ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2008 р. Справа № 4/85/08

Позивач:           Державний комітет України з державного матеріального резерву

вул. Пушкінська, 28, м. Київ, 01601

Відповідач: Акціонерне товариство “Миколаївська виробнича-торгова фірма “Евіс”

вул. Чигрина, 39, м. Миколаїв, 54055

Суддя Т.М.Дубова,

ПРИСУТНІ:

Від позивача           Трембанчук А.А. дов. № 2/7914 від 07.12.07

Від відповідача          не з’явився

СУТЬ СПОРУ: зобов’язання негайного повернення до мобілізаційного резерву матеріальних цінностей на суму 209716 грн. та стягнення штрафних санкцій в сумі 292481,80 грн.

Відповідач відзив та витребувані в ухвалах суду документи не надав, представник в судове засідання не з”являється.

Розглянувши матеріали справи за наявними документами, згідно ст.75 ГПК України, суд,

В С Т А Н О В И В:

Предметом позову, за яким порушено провадження у справі, є повернення матеріальних цінностей до мобілізаційного резерву матеріальних цінностей на суму 209716 грн. та накладення штрафних санкцій в сумі 292481,80 грн., оскільки відповідач (відповідальний зберігач) самовільно розпорядився матеріальними цінностями державного резерву .

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги

обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного:

Загальні принципи формування, розміщення, зберігання, використання державного резерву визначені Законом України "Про державний матеріальний резерв" (далі –Закон 51/97-ВР ). Порядок приймання матеріальних цінностей, що закладаються до державного резерву, визначений нормами Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.97 р. N 1129 (далі Порядок 1129-97-п ).

Відповідно до ст. 11 Закону 51/97-ВР, запаси матеріальних цінностей державного резерву розміщуються на підприємствах, в установах і організаціях, спеціально призначених для зберігання матеріальних цінностей державного резерву. При цьому частина запасів матеріальних цінностей державного резерву може зберігатися на промислових, транспортних, сільськогосподарських, постачальницько-збутових та інших підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності на договірних умовах.

На підстав наказу Міністерства легкої промисловості УРСР від 08.02.1989р. відповідач прийняв до виконання мобілізаційне завдання і є відповідальним зберігачем матеріальних цінностей державного резерву, що підтверджується звітом відповідача станом на 1.01.07 форми 12 мр, довідкою форми 16 мр (а.с.66, 67), інвентаризаційним описом товарно-матеріальних цінностей та актом перевірки від 12.10.07.

Згідно ст.3 Закону України “Про правонаступництво України”, закони Української РСР та інші акти законодавства діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України.

Виходячи зі змісту ч.3 ст. 8 Закону 51/97-ВР, державним замовником на поставку матеріальних цінностей до державного резерву є позивач, як центральний орган виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом.

12.10.07 позивачем була проведена планова ревізія наявності, якісного стану, умов зберігання, обліку та звітності матеріальних цінностей мобрезерву, які знаходились на відповідальному зберіганні у відповідача, про що складено двосторонній акт.

За результатами перевірки було встановлено:

-          самовільне відчуження відповідачем матеріальних цінностей на суму

209716 грн., а саме: сталь сортову інструментальну у кількості 1,015 тонн, прокат алюмінієвий у кількості 3,0 тонн, колодки дерев’яні у кількості 7,0 штук, стрічка ЛХХ 25-83бч у кількості 130,0 тис.м.

-          порушення правил та умов зберігання матеріальних цінностей

мобрезерву на загальну суму 338 676.00 грн., облік щодо яких не відповідає

порядку, встановленому чинним законодавством

В силу ст. 2 Закону ( 51/97-ВР ), відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву - зберігання закладених до державного резерву матеріальних цінностей у постачальника (виробника) або одержувача (споживача) без надання йому права користування цими матеріальними цінностями до прийняття у встановленому порядку рішення про відпуск їх з державного резерву.

Порядок відпуску матеріальних цінностей з державного резерву визначений ст. 12 Закону ( 51/97-ВР ) та п. 12-20 Порядку ( 1129-97-п ).

Так, відповідно до ст. 12 Закону ( 51/97-ВР ), державний резерв матеріаль-них цінностей є недоторканним і може використовуватися лише за рішенням Кабінету Міністрів України. При цьому, за змістом п. 2 цієї норми, відпуск матеріальних цінностей з державного резерву здійснюється, зокрема, у порядку тимчасового позичання.

