ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2008 р.

№ 10/124-2179 (3/241-2977)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Дерепи В.І.

суддів Гончарука П.А.

Стратієнко Л.В.

з участю представників:

позивача:

відповідача:

3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

не з’явився

не з’явився

не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

міського споживчого товариства "Діброва"

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 28 січня 2008 р.

у справі

№ 10/124-2179 (3/241-2977)

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь"

до

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

міського споживчого товариства "Діброва"

Кременецьке районне комунальне бюро технічної інвентаризації

про

визнання недійсним договору купівлі –продажу та усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2005 р. позивач звернувся з вказаним позовом в суд, посилаючись на те, що 23.12.2003 р. між ТОВ "Волинь" в особі директора Чуненкової Г.О. та МСТ "Діброва" в особі керівника Чуненкова Б.П. було укладено договір купівлі-продажу приміщення ресторану ТОВ "Волинь", яке розташоване в м.Кременець по вул. Дубенській,148, проте рішенням зборів учасників ТОВ "Волинь", що міститься в протоколі №1 від 11.01.1996 р. встановлено обмеження щодо укладання директором угод про відчуження майна товариства сумою в 500 млн. крб., що станом на 23.12.2003 р. становить 5000 грн., тобто Чуненкова Г.О. уклала даний договір з перевищенням повноважень, наданих їй Статутом ТОВ "Волинь", і в подальшому ця угода не була схвалена зборами учасників ТОВ " Волинь", а тому просив на підставі ст. 48 ЦК УРСР визнати вказану угоду недійсною та зобов’язати МСТ "Діброва" усунути перешкоди в користуванні і розпорядженні майном ТОВ "Волинь".

Справа розглядалась господарськими судами неодноразово.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 19.11.2007 р. (суддя Півторак М.Є.) в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.01.2008 р. (головуючий –Давид Л.Л., судді –Кордюк Г.Т., Мурська Х.В.) рішення господарського суду Тернопільської області від 19.11.2007 р. скасовано та постановлено нове, яким позов задоволено.

Зобов’язано відповідача - МСТ "Діброва" повернути позивачу нежитлове приміщення ресторану ТОВ "Волинь" площею 227,4 м2, а позивача - ТОВ "Волинь" повернути відповідачу кошти в сумі 40 325 грн.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.01.2008 р., залишивши в силі господарського суду Тернопільської області від 19.11.2007 р.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а постановлені у справі судові рішення –без змін.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Виходячи зі змісту цієї норми, у випадку постановлення судом апеляційної інстанції нового рішення, його резолютивна частина має відповідати вимогам п.4 ч.1 ст. 84 ГПК України, тобто містити висновок про задоволення або про відмову у позові повністю чи частково по кожній з заявлених вимог.

Постановлене апеляційним господарським судом рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Зокрема, судом не прийнято рішення з вимоги про визнання договору недійсним, хоча з мотивувальної частини постанови вбачається, що вказана вимога розглядалась в судовому засіданні

В порядку, передбаченому ст. 88 ГПК України вказаний недолік судового рішення не виправлений.

Крім того, однією з позовних вимог ТОВ "Волинь" була вимога про зобов’язання відповідача усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном (а.с.113-114,т.1).

Вказана вимога, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, взагалі не була предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, тобто в порушення вимог ст. 101 ГПК України справа не була повторно розглянута апеляційним судом у повному обсязі.

Вказані обставини свідчать про те, що справа не була розглянута апеляційним судом в порядку, визначеному ГПК України.

За таких обставин постанову апеляційного господарського суду не можна визнати законною і обгрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а справа – передачі на новий апеляційний розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу міського споживчого товариства "Діброва" задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28 січня 2008 р. у справі за № 10/124-2179 (3/241-2977) скасувати, а справу передати на новий розгляд до Львівського апеляційного господарського суду в іншому складі суду.

Головуючий В.І. Дерепа

Судді П.А. Гончарук

Л.В. Стратієнко