ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

17.07.08 р.                               № 04-05/12/14-63

Суддя господарського суду Склярук О.І., розглянувши матеріали

за позовом: Державного підприємства „ Донецька вугільна енергетична компанія” м. Донецьк в особі відокремленого підрозділу „ Шахта ім.. О.О. Скочинського” м. Донецьк

до відповідачів: 1.Товариства з обмеженою відповідальністю „ Компанія „ Альков” м. Донецьк, 2. Приловського Валерія Вікторовича м. Українськ

про:

1.          визнання частково недійними результати аукціону з продажу майна від 02.03.2006р. в частині продажу будівлі спального корпусу, що значилася у протоколі аукціону по продажу майна ВАТ „ Донецьке АТП № 11422” під літерою „ А-2” ( будинок відпочинку з мансандрою, цокольним поверхом та ганком);

2.          визнання недійсною частину договору купівлі-продажу нерухомого майна № 92 від 13.09.2007р. в частині продажу будівлі спального корпусу, що значилася у договорі під літерою „ А-2” ( будинок відпочинку з мансандрою, цокольним поверхом та ганком);

3.          визнання права власності відокремленого підрозділу „ Шахта ім.. О.О. Сочинського” Державного підприємства „ Донецька вугільна енергетична компанія” на нерухоме майно ( спальний корпус на 48 місць, розташований на земельній ділянці бази відпочинку „ Золоте Руно” в м. Курахове)

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „ Донецька вугільна енергетична компанія” м. Донецьк в особі відокремленого підрозділу „ Шахта ім. О.О. Скочинського” м. Донецьк звернулося до господарського суду з позовною заявою до відповідачів: 1.Товариства з обмеженою відповідальністю „ Компанія „ Альков” м. Донецьк, 2. Приловського Валерія Вікторовича м. Українськ

про:

1.          визнання частково недійними результати аукціону з продажу майна від 02.03.2006р. в частині продажу будівлі спального корпусу, що значилася у протоколі аукціону по продажу майна ВАТ „ Донецьке АТП № 11422” під літерою „ А-2” ( будинок відпочинку з мансандрою, цокольним поверхом та ганком);

2.          визнання недійсною частину договору купівлі-продажу нерухомого майна № 92 від 13.09.2007р. в частині продажу будівлі спального корпусу, що значилася у договорі під літерою „ А-2” ( будинок відпочинку з мансандрою, цокольним поверхом та ганком);

3.          визнання права власності відокремленого підрозділу „ Шахта ім.. О.О. Сочинського” Державного підприємства „ Донецька вугільна енергетична компанія” на нерухоме майно ( спальний корпус на 48 місць, розташований на земельній ділянці бази відпочинку „ Золоте Руно” в м. Курахове).

Суд, дослідивши надані матеріали, повертає позовну заяву позивачу без розгляду з наступних підстав:

По-перше, відповідно до вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Як вбачається з наданих матеріалів, позовна заява повинна була бути підписана представником ( за довіреністю), Державного підприємства „ Донецька вугільна енергетична компанія” м. Донецьк, Ваніною О.В., але сам підпис зазначеної особи на позовній заяві відсутен.

По-друге, позовна заява, відповідно до п. 3 ст. 54 ГПК України повинна містити ціну позову. Згідно до п. 4.1. Роз”ясненні Вищого господарського суду України від 04.03.1998р. № 02-5/78 „ Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України” із змінами на 31.05.2007р. саме з ціни позову обчислюється державне мито.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 14.08.2007р. № 001-8/675 „ Про деякі питання практики засносування норм Господарського процесуального кодексу України” державне мито з позовної заяви про визнання права власності визначається з урахуванням вартості спірного майна та з огляду на приписи пунктів 29 і 30 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993 № 15. Вартість майна має визначатися його ринковою вартістю. Документами, які підтверджують вартість майна можуть бути результати біржових торгів по даній групі майна, довідка завода-виробника про відпускну вартість на дану групу майна, в також в тих випадках, коли майно раніше було в ужитку, вартість може визначатися оцінкою експерта.

Позовна заява містить три позовні вимоги: дві , з яких носять немайновий характер (визнання частково недійними результати аукціону з продажу майна від 02.03.2006р. в частині продажу будівлі спального корпусу, що значилася у протоколі аукціону по продажу майна ВАТ „ Донецьке АТП № 11422” під літерою „ А-2” ( будинок відпочинку з мансандрою, цокольним поверхом та ганком) та визнання недійсною частину договору купівлі-продажу нерухомого майна № 92 від 13.09.2007р. в частині продажу будівлі спального корпусу, що значилася у договорі під літерою „ А-2” ( будинок відпочинку з мансандрою, цокольним поверхом та ганком), а третя – майновий характер (визнання права власності .).

Відповідно до п.33 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затв. наказом Голови ДПІ України від 22.04.1993р. №15, з позовних заяв, що носять одночасно майновий та немайновий характер, державне мито сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру і за ставками, встановленими для позовних заяв немайнового характеру.

Згідно зі змінами від 31.03.2005р. до ст.3 Декрета Кабінету Міністрів України “Про державне мито” з позовних заяв майнового характеру, які подаються до господарського суду державне мито сплачується у розмірі 1% від ціни позову, але не меньш 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто не менш 102 грн. і не більше 25500 грн. З позовних заяв, що містять позовні вимоги немайнового характеру стягується державне мито у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 85грн.

До позовної заяви позивач додав доказ сплати державного мита тільки у розмірі 85 грн., чим порушені вимоги Декрету КМУ “Про державне мито” та вищевказаної Інструкції.

Відповідно до п. 1, п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано та не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

З огляду на вищевикладене позовна заява підлягає поверненню.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненю з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущенного порушення.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1, п. 4 ст.63, ст.86 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачу.

Додаток (першому адресату): позовна заява з додатком всього на 79 аркушах, разом з оригіналом квитанції № 81 від 03.07.2008р. у сумі 85 грн., оригіналом квитанції № 79 від 03.07.2008р. у сумі 118 грн.

Суддя