ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"11" квітня 2008 р.

Справа №  4/58

Суддя господарського суду Кіровоградської
області Хилько Ю.І., розглянувши матеріали справи № 4/58

за
адміністративним позовом: Знам'янського міжрайонного прокурора  Кіровоградської області в інтересах держави в
особі Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції, м. Знам'янка
Кіровоградської області

до
відповідача: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Богданівка Знам'янського
району Кіровоградської області

про
стягнення 348 грн. 99 коп.

Представники:

від
позивача - участі не брав;

від
відповідача - участі не брав.

від
прокуратури: участі не брали.

Час
прийняття постанови - 15 год. 20 хв.

СУТЬ
СПОРУ:

Знам'янською
об'єднаною державною податковою інспекцією м. Знам'янка Кіровоградської області
подано позов про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 с. Богданівка
Знам'янського району заборгованості по сплаті податку на додану вартість в сумі
348 грн. 99 коп. за рахунок активів. Позивач подав до суду клопотання про
розгляд справи без його участі, позовні вимоги
підтримує повністю.

Відповідач
у судове засідання не з'явився, витребувані документи не подав, про час і місце
проведення судового засідання повідомлений належним чином. Направлене
відповідачу поштове повідомлення № 2805127 повернуто до суду з відміткою
установи поштового зв'язку про закінчення терміну зберігання, тобто за
відсутністю відповідача за місцем його державної реєстрації АДРЕСА_1.

Згідно
із статтею 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є
адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної
особи чи закону виступають від її імені. До повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця
проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи
інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу,
наявними в матеріалах справи. Водночас, законодавство України, в тому числі
Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі,
зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони у справі (якщо
воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із ст. 93
Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в
позовній заяві чи інших процесуальних документах. В разі коли фактичне
місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин
не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю
юридичну особу.

Відповідач
несе відповідальність за всі можливі наслідки неподання відомостей стосовно
змін свого місцезнаходження, оскільки згідно правил статті 19 Закону України
„Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців”
юридичні особи зобов'язані подавати відомості стосовно зміни свого
місцезнаходження.

Розглянувши
матеріали даної справи, здійснивши оцінку наявних в матеріалах справи доказів,
господарський суд,  -

ВСТАНОВИВ:

Платники
податків зобов'язані сплачувати податки та інші обов'язкові  платежі у строки, встановлені відповідними
законами (ст. ст. 9, 14, 15 Закону України "Про систему
оподаткування").

Відповідно
до свідоцтва про державну реєстрацію фізична особа - підприємець ОСОБА_1
зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності Знам'янською
райдержадміністрацією 13.10.2003 року та взята на облік Знам'янської об'єднаної
державної податкової інспекції як платник податку на додану вартість, що посвідчується
виданим відповідачу свідоцтвом НОМЕР_1 від 20.12.2005 року про реєстрацію.

Проведеною
прокуратурою перевіркою Знам'янської об'єднаної податкової інспекції виявлені
суми податкового боргу ОСОБА_1, що виникла за платежем по податку на додану
вартість в розмірі 348 грн. 99 коп. На підставі направлення від 24.04.2007 року
№ 53 виданого Знам»янською ОДПІ завідувачем сектору контрольно-перевірочної
роботи відділу оподаткування фізичних осіб Знам'янської ОДПІ Жугановою І.В.,
проведена планова виїзна документальна перевірка фінансово-господарської
діяльності суб'єкта господарської діяльності ОСОБА_1 з питання своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових
платежів) за період з 01.04.2004 року по 31.12.2006 року.

За результатами
проведеної перевірки складено Акт № 32/2/17-10/НОМЕР_2 від  28.04.2007 року "Про результати планової
документальної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та
сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) СПД-фізичною особою ОСОБА_1 за
період з 01.04.2004 року по 31.12.2006 року".

Один
примірник акту перевірки був отриманий ОСОБА_1 28.04.2007 року, про що свідчить
її підпис в примірнику акта, який знаходиться в Знам'янській ОДПІ.

