ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2008 р.

Справа № 29/368-07-8844

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                    Разюк Г.П.

суддів:                                        Колоколова С.І

Петрова М.С.

при секретарі судового засідання Лисіній О.В.

за участю представників сторін:

від первісного позивача: Лапчевої Н.В., довіреність № 51, дата видачі: 03.01.08р. /в судовому засіданні від 10.08.08р./,

Бурдюжі Н.В., довіреність № 132, дата видачі: 04.02.08р.;

від первісного відповідача: Шуйського О.Ю. –директора,

Єлохіної О.К., довіреність № 263, дата видачі: 20.12.07р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго” в особі Північного РЕМ

на рішення господарського суду Одеської області від 30 травня 2008 року

по справі № 29/368-07-8844

за первісним позовом скаржника

до Комунального підприємства „Гідропарк „Лузанівка”

про стягнення 125 976,21 грн.

та за зустрічним позовом Комунального підприємства „Гідропарк „Лузанівка”

до скаржника

про визнання угоди недійсною

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2007р. відкрите акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго” /далі по тексту –ВАТ „Одесаобленерго”/ звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до комунального підприємства /далі –КП/ „Гідропарк „Лузанівка” про стягнення з останнього заборгованості в сумі 125 976,21грн. за угодою про порядок погашення заборгованості № 305/04 від 28.10.2004р. з обґрунтуванням своїх вимог приписами 525, 526, 629 ЦК України.

В свою чергу, у березні 2008р. КП „Гідропарк „Лузанівка” пред’явило зустрічний позов до ВАТ „Одесаобленерго” про визнання угоди про порядок погашення заборгованості №305/04 від 28.10.2004р. недійсною, оскільки ця угода укладена від імені КП „Гідропарк „Лузанівка” неуповноваженою особою з посиланням на вимоги ст. 207 ГК України та ст. 203, 215 ЦК України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 30.05.2008р. (суддя Аленін О.Ю.) в задоволенні первісного позову ВАТ „Одесаобленерго” відмовлено повністю, натомість зустрічні позовні вимоги КП „Гідропарк „Лузанівка” задоволені та визнано недійсною угоду про порядок погашення заборгованості № 305/04 від 28.02.2004р., укладену між сторонами у справі.

Рішення вмотивоване тим, що оскільки судом встановлено невідповідність спірної угоди вимогам ст. 241 ЦК України, то на підставі ст. 203, ч. 1 ст.215 ЦК України її слід визнати недійсною, відтак не може бути задоволений первісний позов про стягнення заборгованості саме за цією угодою.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, ВАТ „Одесаобленерго” звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та доповненням до неї, в якій просить скасувати означене рішення та прийняти нове, яким його первісний позов задовольнити в повному обсязі, в задоволенні зустрічних позовних вимог –відмовити з покладанням судових витрат на іншу сторону.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про визнання угоди недійсною, при цьому порушено ст. 256, 257 та п. 4 ст. 267 ЦК України. Крім того, скаржник зазначає, що місцевим господарським судом не вірно застосовані положення ст. 638, 639 ЦК України, що визначають питання укладання договорів. До того ж апелянт стверджує про помилковість висновків оскаржуваного рішення стосовно строків позовної давності, протягом якого ВАТ „Одесаобленерго” звернулось до суду за захистом порушеного права.

У відзиві на апеляційну скаргу КП „Гідропарк „Лузанівка” просило суд апеляційної інстанції залишити оскаржуване рішення без змін, а скаргу ВАТ „Одесаобленерго” –без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, судова колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення виходячи з такого.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 18.11.1999р. між сторонами у справі укладений договір № 84 про постачання електроенергії, відповідно до умов якого первісний позивач зобов’язався поставляти електроенергію, а первісний відповідач зобов’язався своєчасно оплачувати спожиту електроенергію.

