Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2008 р. Справа № 14/265-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Такмаков Ю.В., судді Погребняк В. Я., Шевель О. В.,

при секретарі Боровій О.В.

за участю представників сторін:

позивача - не прибув

відповідача - не прибув

третьої особи - не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Агрофірма "Діамант" Товариства з обмеженою відповідальністю "Горобина", с. Сула, Сумського району, Сумської області (вх. № 1326 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 06.05.08 р. по справі № 14/265-07

за позовом Дочірнього підприємства "Агрофірма "Діамант" Товариства з обмеженою відповідальністю "Горобина", с. Сула, Сумського району, Сумської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Агро", м. Суми

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Горобина", м. Суми

про стягнення 45 495,95 грн., -

встановила:

У квітні 2007 року Дочірнє підприємство "Агрофірма "Діамант" Товариства з обмеженою відповідальністю "Горобина" звернулось до господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Агро" про стягнення 45 495,95 грн. збитків, які виникли у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань за договором від 12.09.2006 р. про проведення робіт по збиранню цукрового буряка.

Рішенням господарського суду Сумської області від 16 липня 2007 року по справі № 14/265-07 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24 вересня 2007 р. по даній справі апеляційну скаргу позивача задоволено, рішення господарського суду Сумської області від 16.07.2007 р. скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ТОВ Агрофірми "Агро" на користь ДП "Агрофірма "Діамант" ТОВ "Горобина" 45 495,95 грн. збитків, 682,44 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Вищого господарського суду від 10 січня 2008 року по справі № 14/265-07 касаційну скаргу відповідача задоволено частково, рішення господарського суду Сумської області від 16.07.2007 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.09.2007 р. по даній справі скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням господарського суду Сумської області від 6 травня 2008 року по справі № 14/265-07 позов задоволено частково та стягнуто з ТОВ Агрофірми "Агро" на користь ДП "Агрофірма "Діамант" ТОВ "Горобина" 4 596,00 грн. штрафу, нарахованого відповідно до п. 1.4. договору за несвоєчасне виконання робіт, 4 578,75 грн. збитків спричинених недотриманням норм використання паливних матеріалів, 91,74 грн. державного мита та 23,79 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в іншій частині позову –відмовлено.

Позивач з даним рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Сумської області від 06.05.2008 р. скасувати в частині відмови у задоволенні позову по стягненню збитків, понесених внаслідок простою та за надання чотирьох автомобілів впродовж простою, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. На думку заявника апеляційної скарги оскаржуване рішення в цій частині є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідач та третя особа письмові пояснення або заперечення по апеляційній скарзі не надали.

Сторони у судове засідання 01.07.2008 р. не з‘явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (т. 2 а. с. 52-55), про неможливість прибуття у судове засідання з поважних причин суд не повідомили, у зв’язку з чим, справа за апеляційною скаргою розглядається за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Сумської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених матеріалами справи обставин спору за яким встановив, що 12 вересня 2006 року між ДП "Агрофірма "Діамант" ТОВ "Горобина" та ТОВ Агрофірми "Агро" був укладений договір на проведення робіт по збиранню цукрового буряка.

Правовий аналіз спірних правовідносин дає підстави колегії суддів вважати, що спірний договір за своєю правовою природою є договором підряду. До зобов'язань, що виникають та існують на підставі договору підряду застосовуються відповідні положення глави 61 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до п. 1.4. зазначеного договору роботи по збиранню цукрового буряка повинні бути виконані в строк до 28.09.2006 р. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що фактично роботи виконані лише 24.10.2006 р., що підтверджується актом від 24.10.2006 р. та видатковою накладною № РН-00049 від 27.10.2006 р., тобто прострочення виконання робіт за договором становить 26 днів.

Згідно з п. 5.3. спірного договору у випадку порушення строків виконання робіт виконавець сплачує штраф у розмірі 0,1 % від суми договору за кожний день прострочення. З урахуванням даної умови договору позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 4 596,80 грн.

Враховуючи те, що відповідно до акту від 24.10.2006 р. роботи за спірним договором були виконані відповідачем лише 24.10.2006 р., тобто з порушенням встановленого договором строку та те, що сторони не заперечували, що роботи по збиранню врожаю на площі 220,5 га здійснювались в рамках спірного договору в зв'язку з чим ціна виконаних відповідачем робіт за цим договором склала 176 800,00 грн., вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 4 596,80 грн. штрафу за порушення строків збирання є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, у п. 3.1. укладеного договору сторони визначили норму витрат дизпалива у розмірі 40 літрів на 1 гектар площі збирання врожаю. Тобто загальний розмір використаного палива повинен бути не більше 8 820 літрів, однак відповідач отримав 10 041 літрів палива, що підтверджується лімітно-забірними картами від 16.09.2006 р. на 5 321 літрів та від 01.10.2006 р. на 4 720 літрів. Таким чином, виконавець використав палива на 1 221 літрів більше, і надлишок пального не повернув. Позивач, посилаючись на видаткову накладну № От-00001116 від 04.10.2006 р. стверджує, що він придбав зазначене паливо за ціною 3,75 грн. за літр, у зв’язку з чим розмір завданих йому відповідачем збитків, спричинених недотриманням норм використання палива становить 4 578,75 грн.