В
результаті проведеної перевірки встановлені  порушення: пункту 19.1 «а» ст. 19 Закону
України від 22.05.2003 року № 889-ІV "Про податок з доходів фізичних
осіб" щодо відсутності обліку доходів та витрат за встановленою формою №
10; порушення п.п 4.1.4 а п.4.1 статті 4 Закону України № 2181-ІП від 21.12.2000
року "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державний цільовими фондами", неподання декларації з податку на додану
вартість за грудень 2005 року;

Крім
того, порушення п.14.4 статті 14 Декрету Кабінету Міністрів України "Про
прибутковий податок з громадян" від 26.12.1992 року № 13-92 із змінами та
доповненнями та пункт 19.1 "в" статті 19 Закону України від
22.05.2003 року № 889-ІV "Про податок з доходів фізичних осіб",
неподання декларації про доходи за 2,3,4 квартали 2004 року, 1,2,3,4 квартали
2005 року та 1,2,3,4 квартали 2006 року.

Також,
порушення частини 4 п. 9.8 ст. 9 Закону України "Про податок на додану
вартість" від 03.04.1997 року № 168/97-ВР із змінами та доповненнями, щодо
заниження податку на додану вартість за грудень 2006 року в сумі 65 грн.,
безпідставне включення до податкового кредиту витрат у строк анулювання
реєстрації платника податку на додану вартість.

Крім
того, в порушення частини 10 п. 9.8 ст. 9 Закону України "Про податок на
додану вартість" від 03.04.1997 року № 168/97-ВР із змінами та
доповненнями, виявлені заниження податку на додану вартість за грудень 2006
року в сумі 295 грн. та донараховано згідно до ст. 2, статті 3 Закону України
"Про розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства" донараховано
збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства в сумі 9 грн. 72 коп.
за січень, жовтень, І листопад, грудень 2006 року за заниження обсягу продажу
алкогольних напоїв пива в сумі 972 грн.

За
результатами розгляду акту № 32/2/17-10/НОМЕР_2 від 28.04.2007 року
Знам»янською ОДПІ 08 травня 2007 року прийнято податкове повідомлення-рішення №
/0 у зв'язку з чим відповідачу визначено суму податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових санкцій) за платежем по податку
на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) в сумі 710 грн.,
у тому числі за основним платежем в сумі 360 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями в сумі 350 грн.

Також,
на підставі акту № 32/2/17-10/НОМЕР_2 від 28.04.2007 року Знам»янською
ОДПІ  08 травня 2007 року прийнято
податкове повідомлення-рішення № /0 у зв'язку з чим відповідачу
визначено суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових
санкцій) за платежем по збору на розвиток виноградарства, садівництва і
хмелярства в сумі 179 грн. 72 коп., у тому числі за основним платежем в сумі 9
грн. 72 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 170 грн.

Зазначені
податкові повідомлення-рішення було отримано ОСОБА_1 14.05.2007 року, про що
свідчать її підписи на корінцях податкових повідомлень-рішень

Таким
чином, загальна сума боргу платником податків за податковими рішеннями -
повідомленнями становила 889 грн. 72 коп.

Відповідачем
частково було сплачено борг згідно вищезазначених податкових рішень-повідомлень
в сумі 540 грн. 73 коп., залишок боргу по сплаті податку на додану вартість в
розмірі 348 грн. 99 коп. не сплачено.

Згідно
підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами" - у разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом
за підставами, зазначеними у підпунктах "а"-"в" підпункту
4.2.2 пункту 4.2 ст. 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму
податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання
податкового повідомлення, крім випадків, коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

В
межах адміністративно-апеляційної процедури відповідач зі скаргою про визнання
недійсними вищевказаних податкових повідомлень-рішень до Знам'янської ОДПІ і до
суду не звертався, але податкові зобов'язання в загальній сумі 348 грн.. 99
коп. не виконав.

Відповідно
до ст. 4 Закону України "Про систему оподаткування" платниками
податків і зборів є юридичні та фізичні особи, на яких згідно із законами
України покладено обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Відповідно
до ст. 9 вищевказаного Закону одним із обов'язків платників податків є
обов'язок сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у
встановлені законом терміни.

У
зв'язку із несвоєчасною сплатою податкового боргу порушуються економічні
інтереси держави.

