ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2008 р.

№ 05-6-6/417

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Мачульського Г.М.

суддів:

Коробенко Г.П.

Костенко Т.Ф.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства "Банк НРБ"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду

від

20.05.2008р.

у справі

№05-6-6/417

Господарського суду

міста Києва

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-Н"

до

1). Закритого акціонерного товариства "Банк НРБ"

2). Відкритого акціонерного товариства "Агроекспорт"

про

визнання договору застави припиненим

за участю представників

- позивача:

Чепуріна В.О. (довіреність від 29.12.2007р.), -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2008р. (суддя Ковтун С.А.) у прийнятті позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-Н" відмовлено, позовну заяву та додані до неї документи повернуто позивачеві.

Оскарженою постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2008р. (колегія суддів у складі: головуючого –судді Отрюха Б.В., суддів Верховець А.А., Бондар С.В.) зазначену ухвалу суду скасовано, матеріали справи повернуто до Господарському суду міста Києва для розгляду позовних вимог.

В своїй касаційній скарзі відповідач-1 просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2008р. скасувати і припинити провадження у справі, посилаючись на порушення апеляційним господарським судом норм матеріального і процесуального права, а саме: ст.13 Господарського процесуального кодексу України.

Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

Відповідачі не використали наданого законом права на участь своїх представників у судовому засіданні.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Місцевий господарський суд відмовляючи у прийнятті позовної заяви виходив з того, що вимога про визнання договору припиненим не включена до переліку спорів, підвідомчих господарським судам України; вимога про встановлення факту визнання договору припиненим не входить до поновлення порушених прав, не може бути предметом позову, самостійно розглядатися в окремій справі; вимога про визнання договору припиненим є нічим іншим, як встановленням факту, що має юридичне значення; цей факт може встановлюватись господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами про право цивільне, його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог, а відтак місцевий господарський суд, посилаючись на приписи ст.12, п.1 ст.62 Господарського процесуального кодексу України, дійшов до висновків про відсутність правових підстав для прийняття позовної заяви.

Апеляційний господарський суд не погодившись із висновками місцевого господарського суду виходив з того, що позивач в апеляційній скарзі послався на те, що у провадженні Господарського суду Миколаївської області перебуває справа №11/35/08 за позовом Закритого акціонерного товариства "Банк НРБ" до Відкритого акціонерного товариства "Агроекспорт", Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮФ "Основа", Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАТ-296", Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-Н" про заборону вчиняти дії, які порушують права Закритого акціонерного товариства "Банк НРБ" як заставодержателя майна згідно договору застави від 10.08.2005р., про визнання недійсним передачі майна до статутного фонду, про визнання недійсним попереднього договору в частині передачі заставленого майна та про визнання права власності на заставлене майно; позивач вважає договір застави від 10.08.2005р. припиненим, що не визнає Закрите акціонерне товариство "Банк-НРБ" у зв’язку з чим між Товариством з обмеженою відповідальністю "Проект-Н" та "Банк-НРБ" виник спір; у зв’язку з тим, що Закрите акціонерне товариство "Банк-НРБ" має можливість звернути стягнення на майно за спірним договором застави, позивач звернувся до суду з метою вирішення спору з позовом про встановлення факту про припинення договору застави; таким чином на розгляд господарського суду позивачем була передана позовна вимога про встановлення факту (визнання договору застави припиненим) за наявності між сторонами спору про право, який перебуває на розгляді в Господарському суді Миколаївської області.

Оскаржена постанова суду апеляційної інстанції також мотивована тим, що господарським судам підвідомчі справи про визнання фактів, що мають для суб’єктів господарювання юридичне значення; у господарських судах мають вирішуватися усі спори, що виникають з господарських договорів між суб’єктами господарювання і органами державної влади і місцевого самоврядування, а відтак апеляційний господарський суд, посилаючись на приписи п.3 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" від 27.06.2007р. №04-5/120.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що даний спір підвідомчий господарським судам виходячи з наступного.

Статтею 62 ГПК України визначено випадки, за наявності яких суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви. Однією з таких підстав є те, що заява не підлягає розгляду в господарських судах України (п.1).

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій України" передбачено, що місцеві господарські суди розглядають справи, які виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності. Згідно з частиною 1 статті 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Таким чином, господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер.

Згідно п.3 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007 р. N04-5/120 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" господарським судам підвідомчі також справи про визнання фактів, що мають для суб'єктів господарювання юридичне значення.

Таким чином висновки суду апеляційної інстанції про те, що даний спір підвідомчий господарським судам, є законними і обґрунтованими.

Крім того, суд касаційної інстанції зазначає, що згідно приписів ст.106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Про те, у відповідності до приписів ст.61 ГПК України, це не означає що місцевий господарський суд після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про відмову у прийнятті позовної заяви позбавлений правових підстав вирішувати питання про прийняття позовної заяви до розгляду.

При цьому, дотримуючись визначеної у ст.129 Конституції України такої засади судочинства як законність, суд зобов’язаний вжити усіх заходів, спрямованих на всебічне, повне та об’єктивне з’ясування всіх обставин справи, ця вимога стосується також і законності судових рішень.

Так, як встановлено судом апеляційної інстанції, даний спір виник у зв’язку з тим, що у провадженні Господарського суду Миколаївської області перебуває справа №11/35/08 за позовом Закритого акціонерного товариства "Банк НРБ" до Відкритого акціонерного товариства "Агроекспорт", Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮФ "Основа", Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАТ-296", Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-Н" про заборону вчиняти дії, які порушують права Закритого акціонерного товариства "Банк НРБ" як заставодержателя майна згідно договору застави від 10.08.2005р., про визнання недійсним передачі майна до статутного фонду, про визнання недійсним попереднього договору в частині передачі заставленого майна, та про визнання права власності на заставлене майно.

Позивач вважає договір застави від 10.08.2005р. припиненим, що не визнає Закрите акціонерне товариство "Банк-НРБ" у зв’язку з чим між Товариством з обмеженою відповідальністю "Проект-Н" та "Банк-НРБ" і виник даний спір про визнання договору застави припиненим.

Таким чином позовна заява в даній справі містить вимоги, пов'язані єдиними підставами виникнення що й в указаній вище справі №11/35/08 Господарського суду Миколаївської області, а предмети доказування та заперечення в них, збігаються, а відтак ця позовна заява мала подаватись до вказаного суду, а подача її до Господарського суду міста Києва має вважатись порушенням правил об’єднання вимог оскільки такі вимоги мають об’єднуватись в одному провадженні.

При цьому вищевказані вимоги щодо всебічного, повного та об’єктивного з’ясування всіх обставин справи стосуються також і позивача, оскільки згідно приписів ст.22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За вказаних обставин вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду суд першої інстанції має враховувати що об’єднання даних позовів дає можливість всебічно, повно та об’єктивно з’ясувати всі обставини справи, досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливить винесення різних рішень за однакових обставин та унеможливить зловживання процесуальним законодавством буд-якої сторони у спорі щодо затягування строків його вирішення.

Таким чином у зв’язку з порушенням правил об’єднання вимог, з урахуванням конкретних обставин справи, подана позовна заява має бути повернута на підставі пункту 5 частини першої статті 63 ГПК, а позивач з урахуванням викладеного, не позбавлений права звернутись із даним позовом до Господарського суду Миколаївської області для об’єднання в одне провадження із вказаною вище справою.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п. 1, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Банк НРБ" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2008р. у справі №05-6-6/417 Господарського суду міста Києва –без змін.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

С у д д і Г.П. Коробенко

Т.Ф. Костенко