ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 липня 2008 р.

№ 16/170-07-4556

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.- головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Іудейської релігійної громади м. Білгород-Дністровського і південних регіонів Одеської області, м. Білгород-Дністровський Одеської області (далі – Релігійна громада)

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2007

зі справи № 16/170-07-4556

за позовом Релігійної громади

до: Білгород-Дністровської міської ради, м. Білгород-Дністровський Одеської області;

виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, м. Білгород-Дністровський Одеської області

про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 14.09.2007 позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2007 зазначене рішення місцевого господарського суду скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 08.04.2008 заяву Релігійної громади про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного господарського суду з даної справи залишено без задоволення, а відповідну постанову – без змін.

Релігійна громада звернулася до Вищого господарського суду України з касаційної скаргою від 05.06.2008 № 58, в якій просить постанову апеляційного господарського суду з даної справи скасувати, а рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін. Скаржником також заявлено “клопотання про відновлення термінів касаційного оскарження постанови Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2007р. у справі № 16/170-07-4556”.

Частиною сьомою статті 114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що рішення, ухвала, постанова, прийняті за результатами перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, можуть бути переглянуті на загальних підставах.

Відповідно до статті 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом одного місяця з дня набрання рішенням місцевого господарського суду чи постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Згідно з частиною першою статті 53 ГПК України за заявою, зокрема, сторони господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Отже, закон пов’язує можливість відновлення пропущеного процесуального строку з обов’язковою наявністю поважних причин такого пропуску.

У даному разі оскаржувана постанова господарського суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 105 ГПК України набрала законної сили 04.12.2007, а строк її оскарження в касаційному порядку (з урахуванням приписів статті 51 ГПК України) закінчився 08.01.2008.

Касаційну ж скаргу відповідно до поштового штемпеля на конверті було відправлено 18.06.2008, тобто після закінчення строку її подання.

Релігійна громада в обґрунтування свого клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку подання касаційної скарги посилається на те, що:

- “у термін, передбачений ст. 110 ХПК України, касаційна скарга на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2007р. не була спрямована, у зв’язку з тим, що громада використовувала своє право на перегляд даної постанови по знову відкритим обставинам у порядку ст. ст. 112 –114 ХПК України”;

- “визначення апеляційного господарського суду винесено 08.04.2008р. у відсутності позивача. Однак направлене нам не було, як це передбачено ч. 6 ст. 114 ХПК України, а вручено представнику громади в суді лише 08.05.2008р.”

Між тим відповідно до частини шостої статті 114 ГПК України рішення, ухвала, постанова, прийняті за результатами перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, надсилаються сторонам, прокурору у п’ятиденний строк з дня їх прийняття. З позначки на зворотній стороні останнього аркуша постанови Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2007 з даної справи вбачається, що цю постанову було надіслано сторонам 11.12.2007, тобто, з урахуванням приписів статті 51 ГПК України, в межах строку, передбаченого названим Кодексом. До того ж звернення релігійної громади із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови апеляційної інстанції від 04.12.2007 не було перешкодою для своєчасного (в межах передбаченого строку) подання касаційної скарги на відповідну постанову.

Будь-яких інших доводів щодо неможливості оскарження постанови Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2007 Релігійною громадою не зазначено.

У зв’язку з цим у Вищого господарського суду України відсутні правові підстави для відновлення зазначеного строку та задоволення відповідного клопотання скаржника.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, і клопотання про відновлення цього строку відхилено.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 № 7-93 “Про державне мито”, сплачене Релігійною громадою згідно з квитанцією від 02.06.2008 № 7969 державне мито в сумі 42, 50 грн., підлягає поверненню з державного бюджету.

Керуючись частиною першою статті 53, пунктом 5 частини першої і частиною другою статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Іудейській релігійній громаді м. Білгород-Дністровського і південних регіонів Одеської області у відновленні строку подання касаційної скарги зі справи № 16/170-07-4556.

2. Касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2007 зі справи № 16/170-07-4556 повернути Іудейській релігійній громаді м. Білгород-Дністровського і південних регіонів Одеської області.

3. Повернути Іудейській релігійній громаді м. Білгород-Дністровського і південних регіонів Одеської області державне мито в сумі 42, 50 грн. Видачу довідки на повернення державного мита доручити господарському суду Одеської області.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Б. Львов