Відповідно
до ст. 2 Закону України "Про державну податкову службу" одним із завдань
органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням
податкового законодавства, правильного обчислення повнотою та своєчасної сплати
до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Статтею
10 Закону України "Про державну податкову служб в Україні" на
державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у
містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції покладено функції
щодо контролю за додержанням законодавства про податки, інші платежі: обліку
платників податків, інших платежів, правильність обчислення і своєчасність
надходження цих податків, інших платежів, а також здійснення  реєстрації фізичних осіб - платників податків
та інших обов'язкових платежів. Крім того, відповідно до пункту 2.1.4 ст. 2
Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами" податкові  органи
відносяться до категорії контролюючих. Також, згідно зі ст. 4 Закону
України "Про державну податкову службу в Україні" Державна податкова
адміністрація України є центральним органом виконавчої влади, в підпорядкуванні
якої, зокрема, знаходиться Знам'янська ОДПІ.

Згідно
з ч. 1 ст. 14 Закону України "Про систему оподаткування" податок на
додану вартість включений до переліку загальнодержавних податків і зборів
(обов'язкових платежів). Відповідно до ч. 2 ст. 14 вищевказаного Закону
загальнодержавні податки і збори та обов'язкові платежі встановлюються
Верховною Радою України і справляються на всій території України.

Згідно
п.п 5.4.1. п. 5.4 ст. 5 закону України "Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"
вказано, що узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків
у строки визначені даною статтею, визначаються сумою податкового боргу платника
податків.

Відповідно
п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" активи
платника податків можуть бути примусово стягненні в рахунок погашення його
податкового боргу виключно за рішенням суду.

Докази
сплати податкового боргу по сплаті податку на додану вартість в сумі 348 грн.
99 коп. за рахунок активів у господарського суду відсутні.

Прокурор
обґрунтовано звернувся з адміністративним позовом до господарського суду на
підставі повноважень, визначених ст. 60 КАС України.

Враховуючи
правовий статус позивача, господарський суд прийшов до переконання про
необхідність розглянути  спір по суті в
порядку Кодексу адміністративного судочинства України враховуючи наступне.
Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України, до початку діяльності окружних та
апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі
господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України
1991 року, вирішують відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за
правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб,
прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
інших посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні  ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1
статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Визначення
поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3
Кодексу адміністративного судочинства України, під якою розуміється переданий
на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства,  в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Тобто
справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення
адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними
суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових
відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно
керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно
зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Поняття
"суб'єкт владних повноважень" визначено у статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України - це органи державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відтак
необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом
владних управлінських функцій, причому ці функції повинні здійснюватися
відповідним суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Визначившись
з питанням щодо правовідносинами між учасниками спору про віднесення їх до
таких, які підлягають до розгляду за правилами Кодексу адміністративного
судочинства України, провівши розгляд адміністративної справи за правилами
Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд враховує
особливість вказаного Кодексу стосовно презумціїї винності суб'єкта владних
повноважень та приписи ст. 71 КАС України про обов'язок доказування кожною
стороною обставин на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, приходить до
переконання, що позивачем надано безспірні докази про наявність правопорушення
з боку відповідача, наданими позивачем доказами повністю доведено факт скоєного
правопорушення, тобто порушення вимог податкового законодавства.

За
таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Керуючись
ст. ст. 71, 160, 162, 163, 258 Кодексу адміністративного судочинства України,
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов
задовольнити повністю.

Стягнути
з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
с. Богданівка Знам'янського району Кіровоградської області (р/р
невідомі, ідент. номер платника податків та інших обов'язкових платежів НОМЕР_2
на користь Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції,
Кіровоградська область, м. Знам'янка, вул. Чайковського, 7/55 (р/р
0010 в ОУДК У м. Кіровограді, МФО 823016), - податковий борг по
податку на додану вартість в сумі 348 грн. 99 коп. за рахунок активів.

Після
набрання судовим рішенням законної сили, за заявою стягувача, буде виданий
виконавчий лист.

Сторони
мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову в порядку і строки
відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України. Про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява.
Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції
викладаються в апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції
через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному
обсязі.

Апеляційна
скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення
строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова
набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова суду першої інстанції набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого
цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя

Ю. І.
Хилько