ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2008 р.

№ 4/686/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Стратієнко Л.В. ( головуючого ),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "ШТРАССЕ"

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду

від 14.02.2008 року

у справі за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго" в особі філії м.Миколаєва

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "ШТРАССЕ"

про

зобов’язання укласти договір

УСТАНОВИВ:

У липні 2007 року позивач звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідача про зобов’язання укласти договір про постачання електричної енергії № 44/1603 від 29.03.2007 року на запропонованих ним умовах з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 03.07.2007 року у зв’язку з відповідністю цих умов договору вимогам закону.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 16.11.2007 року зобов’язано відповідача укласти з позивачем договір про постачання електричної енергії № 44/1603 від 29.03.2007 року на умовах проекту, наданого позивачем з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 03.07.2007 року за договором та акта узгодження розбіжностей до проекту договору від 06.11.2007 року.

Пункти 4.2.1 і 5.4 викладено на умовах запропонованих відповідачем.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.02.2008 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач вважає, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, і тому просить прийняті ним рішення в частині задоволення позову скасувати та в позові відмовити.

У відзиві на касаційну скаргу позивач вважає, що судові рішення ґрунтуються на законі, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні оголошувалася перерва на 25.06.2008 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що предметом даного судового розгляду є вимоги позивача про зобов’язання відповідача укласти договір про постачання електричної енергії № 44/1603 від 29.03.2007 року на умовах постачальника з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 03.07.2007 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між сторонами виник спір при укладенні договору про постачання електричної енергії та між ними не було досягнуто згоди щодо окремих умов цього договору.

За вимогами п.4 ч.1 ст.84 ГПК України резолютивна частина судового рішення має містити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково по кожній із заявлених вимог.

У спорі, що виник при укладенні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір –умови, на яких сторони зобов’язані укласти договір з посиланням на наданий позивачем проект договору.

Проте, резолютивна частина рішення суду першої інстанції про зобов’язання відповідача укласти з відповідачем спірний договір на умовах поданого ним проекту з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей та акта узгодження розбіжностей до цього проекту договору, і на окремих умовах, запропонованих відповідачем, не відповідає вимогам зазначеної норми процесуального права, оскільки не містить змісту, вказаного у цих вимогах, на що не звернув уваги і апеляційний господарський суд.

Разом з цим, судам слід було мати на увазі вимоги ст.627 ЦК України, згідно якої відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 4 та 6 ст.179 ГК України встановлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі тимчасового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, або у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Суб’єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв’язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб’єкти зобов’язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг).

Законодавством можуть бути передбачені обов’язкові умови таких договорів.

Відповідно ч.3 ст.184 ГК України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з дотриманням умов, передбачених ст.179 цього Кодексу, не інакше, як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами ст.181 цього Кодексу, та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Отже, судові рішення обох інстанцій прийняті з порушенням норм процесуального права та без врахування норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

За таких обставин, оскаржені судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими, і тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати наведене і вирішити спір з дотриманням вимог закону.

З огляду викладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ШТРАССЕ" задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.02.2008 року та рішення господарського суду Миколаївської області від 16.11.2007 року скасувати, і справу № 4/686/07 передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Головуючий суддя                                          Л.Стратієнко

Судді                                                                                                     І.Вовк

П.Гончарук