ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2008 р.

№ 4/75

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т.Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "13-й квартал"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2008

у справі

господарського суду м. Києва

за позовом

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "13-й квартал"

до

Закритого акціонерного товариства "Позняки-Жил-Буд"

треті особи:

1.Дарницька районна у м. Києві державна адміністрація, 2.Товариство з обмеженою відповідальністю "Рада", 3.Київська міська рада

про

зарахування на баланс житлового комплексу

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:

Мірошниченко І.Я.-дов. від 04.06.2007; Гриценко Т.В.- дов. від 22.03.2007; Прокопенко О.В.- дов. від 19.01.2007

від відповідача:

Бабич О.Д.- дов. № 07 від 08.01.2008

від 3-тіх осіб:

1.Шило Л.І.- дов. від 14.01.2008 №273/01; 2.не з'явилися; 3. не з'явилися;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського м. Києва від 05.07.2007 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою від 16.04.2008 Київського апеляційного господарського суду рішення господарського суду м. Києва від 05.07.2007 залишено без змін.

Судові рішення мотивовано тим, що відповідно ст. 11 Закону України „Про об’єднання співвласників багатоквартирного будинку” передбачено, що у разі якщо у новозбудованому будинку власники квартир, приміщень протягом двох місяців після підписання акта державної приймальної комісії не створюють об’єднання і не приймають на баланс основні фонди, сільська, селищна, міська рада може своїм рішенням призначити балансоутримувача.

Відповідне рішення Київська міська рада щодо призначення балансоутримувача будинку № 13 по вул. Ахматової у м. Києві не приймала.

Не погоджуючись з судовими рішеннями об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "13-й квартал" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати посилаючись на те, що судами порушені норми матеріального та процесуального права, зокрема, ст. ст. 35, 84 Господарського процесуального кодексу України, Закон України "Про оподаткування прибутку підприємств", а також не застосовано Закон України "Про житлово-комунальні послуги".

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити частково.

Господарським судом встановлено, що будівництво будинку № 13 по вул. Ахматової у Дарницькому районі м.Києва велось за рахунок інвестиційних коштів фізичних та юридичних осіб учасників. Генеральні угоди про участь у будівництві, які укладались з фізичними та юридичними особами учасниками будівництва передбачали, що їх предметом є передача учасниками основному замовнику грошових коштів на будівництво квартир у будинку та передача основним замовником по завершенню будівництва цих квартир учасникам.

Після прийняття будинку в експлуатацію, квартири, які були оплачені інвесторами - фізичними та юридичними особами, були передані таким особам за актами приймання-передачі для подальшого оформлення права власності на згадані приміщення і на підставі цих актів списані з рахунку "незавершене виробництво" як реалізовані.

Згідно п. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 за № 1875-ІУ, балансоутримувачем будинку, житлового комплексу, комплексу будівель і споруд є власник, або юридична особа, що за договором із власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну й іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки засобів, необхідних для своєчасного проведення капітального та поточного ремонтів і утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію відповідно до закону. Крім того, власником приміщення, будинку, спорудження, житлового комплексу, або комплексу будинків і споруд є фізична чи юридична особа, кому належить право володіння, користування і розпорядження приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом, або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Ст. 11 Закону України "Про об’єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що у разі якщо у новозбудованому будинку власники квартир, приміщень протягом двох місяців після підписання акта державної приймальної комісії не створюють об’єднання і не приймають на баланс основні фонди, сільська, селищна, міська рада може своїм рішенням призначити балансоутримувача.

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "13-й квартал" зареєстровано Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією 13.01.2006, свідоцтво серія АОО № 125596.

Господарським судом також встановлено, що Київська міська рада, рішення щодо призначення балансоутримувача будинку № 13 по вул. Ахматовій, у м. Києві не приймала.

Однак, господарськими судами не досліджено чи зверталось об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "13-й квартал" з такою вимогою до Київської міської ради.

Суд апеляційної інстанції в постанові суду, зіслався на розпорядження № 755 від 24.04.2003 Київської міської державної адміністрації про делегування своїх повноважень районним у м. Києві державним адміністраціям, зокрема; вносити пропозиції про визначення балансоутримувачів прийнятих в експлуатацію новозбудованих та реконструйованих будинків.

Однак, в матеріалах справи такі докази відсутні, також як і відсутні докази делегування своїх повноважень Київською міською радою щодо визначення балансоутримувача новозбудованих та реконструйованих будинків Київській міській державній адміністрації або районним у м. Києві радам.

Зважаючи на те, що відповідно зі ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд господарському суду.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При новому розгляді справи принагідно повно та всебічно вияснити всі обставини справи, дати їм належну правову оцінку та постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1115, п.3 ст. 1119 - ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову від 16.04.2008 Київського апеляційного господарського суду та рішення від 05.07.2007 господарського суду м. Києва зі справи №4/75 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Головуючий В.С. Божок

Судді Т.Ф.Костенко

Г.П.Коробенко