ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2008 р.

№ 17/240

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Глос О.І.,

суддів:

Бакуліної С.В., Цвігун В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Бердянської ОДПІ Запорізької області

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 05.05.2008 р.

у справі

№17/240

господарського суду

Донецької області

за позовом

Державного підприємства "Бердянський морський торгівельний порт"

до

ТОВ "Інтерсервіс"

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Бердянської ОДПІ Запорізької області

про

стягнення 126 552,00 грн.

у судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:

Харченко В.Є.

від відповідача:

не з'явився

від третьої особи:

не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство “Бердянський морський торгівельний порт” звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з відповідача —Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерсервіс” на користь позивача заборгованості в сумі 126 552,00 грн., що становить суму ПДВ, нарахованого позивачем на вартість наданих портом послуг із застосуванням ставки податку 20%.

Рішенням господарського суду Донецької області від 24.10.2005 р. у справі №17/240 (суддя Татенко В.М.) позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 10 712,77 грн. боргу, 107,12 грн. витрат зі сплати держмита та 10,02 грн. —на відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено (т. 1, а.с. 113–114).

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10.01.2006 р. у справі № 17/240 (судді: Шевкова Т.А., Дзюба О.М., Стойка О.В.) рішення господарського суду Донецької області від 24.10.2005 р. у справі №17/240 скасовано в частині задоволення позовних вимог у сумі 10 712,77 грн., відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 126 135,46 грн. з оплати виконаних послуг із перевалки глини на теплоходи “Бельмопан”, “Филипос”, “Тегусигальпа” у лютому та квітні 2005 року (т. 1. а.с. 148–151).

Постановою Вищого господарського суду України від 27.04.2006 р. у справі №17/240 (судді: Муравйов О.В., Полянський А.Г., Коробенко Г.П.) постанову Донецького апеляційного господарського суду від 10.01.2006 р. та рішення господарського суду Донецької області від 24.10.2005 р. у справі №17/240 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області (т. 1, а.с. 184–187).

17.07.2006 р. відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач звернувся до господарського суду першої інстанції з доповненням до позовної заяви, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором на перевалку та транспортно-експедиторське обслуговування вантажу на експорт у сумі 126 135,46 грн., оскільки в п. 4.12 договору сторони обумовили, що ставки за послуги за договором зазначені без урахування податку на додану вартість, який нараховується при виставленні рахунків відповідно до діючого законодавства, у зв'язку з чим позивач нарахував податок на додану вартість на свої послуги за ставкою 20% згідно з пп. 3.1.1. п. 3.1. ст. 3 Закону України “Про податок на додану вартість” (т. 2, а.с. 49–51).

03.08.2006 р. відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач звернувся до господарського суду першої інстанції з доповненням до позовної заяви, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором на перевалку та транспортно-експе диторське обслуговування вантажу на експорт у сумі 540 590,78 грн. (т. 2, а.с. 59–62).

Рішенням господарського суду Донецької області від 15.09.2006 р. у справі №17/240 (суддя Підченко Ю.О.) у задоволенні позову відмовлено повністю (т. 3, а.с. 7–9 зв.).

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.11.2006 р. у справі №17/240 (судді: Мирошниченко С.В., Колядко Т.М., Скакун О.А.) рішення господарського суду Донецької області від 15.09.2006 р. у справі №17/240 залишено без змін (т. 3, а.с. 35–36 зв.).

Постановою Вищого господарського суду України від 06.02.2007 р. у справі №17/240 (судді: Муравйов О.В., Полянський А.Г., Фролова Г.М.) постанову Донецького апеляційного господарського суду від 06.11.2006 р. та рішення господарського суду Донецької області від 15.09.2006 р. у справі №17/240 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області (т. 3, а.с. 70–75).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 28.03.2007 р. у справі №17/240 (суддя Подколзіна Л.Д.) залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Бердянську об'єднану державну податкову інспекцію Запорізької області (т. 4, а.с. 101–101 зв.).

Рішенням господарського суду Донецької області від 25.04.2007 р. у справі №17/240 (суддя Подколзіна Л.Д.) позовні вимоги Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт" до ТОВ "Інтерсервіс" про стягнення 540 590,78 грн. задоволено повністю: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 540 590,78 грн. з оплати виконаних послуг з перевалки глини на теплоходи "Бельмопан", Филипос", "Тегусигальпа" у лютому та квітні 2005 р., витрати зі сплати держмита у сумі 5 405,90 грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118,00 грн. (т. 5, а.с. 71–74).

