ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" червня 2008 р.

Справа № 34-30-16/488-05-11086

за позовом Санаторію „Приморський”

до відповідача Державного підприємства „Комбінат якісних Вин „Мілештій Мічь”

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

Суддя Фаєр Ю.Г.

В судовому засіданні приймали участь представники:

від позивача: Колмикова Т.О., діюча на підставі довіреності від 07.12.2007р.;

від відповідача: Жалба Р.В., діюча на підставі довіреності від 18.04.2008р. №16;

від третьої особи: не з’явилися;

Суть спору: Позивач, Санаторій "Приморський", звернувся до суду з позовною заявою про зобов’язання Державного підприємства „Комбінат якісних Вин „Мілештій Мічь” усунути перешкоди у користуванні санаторієм “Приморський” земельною ділянкою площею 0,2524га, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район с. Курортне та визначена на плані землекористування санаторію “Приморський” за №24, шляхом звільнення зазначеної земельної ділянки від незаконно розташованих на ній об’єктів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.12.2005р. зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №16/488-05-11086.

Рішенням господарського суду Одеської області у зазначеній справі позов задоволено; зобов’язано базу відпочинку “Яловени“ звільнити земельну ділянку площею 0,2524га, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район с. Курортне та визначена на плані землекористування санаторію “Приморський” за №24 від незаконно розташованих на ній об’єктів бази відпочинку; стягнуто з бази відпочинку “Яловени” на користь санаторію “Приморський” 85грн. витрат на оплату держмита та 118грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.12.2006р. касаційну скаргу державного підприємства "Комбінат Якісних Вин "Мілештій Мічь" задоволено; рішення від 27.12.05р. господарського суду Одеської області у справі №16/488-05-11086 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, розгляд якої доручено судді Рога Н.В.

Ухвалою господарського суду Одеської від 05.02.2007р. справу №16/488-05-11086 прийнято до провадження судді Рога Н.В. з присвоєнням №30-16/488-05-11086, залучено до участі у справі у якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство „Комбінат якісних Вин „Милештий Мичь” та Приморську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області.

В ході розгляду справи здійснено заміну неналежного відповідача - Бази відпочинку „Яловени” (яка не є юридичною особою) на належного відповідача - Державне підприємство „Комбінат якісних Вин „Мілештій Мічь”.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.05.2007р. у задоволенні позову санаторію „Приморський" відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.11.2007р. відновлено санаторію "Приморський" строк на подачу апеляційної скарги; рішення господарського суду Одеської області від 24.05.07р. у справі №3016/488-05-11086 скасовано, позов задоволено; зобов'язано Державне підприємство "Комбінат якісних вин "Мілештій Мічь" звільнити земельну ділянку площею 0,2524га, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с.Курортне та визначена на плані землекористування санаторію "Приморський" за №24 від незаконно розташованих на ній об'єктів бази відпочинку "Яловени"; стягнуто з ДП "Комбінат якісних вин "Мілештій Мічь" на користь санаторію "Приморський" 127грн.50коп. держмита, в т.ч. за апеляційне провадження, 118грн. витрат на ІТЗ судового процесу; доручено господарському суду Одеської області видати відповідні накази.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.02.08р. касаційну скаргу державного підприємства "Комбінат якісних вин "Мілештій Мічь" задоволено частково; рішення господарського суду Одеської області від 24.05.07р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.11.07р. у справі №30-16/488-05-11086 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, розгляд якої доручено судді Фаєр Ю.Г.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.04.2008р. справа №30-16/488-05-11086 прийнята до провадження судді Фаєр Ю.Г. з присвоєнням №34-30-16/488-05-11086.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.05.2008р. строк розгляду справи №34-30-16/488-05-11086 продовжено по 02.07.2008р. в порядку ст.69 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач проти позову заперечує з підстав викладених у письмовому запереченні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

Згідно п.12 Статуту санаторію „Приморський”, зареєстрованого рішенням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації №264 від 29.05.98р., санаторій є санаторно-курортним закладом для лікування хворих на туберкульоз, має юридичну адресу: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с.Курортне. При цьому, зазначено, що санаторій заснований на загальнодержавній власності та підпорядковується Міністерству охорони здоров'я України.

За результатами розгляду технічної документації, Рішенням Приморської сільської ради від 22.08.2000р. №343-ХХІІІ "Про затвердження технічної документації державного акту на право постійного користування санаторію „Приморський”, останньому надано акт на право постійного користування землею загальною площею в межах плану 150,6670га, у т.ч. 111,5243га пашні та 39,1036га під будівлями і обслуговуючою територією.

