СУД
Постанова

Іменем України

13
травня 2008 року

Справа
№ 20-5/092-7/126-2/110

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  Волкова
К.В.,

суддів                                                                      Латиніна
О.А.,

Черткової І.В.,

за
участю:

представника
позивача: Гребеньова
Олександра Вікторівна, довіреність № б/н
від 07.07.07;

відповідача:
ОСОБА_1, паспорт
НОМЕР_1 від
14.04.04;

розглянувши
апеляційну скаргу відкритого
акціонерного товариства "Техком Севастополь" на рішення
господарського суду міста Севастополя (суддя Шевчук Н.Г.) від 08.01.2008 року у
справі № 20-5/092-7/126-2/110

за
позовом           відкритого акціонерного товариства "Техком
Севастополь" (вул. Ковпака, 5,Севастополь,99003)

до           фізичної особи -
підприємця  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про
розірвання договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 23.08.2002;

за
зустрічним позовом фізичної
особи - підприємця  ОСОБА_1

до відкритого акціонерного товариства
"Техком Севастополь"

про
зобов'язання відкритого акціонерного товариства "Техком-Севастополь"
здійснити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу від 23.08.2002

ВСТАНОВИВ:

Відкрите
акціонерне товариство "Техком Севастополь" звернулось до
господарського суду міста Севастополя з позовною заявою до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про розірвання Договору купівлі-продажу нежитлових
приміщень, а саме: частини профілакторію а/к-1 (літера Б ІІ-2, III),
розташованого за адресою: місто Севастополь, вул. Ковпака, 5, загальною площею
216,4 м2 (реконструйованою площею 338 м2), вартістю
37100,00 грн., який укладений 23.08.2002 між відкритим акціонерним товариством
"Севастопольська автобаза", правонаступником якого є відкрите
акціонерне товариство "Техком Севастополь" та фізичною особою -
підприємцем  ОСОБА_1.

Позовні
вимоги обґрунтовані посиланням на норми статей 509, 526, 530, 610-612, 629, 665
Цивільного кодексу та мотивовані тим, що відповідач не виконав договірні
зобов'язання по оплаті за придбане за цим договором майно.

Відповідач
проти позову заперечував, з тих підстав, що у нього відсутня заборгованість перед
позивачем по оплаті придбаного за договором майна (том 1 аркуш справи 138, том
3 аркуш справи 10).

Зустрічна
позовна заява фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про зобов'язання відкритого акціонерного товариства "Техком
Севастополь" здійснити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу
від 23.08.2002 відповідно до постанови Севастопольського   апеляційного господарського суду від
26.02.2007 та ухвали  господарського суду
міста Севастополя від 19.03.2007 прийнята до провадження і розглядалась разом
із позовною заявою відкритого акціонерного товариства "Техком
Севастополь" про розірвання договору купівлі-продажу від 23.08.2002 (том 1
аркуші справи 134-135, том 2 аркуші справи 17-21, 23-24).

Рішенням господарського суду міста
Севастополя (суддя Шевчук Н.Г.) від 08.01.2008 року у справі №
20-5/092-7/126-2/110 відмовлено у задоволенні позовних вимог за первісним та за
зустрічним позовами.

Щодо відмови у задоволенні
первісного позову відкритого акціонерного товариства "Техком
Севастополь" господарський суд першої інстанції дійшов до висновку про те,
що між сторонами було здійснено залік зустрічних вимог на підставі додаткової
угоди від 23.08.2002 року, тому заборгованість за договором купівлі продажу
відсутня.

Відмовляючи у задоволенні зустрічної
позовної вимоги фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог
норм Цивільного кодексу Української РСР нотаріальне посвідчення такого договору
не витребувалось.

Не погодившись з рішенням
суду, відкрите акціонерне товариство "Техком Севастополь" звернулось
до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в
якій просить рішення суду першої інстанції скасувати у частині відмови у
задоволенні первісного позову,  первісний
позов задовольнити.

Апеляційні вимоги
мотивовані тим, що фізичною особою - підприємцем  ОСОБА_1 суми коштів за договором
купівлі-продажу від 23.08.2002 року сплачені не були.

