ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.08                                                                                           Справа№ 30/161А

Господарський суд Львівської області у складі:

судді Мороз Н.В.

при секретарі Ходачкевич Н.

За позовом: Приватного підприємства “Галвестмода”, м. Львів

До відповідача: Львівського обласного відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Львів

про скасування рішення №509 від 07.04.2008 р.

Представники:

Від позивача – Гнип Л.Я., Стороженко Г.П. –представники

Від відповідача –Малярчин З.М. –представник

Сторонам, які беруть участь у справі, роз’яснено зміст ст.49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме його процесуальні права та обов’язки, зокрема право заявляти відводи.

Суть спору:

Позов заявлено приватним підприємством “Галвестмода”, м. Львів до Львівського обласного відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Львів, про скасування рішення №509 від 07.04.2008р.

03.06.2008 р. господарський суд Львівської області відкрив провадження у справі та призначив справу на 19.06.2008 р.

Розгляд справи відкладався з мотивів, зазначених в ухвалі суду від 19.06.2008 р..

В судових засіданнях представники позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердили, зокрема, що за результатами перевірки Приватного підприємства „Галвестмода", що проводилась з 27.02.2008 р. по 06.03.2008 р. за період 01.01.2005 р. по 01.03.2008 р. складено Акт про результати перевірки правильності нарахування, сплати, обліку та використання коштів Фонду соціального страхування від 06.03.2008р. № 164, відповідно до якого встановлено порушення вимог ч. 1 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001р. № 2240, п. 7, п. 20 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою КМ України від 26.09.2001р. № 1266, п. 2 Порядку оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів підприємства, установи, організації, затвердженого Постановою КМ України від 06.05.2001р. № 439. На підставі даного Акту відповідач прийняв оспорюване Рішення № 509 від 07.04.2008р. "Про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф-4 ФССзТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", згідно якого у відповідача не прийнято до заліку витрат на суму 472,46 грн., та накладено штраф за порушення порядку використання страхових коштів - 236,23 грн. Загальна сума фінансових (штрафних) санкцій склала 708,69 грн. Посилається на відсутність стверджуваних відповідачем порушень, оскільки наймані працівники, стосовно яких стверджується проведення переплати по листах непрацездатності, сплачували страхові внески, і коли настав страховий випадок, їм виплачувались відповідні допомоги у повному обсязі незалежно від того чи працювало підприємство, чи взагалі не працювало, чи працювало скорочений робочий день. Посилається на абз. 2 п. 3 ст. 38 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", згідно із яким у разі надання застрахованій особі відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами у період простою підприємства, установи, організації не з вини застрахованої особи, щорічної (основної чи додаткової) відпустки, відпустки без збереження заробітної плати, додаткової відпустки у зв'язку з навчанням, творчої відпустки допомога по вагітності та пологах надається з дня виникнення права на відпустку у зв'язку з вагітністю та пологами, а розмір допомоги по вагітності та пологах визначається відповідно до ст. 39. Закону - у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 53 цього Закону. Ствердив, що відповідно до п. 20 "Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням", сума страхових виплат застрахованій особі та оплати за перші п'ять днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця розраховується шляхом множення суми денної (годинної) виплати, розмір якої встановлюється у відсотках середньоденної (середньогодинної) заробітної плати (доходу) залежно від страхового стажу, якщо наявність його передбачено законодавством, на кількість днів (годин), які підлягають оплаті, у зв’язку із чим вважає, що обчислення повинно проводитись в залежності від кількості відпрацьованих днів, а не годин. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов заперечив з мотивів, зазначених у відзиві. Посилається на ч. 1 ст. 35 Закону №2240, згідно із якою допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, за робочі дні (години) згідно з графіком роботи підприємства, що припадає на період такої непрацездатності або відпустки. Відповідно до п. 2 Порядку оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів підприємства, установи, організації, затвердженого Постановою КМ України від 06.05.2001р.№ 439, оплата днів тимчасової непрацездатності застрахованій особі провадиться за основним місцем роботи у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати за робочі дні (години) згідно з графіком роботи, що припадають на дні тимчасової непрацездатності. Оскільки ПП “Галвестмода" скоротило тривалість робочого дня у листопаді-грудні 2005р. та у січні 2006р. з 8-ми до 4-х годин, у цей період при наданні застрахованим особам допомог по тимчасовій непрацездатності та допомог по вагітності і пологах розрахунок середнього заробітку слід проводити не за робочі дні, а за години. Просить у позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників, суд встановив наступне.

За результатами перевірки Приватного підприємства „Галвестмода", що проводилась з 27.02.2008 р. по 06.03.2008 р. за період 01.01.2005 р. по 01.03.2008 р. складено Акт про результати перевірки правильності нарахування, сплати, обліку та використання коштів Фонду соціального страхування від 06.03.2008 р. № 164, відповідно до якого встановлено порушення вимог ч. 1 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001р. № 2240, п. 7, п. 20 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою КМ України від 26.09.2001р. № 1266, п. 2 Порядку оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів підприємства, установи, організації, затвердженого Постановою КМ України від 06.05.2001р. № 439, що проявилось у тому, що допомога виплачувалась позивачем за робочі дні (години) не згідно з графіком роботи підприємства.