Згідно п. 5 ст. 12 Закону ( 51/97-ВР ) ), відпуск матеріальних цінностей з державного резерву в порядку тимчасового позичання на строк понад шість місяців та з незнижуваного запасу провадиться за рішенням Кабінету Міністрів України, в якому визначаються одержувачі, строки та умови відпуску матеріаль-них цінностей із державного резерву, а також строки їх повернення. При цьому, якщо відпуск матеріальних цінностей з державного резерву провадиться у порядку позичання, одержувач (позичальник) - підприємство, установа або організація на основі контракту (договору) подає гарантійне зобов'язання про повернення матеріальних цінностей до державного резерву. В контракті (договорі) повинно бути передбачено спосіб забезпечення зобов'язання одержувача (позичальника) у вигляді застави або банківської гарантії або фінансової гарантії відповідно органів місцевого самоврядування або органів державної влади.

При цьому, відповідно до ч.ч. 10,12 ст. 14 Закону за самовільне відчуження (використання, реалізацію) матеріальних цінностей державного резерву з юридичних осіб, на відповідальному зберіганні яких вони знаходяться, стягується штраф у розмірі 100% вартості матеріальних цінностей у цінах на час виявлення факту відчуження, а також пеня з суми їх обсягу за кожний день до повного їх повернення. У разі порушення правил і умов зберігання, несвоєчасного освіження та заміни матеріальних цінностей державного резерву, а також зберігання матеріальних цінностей, що не відповідають затвердженій номенклатурі, діючим стандартам і технічним умовам, несвоєчасного подання встановленої звітності підприємства, установи і організації - відповідальні зберігачі сплачують штраф у розмірі 20 відсотків вартості матеріальних цінностей, щодо яких допущено порушення.

Враховуючи положення вищенаведених норм матеріального права, відпуск матеріальних цінностей з державного резерву здійснено відповідачем самовільно без відповідного розпорядження центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом, а умови зберігання матеріальних цінностей не відповідає порядку, встановленому чинним законодавством .

Отже, позовні вимоги щодо повернення матеріальних цінностей на суму

209716 грн. та стягнення штрафу у розмірі 100% вартості матеріальних цінностей у цінах на час виявлення факту відчуження в сумі 209716 грн. , нарахована пеня за період з 12.10.07 до 06.03.08 в сумі 15030.60грн. з суми їх обсягу за кожний день до повного їх повернення, 20% штрафу в сумі 67735.20 грн. за невідповідність обліку чинному законодавству та порушення правил та умов зберігання матеріальних цінностей на загальну суму 338 676.00 грн., підтверджені відповідними документами та розрахунками, відповідачем не заперечені, тому підлягають задоволенню повністю.

Відповідач відповідно до ст.ст.19,22 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців " змін до відомостей про юридичну особу не вніс, відзив, заперечень на позов та доказів погашення боргу станом на час розгляду справи не надав . Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач своїм правом не скористався.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 49 ГПК України ( 1798-12 ), державне мито, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати державного мита; витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49,82-85,89 ГПК України , господарський суд –

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Зобов’язати акціонерне товариство “Миколаївська виробнича-торгова фірма “Евіс” (вул. Чигрина, 39, м. Миколаїв, ) повернути до мобілізаційного резерву матеріальних цінностей на суму 209716 грн., а саме: сталь сортову інструментальну у кількості 1,015 тонн, прокат алюмінієвий у кількості 3,0 тонн, колодки дерев’яні у кількості 7,0 штук, стрічка ЛХХ 25-83бч у кількості 130,0 тис.м.

Стягнути з акціонерного товариства “Миколаївська виробнича-торгова фірма “Евіс” (вул. Чигрина, 39, м. Миколаїв, ) в доход Державного бюджету України на реєстраційний рахунок Державного комітету України з державного матеріального резерву (вул. Пушкінська, 28, м. Київ, ) (одержувач коштів: ГУДКУ, ; р/р 0011; банк одержувача: ГУДКУ у м. Києві, МФО 820019, код КЕКД 21081100) штрафні санкції в сумі 292481,80 грн.

Накази видати позивачу.

Стягнути з акціонерного товариства “Миколаївська виробнича-торгова фірма “Евіс” (вул. Чигрина, 39, м. Миколаїв, ) в доход Державного бюджету України 5021,98 грн. держмита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати ДПІ у Заводському р-ні м.Миколаїва.

Рішення може бути оскаржене у 10-денний строк.

Суддя Т.М.Дубова