Розпорядженням заступника голови
Севастопольського апеляційного господарського суду Сотула В.В. від 18.03.2008
року у зв'язку з хворобою у складі колегії було замінено суддю Голика В.С. на
суддю Щепанську О.А.

Слухання справи, призначене
на 18.03.2008 року, було відкладено за клопотанням відповідача (позивача за
зустрічним позовом).

02.04.2008 року від
позивача надійшла заява про відвід судді Щепанської О.А.

Ухвалою заступника голови
Севастопольського апеляційного господарського суду Латиніна О.А. заяву про
відвід судді Щепанської О.А. задоволено, виведено із складу колегії суддю
Щепанську О.А., до складу колегії введено суддю Голика В.С.

У судових засіданнях
01.04.2008 року, 03.04.2008 року, 08.04.2008 року та 10.04.2008 року
представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, відповідач та його
представник проти вимог апеляційної скарги заперечували та просили залишити без
змін рішення суду першої інстанції.

Ухвалою в.о. голови
Севастопольського апеляційного господарського суду 10.04.2008 року строк
розгляду апеляційної скарги продовжений на один місяць у порядку статті 69
Господарського процесуального кодексу України.

За клопотанням позивача
слухання справи, призначене на 22.04.2008 року, було відкладено.

Розпорядженням заступника
голови Севастопольського апеляційного господарського суду Сотула В.В. від
06.05.2008 року у зв'язку з відпусткою у складі колегії було замінено суддю
Голика В.С. на суддю Латиніна О.А.

Слухання справи, призначене
на 06.05.2008 року, було відкладено у зв'язку з неявкою представника відкритого
акціонерного товариства "Техком Севастополь" та неможливістю розгляду
спору у його відсутність.

Розглянувши
повторно, в  порядку статті 101
Господарського процесуального кодексу України
судова колегія встановила наступне.

З
матеріалів справи вбачається, що між відкритим
акціонерним   товариством   "Севастопольська   автобаза" (продавець), правонаступником
якого є відкрите акціонерне товариство "Техком Севастополь"
відповідно до пункту 1.2 Статуту, та приватним підприємцем ОСОБА_1 (покупець)
23.08.2002 року укладений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, а саме:
частини профілакторію а/к-1 (літера Б ІІ-2, III), розташованого за адресою: м.
Севастополь, вул. Ковпака, 5, загальною площею 216,4 м2
(реконструйованою площею 338 м2), вартістю 37100,00 грн. (том 1
аркуші справи 140-141).

Відповідно
до акту оцінки та пунктів 1.3, 2.1 і 2.2 цього Договору вартість будівель
складає 37100,00 (тридцять сім тисяч сто) гривень, які покупець зобов'язаний
внести за придбане майно протягом 12 місяців шляхом безготівкового перерахунку
і внесків готівки через касу продавця.

Умовою
пункту 1.2 Договору передбачено, що право власності на майно переходить до
покупця з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Відповідно
до матеріалів справи між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та відкритим
акціонерним товариством "Севастопольська автобаза", правонаступником
якого є позивач у справі, укладена додаткова угода до договору купівлі-продажу
будівлі шляхом викупу від 23.08.2002 (том 3 аркуш справи 24), при цьому дату
укладання додаткової угоди не зазначено, відповідно до умов якої сторони
домовились про здійснення заліку зустрічних зобов'язань, а саме зарахування сум
сплачених за договором оренди з правом викупу від №17/10-003/10  від 15.10.2001 року та доповнення №2 від
15.10.2001 року  до договору оренди від
01.11.1998 року у рахунок погашення зобов'язань за договором купівлі-продажу
шляхом викупу від 23.08.2002 року.

Вивчивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та
відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія вважає
апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Техком
Севастополь" такою, що підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до пункту 4
Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого
16.01.2003 року, пункту 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України,
Цивільний кодекс України та Господарський кодекс України застосовується до
цивільних правовідносин, що виникли після набрання Цивільним кодексом України
чинності, тобто після 01.01.04.

Правовідносини   між
сторонами   виникли   до
01.01.2004,   не   припинені в порядку,  встановленому статтями 216-223 Цивільного
кодексу Української РСР в редакції 1963 року, тому при розгляді  спору судова колегія керується  нормами як Цивільного кодексу Української РСР
та і нормами Цивільного кодексу України в редакції 2003 року.