28.02.2004р. ВАТ „Одесаобленерго” в особі начальника Північного РСМ Кузьміна з однієї сторони та КП „Гідропарк „Лузанівка” в особі директора Дисюка С.І. з іншої уклали угоду №305/04 про порядок погашення заборгованості, згідно п. 1.2 якої боржник (КП „Гідропарк „Лузанівка”) визнає свої боргові зобов'язання перед кредитором (ВАТ „Одесаобленерго”) нараховані відповідно до договору №84 /перевищення договірної величини споживання, пеня, інфляція, перевищення ліміту потужності/ в сумі 150414,45грн. та зобов’язується в термін до 20.03.2005р. повністю сплатити означені кошти з розстрочкою платежу в шість місяців. Згідно п. 2.3 цієї угоди, призначення платежу: погашення заборгованості згідно Угоди №305/04 від 28.02.2004р.

Внаслідок часткової, на думку первісного позивача, оплати за вказаною угодою, ВАТ „Одесаобленерго” просить в своєму позові стягнути решту заборгованості, яка складає 125 976,21грн..

Але, КП „Гідропарк „Лузанівка” просить в зустрічному позові визнати угоду № 305/04 від 28.10.2004р. недійсною на підставі того, що вказана угода підписана неповноважною особою та не була схвалена підприємством.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Як вбачається з спірної угоди № 305/04 від 28.10.2004р., з боку КП „Гідропарк „Лузанівка” її підписав директор Дисюк С.І.

Однак, з наявних в матеріалах справи розпорядження міського голови м.Одеси №98-01р від 16.02.2000р. „Про призначення на посаду директора „Гідропарку „Лузанівка”, розпорядження міського голови м. Одеси №507/К-01р від 11.05.2005р. “По особовому складу”, а також наданого до суду апеляційної інстанції контракту №19-Д від 06.03.2002р. вбачається, що з 16.02.2000р. по 11.05.2005р., тобто в період укладання спірної угоди, безперервно посаду директора займав пан Чмілевський В.П., а не Дисюк С.І., щодо особи якого сторони не представили жодних доказів.

Отже, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що спірну угоду з боку КП „Гідропарк „Лузанівка” підписала особа, яка не була директором та не мала необхідних повноважень на вчинення таких дій, в тому числі і на укладення цієї угоди, а відтак така угода не відповідає вимогам закону та має бути визнана недійсною. При цьому, місцевий господарський суд вірно зазначив в оскаржуваному рішенні про відсутність підстав вважати спірну угоду схваленою юридичною особою КП „Гідропарк „Лузанівка” у відповідності до правил ст. 241 ЦК України, оскільки призначення платежів, на які посилається первісний позивач, як на часткове погашення боргу за спірною угодою № 305/04 від 28.10.2004р., суперечать призначенню, визначеному в п. 2.3 означеної угоди. Таким чином, доводи апелянта про порушення судом першої інстанції ст. ст. 638, 639 ЦК України не знаходять свого підтвердження.

Щодо посилань скаржника на пропуск строків позовної давності для визнання зустрічним позивачем угоди № 305/04 від 28.10.2004р. недійсною, то колегія зазначає, що в порушення п. 4 ст. 267 ЦК України, ВАТ „Одесаобленерго” не зверталось до суду першої інстанції з письмовою заявою про застосування позовної давності, що має наслідком неможливість її застосування судом.

Отже, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, вірно визнав угоду № 305/04 від 28.10.2004р. недійсною та обґрунтовано відмовив у задоволенні первісних позовних вимог про стягнення коштів за вказаною угодою.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Одеської області від 30.05.2008 р. слід залишити без змін.

Відповідно із ст.49 ГПК України витрати скаржників по сплаті державного мита за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 99,101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Одеської області від 30.05.2008 року по справі № 29/368-07-8844 залишити без змін, а апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго” в особі Північного РЕМ –без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Г.П.Разюк

Суддя С.І.Колоколов

Суддя М.С. Петров