Постановою Вищого господарського суду України від 07.08.2007 р. у справі №17/240 (судді: Муравйов О.В., Полянський А.Г., Фролова Г.М.) рішення господарського суду Донецької області від 25.04.2007 р. у справі №17/240 залишено без змін (т. 5, а.с. 102–108).

Постановою Верховного Суду України від 09.10.2007 р. постанову Вищого господарського суду України від 07.08.2007 р. та рішення господарського суду Донецької області від 25.04.2007 р. у справі №17/240 скасовано, а справу передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції з огляду на порушення господарськими судами п. 6.2 ст. 6 Закону України "Про податок на додану вартість" (згідно з яким при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить “0” відсотків від бази оподаткування), а господарськими судами встановлено, що портом надані послуги і виставлені рахунки для оплати відносно вантажу, що експортується (т. 5, а.с. 140–141).

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.02.2008 р. у справі №17/240 (суддя Матюхін В.І.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.05.2008 р. (судді: Акулова Н.В., Волков Р.В., Геза Т.Д.), у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт" до ТОВ "Інтерсервіс" про стягнення 540 590,78 грн. заборгованості з оплати виконаних послуг з перевалки глини на теплоходи "Бельмопан", Филипос", "Тегусигальпа", "Корозал", "Мед Глори", "Памир Озглу", "Толедо" та "Оана" у 2005 р. відповідно до договору від 31.01.2005 р. №15 "К" відмовлено.

У касаційній скарзі Бердянська ОДПІ Запорізької області просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.05.2008 р., рішення господарського суду Донецької області від 18.02.2008 р. у справі №17/240 та прийняти нове рішення, яким позов Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт" задовольнити, стягнути з ТОВ "Інтерсервіс" на користь позивача заборгованість у сумі 540 590,78 грн., посилаючись на порушення господарськими судами пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п.п. 6.1, 6.2, 6.5 ст. 6 Закону України "Про податок на додану вартість".

Відповідно до розпорядження заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й. від 16.07.2008 р. №02-12.2/239 змінено склад колегії суддів та призначено колегію суддів у складі: головуючого —судді Глос О.І., суддів: Бакуліної С.В., Цвігун В.Л.

Відповідач та третя особа не скористалися своїм процесуальним правом на участь своїх представників у судовому засіданні касаційної інстанції.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить із обставин, встановлених у справі господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, а саме.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

31.01.2005 р. між ДП “Бердянський морський торговельний порт” та ТОВ “Інтерсервіс” було укладено договір №15 “К”, предметом якого є організація та проведення операцій із перевалки та транспортно-експедиторсько му обслуговуванню портом на експорт глини навалом та каоліну в біг-бегах.

Згідно з договором №15 “К” від 31.01.2005 р. позивач прийняв на себе зобов'язання за довіреністю ТОВ “Інтерсервіс” здійснювати розкредитування залізничних перевізних документів на вагони, які прибули з вантажем, своїми штампами і за рахунок ТОВ “Інтерсервіс”, проводити документальний облік відповідно до діючих правил по переробці вантажу, оформлення всіх документів, передбачених при експортних відправках, навантаження суден згідно з діючою в порту технологією.

Розділом 4 договору №15 “К” від 31.01.2005 р. позивач та відповідач визначили ставки, виходячи зі ставок "Збірника тарифів на комплекс робіт, пов'язаних з обробленням вантажів у портах України" (затвердженого наказом Мінтрансу України від 31.10.1995 р. №392 (зі змінами та доповненнями)) за послуги з перевалки та транспортно-експедиторського обслуговування вантажу: експортної глини навалом та експортного каоліну в біг-бегах (акордна ставка, плата за зберігання вантажу на складі порту та ін.), відвантаження на умовах CIF, EXW, FOB, FSA.

Відповідно до п. 4.12 договору всі ставки вказані без ПДВ. При виставленні рахунків податок на додану вартість нараховується відповідно до діючого законодавства України.

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2005 р. Умови даного договору поширюються на взаємовідносини сторін, що виникли до його укладення, починаючи з 01.01.2005 р. (п. 6.4 договору).

31.01.2005 р. та 29.03.2005 р. сторонами було укладено додаткові угоди до вказаного договору №1 та №2.