Статтею 601 Цивільного
кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється зарахуванням
зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк
виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних
вимог може здійснюватись за заявою однієї з сторін.

Однак, якщо одна з сторін
звернулась з заявою про залік, а друга сторона зобов'язання протипоставить цій
вимозі заперечення відносно характеру, строку, розміру виконання та таке інше,
в такому випадку спір підлягає судовому вирішенню, і залік можливий лише за
рішенням суду (господарського  суду).

Згідно з статтями 33, 34
Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона  повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При розгляді апеляційної
скарги, судовою колегією було досліджено копію додаткової угоди до договору
купівлі-продажу з правом викупу від 23.08.2002, згідно якої, сторони вважають
можливим провести залік взаємних зобов'язань з оплати за договором оренди з
правом викупу від №17/10-003/10  від
15.10.2001 року та доповненням №2 від 15.10.2001 та договору купівлі-продажу від
23.08.2002 року.

Матеріалами справи
підтверджено, що 15.10.2001 між відкритим акціонерним товариством
"Севастопольська автобаза" та фізичною особою - підприємцем  ОСОБА_1 був укладений договір №17/10 003/10,
предметом якого є оренда нежитлового приміщення складу зберігання оборотних
агрегатів, площею 98,8 м2, вартістю 15273,00 грн. на строк 10
років з 20.09.2001 до 20.09.2011 з правом викупу. При цьому, майно, що
орендується, використовується для створення інфраструктури по ремонту та
обслуговуванню автомобілів.

Умовами договору було
визначено порядок викупу майна, що орендується, а саме: викуп орендуємого
об'єкту нерухомості здійснюється за його розрахунковою вартістю на момент
укладення цього договору. Орендуєме майно переходить у власність орендаря з
моменту внесення ним всієї належної суми орендної плати за весь період дії
цього договору та здійснення розрахунків в погашення розрахункової вартості
майна, що орендується. Викуп майна оформляється договором купівлі-продажу між
орендодавцем та орендарем.

При цьому, орендар вносить
50% від розрахункової вартості майна на розрахунковий рахунок Орендодавця
протягом перших 36 місяців дії цього договору, а залишок суми (50% від
розрахункової вартості) підлягає внесенню на розрахунковий рахунок орендодавця,
починаючи з моменту виконання пункту 8.1.1 цього договору, щоквартально в
рівних частках, одночасно з перерахуванням орендної плати.

Порядок передачі та
оформлення права власності на орендуєме майно здійснюється сторонами за актом
прийому-передачі протягом 30 календарних днів з моменту закінчення дії
договору, а також здійснення орендарем останнього перерахування орендної плати
та розрахункової вартості майна на розрахунковий рахунок орендодавця в порядку,
викладеному в пункті 8.1 договору.

Орендар має право завершити
розрахунки по викупу об'єкта, що орендується, достроково. У випадку
дострокового викупу об'єкту цей договір припиняється.

Пунктом 4.4 договору
передбачено, що початок виплати орендної плати настає з моменту завершення
монтажних, обробних і підготовчих робіт та здачі в експлуатацію об'єкту в
приміщенні, що орендується, але не пізніше, ніж через рік з моменту підписання
договору.

Крім того, актом звірки
взаєморозрахунків станом на 01.09.2002 сторони зафіксували сплату позивачем на
користь відповідача за договором оренди з правом викупу суми 40571,14 грн., що
включало орендну плату та вартість орендованого майна.

При цьому судова колегія
звертає увагу, що предметом вказаного договору є оренда нежитлового приміщення
складу зберігання оборотних агрегатів, площею 98,8 м2,
вартістю 15273,00 грн.

Судовою колегією також
встановлено, що 23.08.2002 між відкритим акціонерним товариством
"Севастопольська автобаза" та фізичною особою - підприємцем  ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу
приміщення, яким передбачено передачу у власність позивача нежитлових
приміщень: частину профілакторію а/к -1 (літери Б ІІ-2, ІІІ), загальною площею
216,4 м2 (реконструйованою площею 338 м2), яке
розташоване за адресою: місто Севастополь, вул. Ковпака, 5, вартістю 37100,00
грн., згідно акту оцінки без посилання на договір оренди з правом викупу від 15.10.2001
року. При цьому, пунктом 2.1 договору передбачено обов'язок покупця внести
37100,00 грн. за придбані будівлі протягом 12 місяців.