Відповідно до статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно, відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 4 578,75 грн. збитків, спричинених недотриманням норм використання паливних матеріалів, є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача 14 432,40 грн. збитків, понесених внаслідок простою чотирьох автомобілів впродовж 105 годин та 21 888,00 грн. збитків, понесених внаслідок надання чотирьох автомобілів до місця збирання врожаю за вісім днів простою.

Відповідно до п. 2.4. Договору перевезення цукрового буряка здійснюється транспортом замовника. Згідно з п. 4.2.3. Договору виконавець повинен забезпечити відсутність простою збиральної техніки (комбайну) з його вини.

Як зазначає позивач, під час збирання врожаю ТОВ Агрофірма "Агро" систематично, без пояснення будь-яких причин припиняла збирати врожай, що підтверджується актами від 27.09.2006 р., 29.09.2006 р., 20.09.2006 р., 15.10.2006 р., 17.10.2006 р., 18.10.2006 р., 19.10.2006 р., чим підприємству завдано додаткових збитків у вигляді витрат по оплаті ТОВ "Горобина" транспортних послуг згідно договору № 09-01 від 01.09.2006 р. у сумі 36 320,40 грн.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

За змістом статті 623 зазначеного Кодексу розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

При цьому, юридичною підставою для усіх видів цивільно-правової чи господарсько-правової відповідальності є наявність певних умов, що у своїй сукупності утворюють склад цивільного (господарського) правопорушення. Необхідними умовами цивільно-правової та господарсько-правової відповідальності за загальним правилом є: протиправність поведінки особи; шкода як результат протиправної поведінки; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина особи, що заподіяла шкоду.

Відповідно до статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитки внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, акти, які на думку позивача посвідчують факти ухилення відповідача від виконання робіт по збиранню цукрового буряка, складені лише позивачем та не направлялись відповідачу для їх підписання. Крім того, позивач не замовляв автомобілі на 17.10.2006 р., 18.10.2006 р., коли ним складались акти щодо простою транспортних засобів.

Із талонів замовника до подорожніх листів, наданих позивачем в обґрунтування своєї позиції по справі, вбачається, що перевезення цукрового буряку здійснювалось і після виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, а саме, після 26.10.2006 р. (талони замовлення від 25.10.2006 р., 26.10.2006 р., 28-31.10.2006 р., 27.10.2006 р., 19-25.10.2006 р.).

Господарський суд Сумської області правомірно зауважив, що в подорожніх листах відсутнє посилання на договір № 09-01 про перевезення вантажу автомобільним транспортом від 01.09.2006 р., укладений між ДП "Агрофірма "Діамант" ТОВ "Горобина" та ТОВ "Горобина".

Згідно з п. 1.3. зазначеного договору його було укладено на перевезення вантажу протягом вересня 2006 року, а як вбачається із талонів замовника, послуги надавались і протягом жовтня 2006 року.

Таким чином, колегія суддів не вбачає прямого зв'язку договору з талонами замовника до подорожніх листів, зокрема вони не підтверджують факт зроблених позивачем додаткових витрат.

Також не може бути доказом понесених додаткових транспортних витрат і платіжне доручення № 158 від 22.04.2008 р., оскільки в призначенні платежу відсутнє посилання на відповідний договір, а також на документи, що підтверджують факт виконання робіт саме на полях відповідача.

Слід зазначити, що актами приймання виконаних робіт від 25.09.2006 р., підписаними сторонами та актами без зазначення дати їх складання, визначається відсутність претензій до виконавців робіт та передбачено, що при наявності претензій складається додатковий акт відповідно до умов договору. Як встановив суд першої інстанції, таких актів складено не було.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів належними засобами доказування наявність понесених ним додаткових витрат, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 14 432,40 грн. збитків, понесених внаслідок простою автомобілів впродовж 105 годин та 21 888,00 грн. збитків, понесених внаслідок надання чотирьох автомобілів впродовж восьми днів простою є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 29.12.1976 р. "Про судове рішення" рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, рішення місцевого суду відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга ДП "Агрофірма "Діамант" ТОВ "Горобина" позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду Сумської області від 6 травня 2008 року по справі № 14/265-07 прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, а доводи з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись статтями 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Агрофірма "Діамант" Товариства з обмеженою відповідальністю "Горобина" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 6 травня 2008 року по справі № 14/265-07 залишити без змін.

Головуючий суддя Такмаков Ю.В.

Судді Погребняк В. Я.

Шевель О. В.