Відповідно до вказаного рішення санаторієм отримано державний акт на право постійного користування землею серії І-ОД №004275 від 12.03.2000р., зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №12, яким сільрадою засвідчено за санаторієм право постійного користування земельною ділянкою площею 150,6279га, розташованою в с.Курортне для обслуговування будівель та споруд.

11.12.2002р. інспектором по охороні та використанню земель районного відділу земельних ресурсів Держкомзему України проведено перевірку правовстановлюючих документів на земельну ділянку, за результатами якої встановлено, що зазначена земельна ділянка, розташована в с.Курортне Білгород-Дністровського району Одеської області, має державний акт на право постійного користування, зареєстрований у Приморській сільській раді, але всупереч ст.124 Земельного кодексу України земельні ділянки площею 4,3га передані в оренду іншим юридичним особам без зміни цільового призначення.

За результатами проведеної перевірки санаторію „Приморський” внесено припис №4 від 11.12.2002р., яким наказано припинити договори оренди земельних ділянок, про що повідомити районний відділ земельних ресурсів.

Листами №120 від 13.12.2002р., №55 від 08.04.2004р. та №244 від 28.10.2004р. санаторій „Приморський” звернувся до бази відпочинку "Яловени" з вимогами про звільнення земельної ділянки від тимчасових споруд, що знаходяться на території санаторію, які залишені базою відпочинку (відповідачем) без відповіді та задоволення.

05.05.2005р. Білгород-Дністровським міжрайонним прокурором Одеської області проведено перевірку додержання санаторієм „Приморський” земельного та містобудівного законодавства, якою встановлено, що всупереч положень ст.125 Земельного кодексу України, на території санаторію розміщуються сторонні землекористувачі, які не мають документів на право землекористування.

За результатами зазначеної перевірки санаторію „Приморський” внесено припис №3-Д від 05.05.2005р. про усунення порушень, яким наказано негайно вжити заходів щодо вивільнення території санаторію від самовільно побудованих об'єктів, про що письмово повідомити прокурора.

На виконання вказаного припису листом №191 від 22.09.2005р. позивач повідомив базу відпочинку "Яловени" про наявність названого припису та необхідність його виконання у строк до 01.11.2005р., який залишено відповідачем без відповіді та задоволення, у зв'язку з чим санаторій „Приморський” звернувся до суду з позовною заявою про зобов’язання бази відпочинку “Яловени” усунути перешкоди у користуванні санаторієм “Приморський” земельною ділянкою площею 0,2524га, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район с. Курортне та визначена на плані землекористування санаторію “Приморський” за №24, шляхом звільнення зазначеної земельної ділянки від незаконно розташованих на ній об’єктів.

З матеріалів справи вбачається, що власником бази відпочинку "Яловени", яка розташована на земельній ділянці площею 0,2524га в с.Курортне та входить до складу земель, наданих санаторію „Приморський” в постійне користування рішенням Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №34, є Державне підприємство „Комбінат якісних Вин „Мілештій Міч”.

12.06.2002р. між санаторієм „Приморський” та Державним підприємством „Комбінат якісних Вин „Мілештій Міч” укладено договір на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) №9/096-9, згідно якого у користування відповідачу на умовах оренди у строк до 31.12.2002р. було надано земельну ділянку загальною площею 0,25га.

У зв’язку з тим, що рішенням Приморської сільської ради від 18.07.2006р. №107-V скасоване рішення Приморської сільської ради від 22.08.2000р. №343-ХХІІІ "Про затвердження технічної документації державного акту на право постійного користування санаторію „Приморський”, скасовано державний акт на право постійного користування землею серії І-ОД №004275, виданий 12.03.2000р. санаторію „Приморський”, земельні ділянки загальною площею 139,6га переведено до земель запасу Приморської сільської ради.

03.07.2006р. між Приморською сільською радою та Державним підприємством „Комбінат якісних Вин „Мілештій Міч” укладено тимчасову угоду №90-S/2006 на право тимчасового користування землею на умовах оренди, якою строком на 1 рік, з метою обслуговування бази відпочинку "Яловени" у с.Курортне по вул.Набережна, відповідачу надано у користування 0,25га земель, яку зареєстровано у книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 30.06.06 за №5.