31.03.2003 відкритим
акціонерним товариством "Севастопольська автобаза" була надана
довідка №44, в якій товариство підтвердило, що відповідач відповідно до
договору оренди з правом викупу та акту оцінки нерухомості повністю виплатив
всю суму за частину ангару, у зв'язку з чим заборгованості по оплаті він не
має.

Таким чином, не вважається
за можливе встановити на підставі цієї довідки той факт, що відповідачем була
сплачена вартість нерухомого майна, визначена у договорі - частини
профілакторію а/к -1 (літери Б ІІ-2, ІІІ), загальною площею 216,4 м2
(реконструйованою площею 338 м2), яке розташоване за адресою: місто
Севастополь, вул. Ковпака, 5, вартістю 37100,00 грн.

11.05.2005 позивач направив
відповідачу заяву про проведення заліку зустрічних однорідних вимог, у зв'язку
з тим, що він достроково оплатив вартість придбаного шляхом викупу об'єкту, що
підтверджується платіжними дорученнями та актом звірки взаєморозрахунків станом
на 01.09.2002, довідкою №44 від 31.03.2003 і за договором оренди від 15.10.2001
переплата складає 38919,11 грн., яку позивач, на думку відповідача,
зобов'язаний зарахувати в погашення боргу фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу в сумі
37100,00 грн. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Суд першої інстанції під
час вирішення спору дійшов висновку про те, що факт сплати відповідачем за
первісним позовом вартості нерухомого майна за договором від 23.08.2002 року
встановлений належним чином та підтверджується матеріалами справи. При цьому
суд посилається на те, що рішенням господарського суду міста Севастополя від
17.04.2007 у справі №20-7/005, залишеним без змін постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 21.06.2007 року та постановою Вищого
господарського суду України від 25.10.2007, встановлено, що між фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством "Севастопольська
автобаза", правонаступником якого є відкрите акціонерне товариство
"Техком Севастополь", здійснено залік зобов'язань з оплати за
договором оренди з правом викупу №17/10-003/10 і доповненням №2 від 15.10.2001
до договору оренди від 01.11.1998 та зобов'язань з оплати за договором
купівлі-продажу від 23.08.2003 шляхом укладення додаткової угоди до договору
купівлі-продажу будівлі шляхом викупу від 23.08.2002.

Таким чином, на думку суду
першої інстанції, факт здійснення заліку взаємних вимог, а, отже, і відсутності
у фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1
заборгованості по оплаті за придбане за договором купівлі-продажу від 23.08.2003
майно, відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України не
потребує доведення при вирішенні інших спорів.

Проте, суд першої інстанції
у справі рішенням від 17.04.2007 у справі №20-7/005, залишеним без змін
постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 21.06.2007
року та постановою Вищого господарського суду України від 25.10.2007 відмовив у
задоволенні позову про здійснення зарахування зустрічних вимог з тих підстав,
що проведення заліку вимог по сплаті за договором оренди з правом викупу
№17/10-003/10 і доповненням №2 від 15.10.2001 до договору оренди від 01.11.1998
та зобов'язань з оплати за договором купівлі-продажу від 23.08.2003 шляхом
укладення додаткової угоди до договору купівлі-продажу будівлі шляхом викупу
від 23.08.2002 неможливо, оскільки провести зарахування за договорами
оренди та купівлі-продажу, як між зустрічними однорідними вимогами, де він
являв собою, відповідно, орендаря та покупця, а тобто ту сторону яка брала на
себе грошові зобов'язання, не відповідає вимогам статей 598-601 Цивільного
кодексу України, якими позивач обґрунтовував заявлений позов.

Зазначену позицію
підтвердив Вищий господарський суд України у постанові від 25.10.2007 року. При
цьому відповідно до ухвали про надання роз'яснення постанови від 25.10.2007
року суд касаційної інстанції зазначив, що інші мотиви на які посилались у свої
рішеннях суди першої та апеляційної інстанції Вищим господарським судом до
уваги не приймались.

Таким чином, зарахування
зустрічних однорідних вимог за умовами додатку до договору купівлі-продажу від
23.08.2002 року здійснити не можливо, оскільки вимоги не є зустрічними за своєю
правовою природою.