Господарськими судами встановлено, що протягом квітня-серпня 2005 р. та у грудні 2005 р. позивач на виконання умов договору надав відповідачу послуги з транспортно-експедиторського обслуговування (забезпечення збереження вантажу, розстановка вагонів силами та засобами порту, зачистка вагонів після вивантаження вантажу, зачистка складських приміщень), здійснив навантаження експортної глини на теплоходи: “Бельмопан”, “Тегусигальпа”, “Корозал”, “Мед Глори”, “Памир Озглу”, “Толедо” та “Оана” та виставив рахунки на загальну суму 2 682 672,93 грн. (у т.ч. 20% ПДВ), які відповідач оплатив також частково, а саме: сплатив 2 268 217,61 грн. (що підтверджено виписками банку), а у сплаті 20% податку на додану вартість у розмірі 414 455,32 грн. відмовив.

Загальна сума боргу за договором на перевалку та транспортно-експе диторське обслуговування вантажу на експорт становить 540 590,78 грн., що становить суму нарахованого податку на додану вартість на послуги порту за ставкою 20%.

Відмовляючи у задоволенні позову, господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що надані позивачем у межах договору послуги є супутніми експорту, їх вартість включається до митної вартості товарів, у зв'язку з чим відповідно до п. 6.2 ст. 6 Закону України "Про податок на додану вартість" ставка податку становить "0" відсотків від бази оподаткування.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки господарських судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову є законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.

31.03.2005 р. набрав чинності Закон України “Про внесення змін до Закону України “Про державний бюджет України на 2005 р.” та деяких інших законодавчих актів України” від 25.03.2005 р. №2505-ІV, яким внесено зміни до Закону України “Про податок на додану вартість”.

Підпунктами 3.1.2 та 3.1.3 п. 3.1 ст.3 Закону України "Про податок на додану вартість" у новій редакції передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі імпорту або реімпорту та вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту.

Відповідно до п. 1.14 ст. 1 Закону України “Про податок на додану вартість ” супутні послуги визначено як послуги, вартість яких включається відповідно до норм митного законодавства до митної вартості товарів, що експортуються або імпортуються.

Згідно до п. 6.1 ст. 6 Закону України “Про податок на додану вартість” об'єкти оподаткування, визначені статтею 3 цього Закону, за винятком операцій, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка згідно з цим Законом, оподатковуються за ставкою 20 відсотків.

Пунктом 6.2 ст. 6 цього Закону визначено, що при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить "0" відсотків до бази оподаткування.

Відповідно до ст. 194 Митного кодексу України, експорт —митний режим, відповідно до якого товари вивозяться за межі митної території України для вільного обігу без зобов'язання про їх повернення на цю територію та без встановлення умов їх використання за межами митної території України.

Відповідно до абз. 23 ст. 1 Митного кодексу України переміщення товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях —це переміщення товарів через митний кордон України при здійсненні експортно-імпортних операцій, а також інших операцій, пов'язаних із ввезенням товарів на митну територію України, вивезенням товарів за межі митної території України або переміщенням їх митною територією України транзитом.

Відповідно до ст. 274 Митного кодексу України до митної вартості товарів, що вивозяться (експортуються), також включаються фактичні витрати, якщо вони не були раніше до неї включені, а саме: на навантаження, вивантаження, перевантаження, транспортування та страхування до пункту перетинання митного кордону України.

Господарськими судами встановлено і матеріалами справи підтверджено, що портом протягом квітня-серпня 2005 р. та у грудні 2005 р. надані послуги і виставлені рахунки для оплати відносно вантажу, який експортується.

Згідно з п. 6.2 ст. 6 Закону України "Про податок на додану вартість" при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить "0" відсотків від бази оподаткування.

Господарські суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що надані позивачем у межах договору послуги є супутніми експорту, їх вартість включається до митної вартості товарів, що експортуються, у зв'язку з чим вони оподатковуються ПДВ за нульовою ставкою.

За таких обставин, встановлені господарськими судами першої та апеляційної інстанцій з дотриманням правил ст. 43 Господарського процесуального кодексу України факти, на підставі яких касаційна інстанція відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, спростовують доводи касаційної скарги щодо порушення господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального права.

З огляду на викладене, підстав для скасування постанови Донецького апеляційного господарського суду від 05.05.2008 р. у справі №17/240 не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, ст. 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Бердянської ОДПІ Запорізької області на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.05.2008 р. у справі №17/240 залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.05.2008 р. у справі №17/240 —без змін.

Головуючий

О.Глос

Судді:

С.Бакуліна

В.Цвігун