Постановою господарського суду Одеської області від 09.03.2006р. по справі №17-9/47-06-1768А скасовано вищезазначений державний акт, а постановою господарського суду Одеської області від 22.01.2007р., прийнятою за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, визнано протиправним та скасовано рішення Приморської сільської ради від 22.08.2000р. №343-ХХІІІ "Про затвердження технічної документації державного акту на право постійного користування санаторію „Приморський” в частині земельної ділянки бази відпочинку «Приморська», загальною площею 1,1358га, розташованої по вул.Чорноморська, 23, у с. Курортне, Білгород-Дністровського району Одеської області, визнано протиправним та скасовано державний акт на право постійного користування землею серії І-ОД №004275, виданий 12.03.2000р. Приморською сільською радою санаторію „Приморський”, в частині земельної ділянки бази відпочинку «Приморська», загальною площею 1,1358га, розташованої по вул.Чорноморська, 23, у с.Курортне, Білгород-Дністровського району Одеської області.

Викладене свідчить про те, що право постійного користування санаторієм „Приморський” землею згідно державного акту припинено лише в частині 1,1358га під базою відпочинку «Приморська».

Постановою Білгород-Дністровського суду Одеської області від 05.02.08р. по справі №2а-31/2008 визнано незаконними дії Приморської сільської ради по укладенню з Державним підприємством „Комбінат якісних Вин „Мілештій Мічь” тимчасової угоди на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 20.07.07р. та визнано недійсною укладену між Приморською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області та ДП „Комбінат якісних вин „Мілештій Мічь” тимчасову угоду на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 20.07.2007р.

З матеріалів справи вбачається, що державний акт на право постійного користування землею, виданий санаторію „Приморський” згідно рішення Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №343-ХХІІІ від 22.08.00р., а також зазначене рішення є чинним в частині земельної ділянки бази відпочинку «Приморська», загальною площею 149,5312га, розташованої по вул. Чорноморська, 23, у с. Курортне, Білгород-Дністровського району Одеської області на теперішній час.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства, вважає викладені вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 13 Конституції України земля є об’єктом права власності Українського народу, від імені якого це право здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, іншими законодавчими актами України.

Згідно ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Оренда земельної ділянки може бути короткостроковою - не більше 5 років та довгостроковою - не більше 50 років. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що право оренди земельною ділянкою здійснюється шляхом реалізації таких правомочностей, як володіння і користування. Право володіння означає, що особі фактично належить земельна ділянка на підставах, визначених законодавством. Зміст права користування полягає у можливості отримання корисних властивостей земельної ділянки, тобто можливості її господарського використання з метою отримання прибутку або задоволення власних потреб.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

За змістом п.1 ст.124 Земельного кодексу України передача земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно зі ст.16 Закону України "Про оренду землі" особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки. Розгляд заяви (клопотання) і надання земельної ділянки в оренду проводяться у порядку, встановленому Земельним кодексом України. У разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог цього Закону.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначені повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.34 ст.26, п.2 ст.77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання надання земельної ділянки в оренду вирішується на пленарному засіданні ради –сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Зважаючи на те, що необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки, зобов’язання цього органу надати в користування земельну ділянку на підставі договору оренди за відсутності відповідного рішення є порушенням його виключного, передбаченого Конституцією України, права на здійснення права власності від імені Українського народу та управління землями, яке підлягає захисту.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі.

Згідно ч.4 ст.5 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», позитивні висновки державної експертизи щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи є підставою для прийняття відповідного рішення органами місцевого самоврядування.

Статтями 14, 15 Закону України «Про оренду землі»запроваджено, що договір оренди земельної ділянки укладається з урахуванням типової форми, затвердженої Кабінетом Міністрів України, повинен містити відповідні істотні умови, невід'ємною його частиною повинні бути, зокрема, план або схема земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, акт визначення меж ділянки в натурі, проект відведення земельної ділянки, відповідно до законодавчих норм ст.18 Закону України «Про оренду землі»договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Отже, випадків передачі земельних ділянок в оренду, в тому числі короткострокову, в інший спосіб чинне законодавство не передбачає.

Поряд з цим, статтями 125, 126 Земельного кодексу України регламентовано, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладання договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Враховуючи вищевикладене, припущення відповідачем порушення порядку передачі земельної ділянки в оренду, передбачений чинним законодавством, відсутністю розробленого проекту відведення земельної ділянки та позитивного висновку державної експертизи, затвердженого у встановленому порядку, договір оренди спірної земельної ділянки відповідачем у відповідності до вищезазначених приписів Закону України «Про оренду землі»не укладався, а тимчасові угоди №90-8/2006 від 3.07.06р., №70а-5/2007 від 20.06.07р. на право тимчасового користування землею на умовах оренди таким правовстановлюючим документом не являються, оскільки не містять суттєвих умов, обов'язковість яких передбачена ст.15 Закону України "Про оренду землі", не пройшли державної реєстрації.