Більш того у матеріалах
даної справи відсутні будь-які докази фактичної сплати фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 вартості нерухомого майна за договором
купівлі-продажу від 23.08.2002 року: бухгалтерські документи, платіжні
доручення тощо.

Також судова колегія
звертає увагу на те, що умовами спірного договору купівлі-продажу від
23.02.2002 року не передбачено іншого засобу виконання зобов'язання покупця
щодо порядку розрахунків ніж шляхом безготівкового перерахування готівкових
коштів та внесення готівки через касу продавця в сумі 37100, грн.

З урахуванням викладеного, судова
колегія вважає, що обставини встановлені судами першої та апеляційної інстанції
у рамках справи №20-7/005  неналежним
чином, а також що фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 не були виконані зобов'язання по сплаті вартості нерухомого
майна за договором купівлі-продажу від 23.08.2002 року.

Відповідно до вимог статті
526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 частини 1 статті
611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання
внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання договору.

Враховуючи викладене,
судова колегія вважає позовні вимоги відкритого акціонерного товариства
"Техком Севастополь" обґрунтованими та заснованими на вимогах закону,
а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується зустрічних
позовних вимог фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про зобов'язання відкритого акціонерного товариства
"Техком-Севастополь" здійснити нотаріальне посвідчення договору
купівлі-продажу від 23.08.2002, то судова колегія вважає за необхідне зазначити
наступне.

Оскільки спірний договір було укладено
23.02.2002 року тому судова колегія вважає за необхідне застосувати норми
Цивільного кодексу Української РСР, якими визначались умови нотаріального
посвідчення угод.

Відповідно до статті 47 Цивільного
кодексу Української РСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у
випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми
тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою
статті 48 цього Кодексу.

Умови обов'язкового
нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу визначались статтею 227
Цивільного кодексу Української РСР, відповідно до якої договір купівлі-продажу
жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з
сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору
(стаття 47 цього Кодексу).

З викладеного вбачається,
що нотаріальне посвідчення не є обов'язковою умовою для спірного договору від
23.08.2002 року, тому не здійснення такого посвідчення не впливає на права та
обов'язки відповідача (позивача за зустрічним позовом) - фізичної особи -
підприємця  ОСОБА_1, що у свою чергу є
підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних
вимог фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1.

Відповідно до вимог статті
49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої
відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони
і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати державного мита.

Таким чином, суд
апеляційної інстанції, задовольняючі позовні вимоги відкритого акціонерного
товариства "Техком Севастополь", покладає судові витрати на
відповідача - фізичну особу - підприємця
ОСОБА_1.

Керуючись статтею 101,
пунктом 2 статті 103, статтями 104, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу
відкритого акціонерного товариства "Техком Севастополь" задовольнити.

2. Рішення господарського
суду міста Севастополя від 08.01.2008 року у справі № 20-5/092-7/126-2/110
скасувати частково.

3. Позов відкритого
акціонерного товариства "Техком Севастополь" задовольнити.

4. Розірвати договір
купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23.08.2002 року, а саме: частини
профілакторію а/к (літера Б ІІ-2, ІІІ), розташованого за адресою: місто
Севастополь, вулиця Ковпака, 5, загальною площею 216,4 кв.м (реконструйованою
площею 338 кв.м), вартістю 37100,00 грн., укладений між відкритим акціонерним
товариством "Севастопольська автобаза" (правонаступником якого є
відкрите акціонерне товариство "Техком Севастополь") та фізичною
особою - підприємцем Кульчицьким В.А.

5. Стягнути з фізичної
особи - підприємця  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2
МФО НОМЕР_3 у СФ КБ "Приватбанк") на користь відкритого
акціонерного товариства "Техком Севастополь" (вул. Ковпака,
5,Севастополь,99003, р/р 260002012 у СФ АППБ "Аваль" МФО 324504 ЗКПО
012688615) 127,50 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

6. В інший частині рішення
господарського суду міста Севастополя від 08.01.2008 року у справі №
20-5/092-7/126-2/110 залишити без змін.

Головуючий
суддя
К.В. Волков

Судді
О.А.Латинін

І.В. Черткова