ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2008 р.

№ 11/248-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Панової І.Ю.

суддів:

Заріцької А.О.

Хандуріна М.І.

розглянувши касаційну скаргу

Київської обласної спілки споживчих товариств

на рішення

та на постанову

господарського суду Київської області від 26.10.2007

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.01.2008

у справі

господарського суду

№ 11/248-07

Київської області

за позовом

Київської обласної спілки споживчих товариств в інтересах Тетіївської райспоживспілки м. Тетіїв та Тетіївського районного споживчого товариства м.Тетіїв

до

3 особа на стороні відповідача

Ліквідаційної комісії споживчого товариства Тетіївського району

Державний реєстратор Тетіївської районної державної адміністрації

про

Визнання незаконними дій, виключення майна з ліквідаційного балансу та зміну складу ліквідаційної комісії

за участю представників:

від Споживчого товариства Тетіївського району –А. Тітов

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 26 жовтня 2007 року у справі № 11/248 –07 ( суддя Мальована Л.Я.) в позові про визнання незаконними дій, виключення майна з ліквідаційного балансу та зміну складу ліквідаційної комісії відмовлено.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.01.2008 у справі № 11/248-07 ( Колегія суддів : Рудченко С.Г., Жук Г.А., Агрікова О.В.) апеляційну скаргу Київської обласної спілки споживчих товариств на рішення господарського суду Київської області від 26.10.2007 залишено без задоволення, рішення господарського суду –без змін.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій , Київська обласна спілка споживчих товариств "Облспоживспілка" звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, згідно якої просила скасувати постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.01.2008 та рішення господарського суду Київської області від 26.10.2007 у справі № 11/248-07, постановити нове рішення, яким позов Київської обласної спілки споживчих товариств задовольнити у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій були порушені норми ст.ст. 32,34,43 ГПК України, під час винесення оскаржуваних рішення та постанови суди прийняли до уваги лише доводи та докази відповідача та 3 особи, що в свою чергу призвело до неповного встановлення усіх обставин справи, надання невірної юридичної оцінки, необгрунтованих правових висновків.

У відзиві споживче товариство Тетіївського району просило залишити рішення господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши в касаційному порядку рішення та постанову суду апеляційної інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Київська обласна спілка споживчих товариств в інтересах Тетіївської районної споживчої спілки та Тетіївського районного споживчого товариства, у серпні 2007 року звернулась до господарського суду Київської області з позовною заявою до ліквідаційної комісії споживчого товариства Тетіївського району за участю третьої особи без самостійних позовних вимог на предмет спору –Державний реєстратор Тетіївської районної адміністрації ,про визнання незаконними дій, виключення майна з ліквідаційного балансу та зміну складу ліквідаційної комісії.

В рішенні господарського суду Київської області від 26 жовтня 2007 року встановлено, що Київська обласна спілка споживчих товариств, звертаючись з позовом в інтересах Тетіївської райспоживспілки та Тетіївського районного споживчого товариства, обгрунтувала свої позовні вимоги тим, що голова ліквідаційної комісії СП Тетіївського району Тітов А.І. вийшов за межі наданих йому законом повноважень, включив до ліквідаційного до ліквідаційного балансу товариства незаконно привласнене нерухоме майно Тетіївської райспоживспілки, що передано в користування Тетіївському районному споживчому товариству.

Рішення господарського суду Київської області від 26 жовтня 2007 року мотивовано тим, що позивачем ,в порушення вимог ст. 33 ГПК України не надано до суду документів,які б підтверджували право власності на об"єкти нерухомого майна, свідоцтво про право власності або витяг з Державного реєстру прав, що майно належить Тетіївської райспоживспілці або Тетіївському районному споживчому товариству,в інтересах якого заявлено позов.

Постанова Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.01.2008 у справі № 11/248-07 мотивована тим,що, як вбачається з листа Тетіївського міжміського бюро технічної інвентаризації № 181 від 28.09.2007 , за Тетіївським РСТ та Споживчим товариством Тетіївського району нерухомого майна не значиться. Доказів, які б підтверджували право власності на об'єкти нерухомого майна Тетіївської РСС або Тетіївського РСТ, в інтересах яких заявлено позов, позивачем не надано, як в суді першої так і апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дії комісії по включенню до ліквідаційного балансу Споживчого товариства Тетіївського району спірного нерухомого майна задоволенню не підлягають.

Також, Київський міжобласний апеляційний суд в постанові від 15.01.2008, посилаючись на п.п.5,6 ст. 38 Закону України " Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", згідно яких , якщо у судовому рішенні щодо припинення юридичної особи у зв'язку з її ліквідацією не призначена комісія з припинення ( ліквідаційна комісія), державний реєстратор вносить до Єдиного державного реєстру запис, в якому вказує, як голову комісії з припинення ( ліквідаційної комісії) юридичної особи керівника органу управління або особу, яка згідно з відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру, має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, встановив, що позовні вимоги, в частині зміни голови і складу Комісії задоволенню не підлягають. Позивач , в порушення вимог ст. 33 ГПК України не довів ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а наявні в матеріалах справи докази достатні для вирішення спору.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судові акти попередніх інстанцій винесені з порушенням норм процесуального права, в зв'язку з чим підлягають скасуванню, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Виходячи з викладеного, Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що до господарського суду вправі звернутися з позовом кожна особа, за захистом своїх порушених прав чи охоронюваних законом інтересів.

Згідно з вимогами ч.ч.1,2 ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує справи за позовними заявами: підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів; державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України; прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави; Рахункової палати, яка звертається до господарського суду в інтересах держави, в межах повноважень що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку стосовно того, що Господарський процесуальний кодекс України не передбачає права підприємств, установ і організацій звертатися з позовом до господарського суду в інтересах інших осіб, тобто не передбачає можливості здійснення підприємствами, установами і організаціями процесуальних дій в інтересах іншого самостійного суб'єкта, спрямованих на захист його прав у суді.

Позов, в даному випадку, подано в інтересах Тетіївської райспоживспілки та Тетіївського районного споживчого товариства, іншою, крім прокурора, якій наділений правом звертатися до господарського суду в інтересах держави , юридичною особою.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України. чому суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Київської обласної спілки споживчих товариств задовольнити частково.

Рішення господарського суду Київської області від 26.10.2007 та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.01.2008 у справі № 11/248-07 –скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Головуючий                      І.Ю. Панова

Судді                                                                        А.О. Заріцька

М.І. Хандурін