ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2008 р.

№ 15/220

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кривди Д.С.,

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.

розглянувши касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок Автотехніка"

на постанову

від 25.03.08 Дніпропетровського апеляційного господарського суду

та на рішення

від 06.08.07

у справі

№15/220

господарського суду

Кіровоградської області

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Автобусний парк 13527"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок Автотехніка"

про

усунення перешкод у користуванні земельної ділянки

за участю представників сторін

від позивача:

Мягкий А.В., дов.

від відповідача:

Недяк В.Є., Черногор Г.С., дов.

ВСТАНОВИВ:

Кіровоградське відкрите акціонерне товариство "Автобусний парк 13527" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок "Автотехніка" про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою по вул. Героїв Сталінграда, 35 площею 1770 м2 шляхом її звільнення.

Позов мотивовано тим, що позивач згідно з договором купівлі-продажу від 17.10.06 отримав у власність спірну земельну ділянку, проте не має можливості приступити до її використання через незаконне знаходження на ній відповідача, якого зобов'язано звільнити земельну ділянку також рішенням господарського суду Кіровоградської області від 08.02.06 у справі №16/300 за позовом Кіровоградського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Кіровоградської міської ради до ТОВ "Ринок "Автотехніка".

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на оскарження ним в касаційному порядку судових рішень у справі №16/300, а також на оскарження до Верховного Суду України за винятковими обставинами судових рішень у справі №13/75 господарського суду Кіровоградської області за позовом ВАТ "Автобусний парк 13527" до Кіровоградської міської ради про визнання недійсним рішення міської ради №1371 від 28.12.04 щодо відмови у наданні позивачу в оренду спірної земельної ділянки, які стали підставою для передання в оренду та подальшого продажу цієї земельної ділянки.

Рішенням від 06.08.07 господарського суду Кіровоградської області (суддя Хилько Ю.І.), яке залишено без змін постановою від 25.03.08 Дніпропетровський апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі: Євстигнеєва О.С. –головуючого, Лотоцької Л.О., Бахмат Р.М.), позовні вимоги задоволено.

Судові рішення мотивовані порушенням відповідачем прав позивача як власника спірної земельної ділянки, а також встановленням обставин відсутності у відповідача прав на цю земельну ділянку при розгляді справ №5/268, №13/75, №16/300.

Ухвалою від 29.05.08 Вищий господарський суд України порушив касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, в якій заявлено вимоги про скасування рішення і постанови та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що справу розглянуто судом апеляційної інстанції за відсутністю відповідача, не повідомленого про час та місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ цього Кодексу.

З метою забезпечення принципу змагальності судочинства ст. 22 ГПК України передбачає право сторін брати участь в господарських засіданнях тощо.

Повідомлення про час та місце розгляду справи, зокрема апеляційної скарги у справі, здійснюється шляхом надіслання сторонам копій відповідних ухвал відповідно до ст.ст. 87, 98 ГПК України.

Приймаючи постанову у справі, суд апеляційної інстанції зазначив, що в судове засідання представник відповідача не явився; поштова кореспонденція, яка направлялася на юридичну і фактичну адресу відповідача повернулася з відміткою пошти "Фірма не зареєстрована" і "за закінченням терміну зберігання".

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали від 05.03.08 Дніпропетровського апеляційного господарського суду про призначення справи до розгляду в судовому засіданні надсилалась відповідачу листами за адресами: м. Кіровоград, вул. К.Маркса, 31/36; м. Кіровоград, вул. Героїв Сталінграда, 31. Обидва листи повернуто підприємством зв’язку відправнику за відсутністю адресата, тобто копія ухвали, направлена за вказаними адресами, відповідачем отримана не була.

Разом з тим, предметом позовних вимог у даній справі є звільнення відповідачем земельної ділянки площею 1770 м2 у м. Кіровограді по вул. Героїв Сталінграда, 35. Тобто спір у справі виник саме у зв’язку з перебуванням відповідача за вказаною адресою. Проте на вищевказаному поштовому конверті вказана адреса: м. Кіровоград, вул. Героїв Сталінграда, 31, а не 35.

Зважаючи на те, що поштовий конверт та повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення за №499332769 (а.с. 148, 149) містять численні виправлення і закреслення, з метою з'ясування адреси, на яку фактично надсилалось вказане поштове відправлення, касаційна інстанція витребувала в Дніпропетровського апеляційного господарського суду копію відповідного реєстру поштових відправлень.

З надісланої Дніпропетровським апеляційним господарським судом копії реєстру на відправку замовленої пошти по Україні з повідомленням від 06.03.08 вбачається направлення судом відповідачеві двох поштових відправлень, але в реєстрі відсутні жодні відомості щодо адреси, на які ці поштові відправлення надсилались.

З огляду на викладене обставини щодо направлення судом апеляційної інстанції копії ухвали відповідачу за адресою його перебування, яке власне є предметом даного спору, не є безспірними. А відтак у судової колегії відсутні підстави визнати, що суд апеляційної інстанції вжив всі можливі заходи щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 2 ст. 11110 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду.

Зважаючи на викладене, судова колегія дійшла висновку про скасування постанови у справі та направлення справи до суду апеляційної інстанції для здійснення нового апеляційного розгляду справи.

При новому розгляді суду слід забезпечити дотримання положень ст.ст. 43, 47, 87, 98, 101 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119-12 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу задовольнити частково.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.03.08 у справі №15/220 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький