. Відповідач не заперечує про отримання зазначеної претензії про
те, що відповідач отримав зазначену претензію свідчить відповідь на претензію
від 2 листопада 2007 року (копія наявна в матеріалах справи), але точну дату
отримання відповідачем претензії встановити неможливо.

Також в матеріалах справи наявна
копія касової книги підприємства позивача за      2006 рік з відомостей якої вбачається, що
від відповідача кошти в розмірі 115632,55 грн. готівкою не надходили.

В судовому засідання позивач підтримав
позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував.

При вирішенні спору судом враховано,
що відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкт господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються
відповідні положення Цивільного кодексу України.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного
законодавства (ст. 530  Цивільного
кодексу України).

Позовні вимоги в частині стягнення основного
боргу в сумі 115632,55 грн. підтверджені належними доказами наявними в
матеріалах справи отже підлягають задоволенню.

Судом відмовлено в частині позовних
вимог щодо стягнення  3% річних в розмірі
2071,88 грн. за період з грудня 2006 року по липень 2007 року та інфляційні в
розмірі  5897,26 грн. за період з грудня  2006 року по червень 2007 року, оскільки
відповідач повинен був виконати зобов'язання у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги у відповідності до приписів ст. 530  Цивільного кодексу України, строк виконання
зобов'язання щодо оплати товару сторонами не був встановлений. Як зазначалось
вище точну дату отримання відповідачем претензії № 210 від 2 липня 2007 року
встановити неможливо, отже суд вважає правомірним датою з якої виконання
зобов'язання вважається простроченим, вважати дату                2 листопада 2007 року, тобто
дату відповіді на претензію.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу (ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України).

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України).

Позивач не надав до суду доказів на підтвердження того, що претензію №
210 від             2 липня 2007 року
відповідач отримав раніше.

Позивачем не надавались до суду зміни до позовних вимог.

Таким чином позов підлягає
задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст.
44, ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44,49, 82-85 ГПК
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код
НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс „Узин”
(09161, Київська область, Білоцерківський район, м. Узин, вул. Маяковського, 2,
код 32638214)  -115632  (сто п'ятнадцять тисяч шістсот тридцять дві)
грн. 55 коп. основного боргу та судові витрати:
1156 (одна тисяча сто п'ятдесят шість) грн.  32 коп. державного мита та 110 (сто десять)
грн.         40 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду
Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з
дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в
апеляційному або касаційному порядку.

Суддя
Карпечкін Т.П.

Рішення підписано  09.06.2008 р.