Як вбачається з пояснень по суті порушень, викладених в акті перевірки, позивачем визнано помилки при розрахунку допомоги з тимчасової втрати працездатності, що призвело до завищення суми до відшкодування на 77,80 грн. та 63,59 грн., а також помилкове включення сум відпускних при розрахунку середньої заробітної плати, які призвели до завищення суми допомоги з тимчасової втрати працездатності в розмірі 3,45 грн. (всього на суму 144,84 грн., в частині яких вимоги позивачем не заявлялись), однак, заперечено підставність решти порушень на суму 327,62 грн..

На підставі даного Акту відповідачем прийнято Рішення № 509 від 07.04.2008р. "Про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф-4 ФССзТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", згідно якого у відповідача не прийнято до заліку витрат на суму 472,46 грн., та накладено штраф за порушення порядку використання страхових коштів - 236,23 грн., всього, на загальну суму 708,69 грн.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що вказане порушення пов’язане із обчисленням позивачем середнього заробітку відповідних осіб виходячи з кількості робочих днів, а не годин у ці дні, протягом яких велась робота підприємства. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується табелями обліку робочого часу, наказами № 38-1/11 від 01.11.2005 р., № 01-1/01 від 03.01.2006 р. “Про зміну тривалості робочого дня”, у зв’язку зі зміною обсягів виробництва позивач скоротив тривалість робочого дня у листопаді-грудні 2005р. та у січні 2006р. з 8-ми до 4-х годин.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" № 2240, завданням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, є встановлення гарантій щодо захисту прав громадян на отримання матеріального забезпечення та соціальних послуг у разі тимчасової непрацездатності.

Згідно із ч. 1 ст. 4 вказаного закону, право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають, зокрема, застраховані громадяни України і це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством. Відповідно до ст. 34 вказаного закону, за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, надаються, зокрема, такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, як допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною) (статті 35, 37 цього закону); допомога по вагітності та пологах (статті 38, 39 цього закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 вказаного закону, допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання, зокрема, тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві. Відповідно до ст. 37 вказаного закону, допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в розмірі відповідної кількості відсотків середньої заробітної плати (доходу).

У відповідності до ч. 1 ст. 38 вказаного закону, допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами. Відповідно до ч. 1 ст. 39 закону, допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 53 цього закону, і не залежить від страхового стажу.

Таким чином, в обох випадках закон передбачає обчислення сум допомоги в залежності від середньої заробітної плати застрахованої особи.

Відповідно до ст. 53 закону, при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу) за відпрацьований час, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням. Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2001 р. “Про обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням”, затверджено відповідний порядок, який визначає правила обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації чи фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників. Відповідно до п. 20 вказаного Порядку, сума страхових виплат застрахованій особі та оплати за перші п'ять днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця розраховується шляхом множення суми денної (годинної) виплати, розмір якої встановлюється у відсотках середньоденної (середньогодинної) заробітної плати (доходу) залежно від страхового стажу, якщо наявність його передбачено законодавством, на кількість днів (годин), які підлягають оплаті. Посилання позивача на використання прикладу в додатку №1 при обчисленні розміру середнього заробітку, не заслуговує на увагу, оскільки для прикладу взято випадок повної зайнятості працівника. Крім того, доказів оплати працівникам коштів за відповідні періоди з розрахунку 8-годинного робочого дня суду не надано, натомість, табель обліку робочого часу свідчить лише про 4-годинний робочий день.

Відповідно до п. п. 15, 16 порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, якщо робочий час підсумовується або його облік ведеться в годинах, для розрахунку застрахованій особі допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги по вагітності та пологах та оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця застосовується середньогодинна заробітна плата. Середньогодинна заробітна плата обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати на кількість відпрацьованих годин застрахованою особою у зазначений період.

У відповідності до п. 2 Порядку оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів підприємства, установи, організації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001р. № 439, оплата днів тимчасової непрацездатності застрахованій особі провадиться за основним місцем роботи у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати за робочі дні (години) згідно з графіком роботи, що припадають на дні тимчасової непрацездатності.

Враховуючи, що позивач встановив графік роботи підприємства з розрахунку 4-годинного робочого дня у листопаді-грудні 2005 р. та у січні 2006 р., у цей період при наданні застрахованим особам допомог по тимчасовій непрацездатності та допомог по вагітності і пологах розрахунок середнього заробітку підлягав проведенню у відповідності до графіку роботи підприємства з розрахунку відпрацьованих годин.

Належних доказів зворотнього суду не надано. У відповідності до ч. 1 ст. 70 КАС України, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно із ч. 2 п. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», нарахування та сплата у повному обсязі в установлені строки страхових внесків є обов’язком страхувальника. У відповідності до вимог ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»страхувальник-роботодавець несе відповідальність за несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців, а також за порушення порядку використання страхових коштів. У разі несвоєчасної сплати страхових внесків страхувальником або неповної їх сплати страхувальник сплачує суму донарахованих контролюючим органом страхових внесків (недоїмки), штраф та пеню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що підставність вимог позивача не доведена у встановленому ст. 71 КАС України порядку належними доказами.

Судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 86, 161-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у відповідності до вимог ст.254 КАС України і може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.186 КАС України.

Суддя