Разом з тим, слід зазначити, що тимчасову угоду на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 20.07.2007р., укладену між Приморською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області та ДП «Комбінат якісних вин «Мілештій Мічь», постановою Білгород-Дністровського суду Одеської області від 05.02.08р. по справі №2а-31/2008 визнано недійсною разом з визнанням незаконними дій Приморської сільської ради по укладенню з ДП «Комбінат якісних вин «Мілештій Мічь»тимчасової угоди на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 20.07.07р.

Згідно ст.2 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності від 11.08.1994р., ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності та Протоколу між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Молдова про внесення змін до Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Молдова про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності від 11 серпня 1994 року" від 12.07.2001р., кожна з Сторін визнає право власності іншої Сторони й громадян та юридичних осіб по відношенню до розташованих на її території підприємств, установ, організацій та інших об'єктів (філії, долі, паї, акції та інше майно), які на 1 грудня 1990 року перебували у віданні органів державного управління іншої Сторони, а також були власністю інших юридичних та фізичних осіб, за винятком об'єктів, що збудовані з метою ліквідації наслідків форс-мажорних обставин.

Згідно довідки КП «Білгород-Дністровське БТІ»від 30.10.2007р. №1229 власник на нерухоме майно бази відпочинку «Яловени», в с. Курортне не зареєстрований по реєстровим книгам реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб.

Посилання відповідача в обґрунтування його права власності на майно бази відпочинку «Яловени»на Угоду між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності, є неправильним, оскільки даною угодою надається право визначеним особам зареєструвати за собою право власності на визначені в угоді об'єкти нерухомого майна.

Поряд з цим, оскільки в даному випадку реєстрація права власності згідно чинного українського законодавства проведена не була і таким чином відсутні підстави для користування правом, що передбачено у ст.120 Земельного кодексу України, з аналізу якої вбачається, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Крім того, згідно статті 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Поняття "самовільне зайняття земельних ділянок" визначено статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" як будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Частина 2 ст.152 Земельного кодексу України передбачає право вимагати усунення будь-яких порушень прав на землю власника або землекористувача.

Отже, оскільки відповідачем не оформлено право землекористування відповідно до норм чинного законодавства, у нього відсутні правові підстави для користування спірною земельною ділянкою, а право санаторію на землекористування підтверджується рішенням Приморської сільської ради від 22.08.00р. №343-ХХІІІ, державним актом на постійне землекористування із врахуванням змін згідно постанови господарського суду Одеської області від 22.02.07р., і воно не припинялося на підставі ст.141-144 Земельного кодексу України, а тому позовні вимоги на підставі ч.2 ст.152 Земельного крдексу України, ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до приписів ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід з стягнути з відповідача на користь бюджету витрати по сплаті державного мита на суму 85грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ у судах на суму 118грн.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Зобов’язати Державне підприємство „Комбінат якісних Вин „Мілештій Мічь” (6819, Республіка Молдова, с.Милештий Мичь, Словенського району) усунути перешкоди у користуванні санаторієм “Приморський” (с.Курортне, Білгород-Дністровського району Одеської області, 67793) земельною ділянкою, що належить йому на праві постійного користування, розташованою за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район с.Курортне, вул.Набережна, шляхом звільнення земельної ділянки площею 0,25га від незаконно розташованих на ній об’єктів бази відпочинку „Яловени”.

3.Стягнути з Державного підприємства „Комбінат якісних Вин „Мілештій Мічь” (6819, Республіка Молдова, с.Милештий Мичь, Словенського району) до державного бюджету України через управління Держказначейства в Одеській області на код бюджетної класифікації 22090200, п/р 0008 в управлінні Держказначейства в Одеській області, МФО 828011, - держмито в сумі 85(вісімдесят п'ять)грн.

4.Стягнути з Державного підприємства „Комбінат якісних Вин „Мілештій Мічь” (6819, Республіка Молдова, с.Милештий Мичь, Словенського району) на користь бюджету (р/р0008 банк одержувача –ГУДКУ в Одеській області, МФО –828011, одержувач –ГУДКУ в Одеській області, , код платежу 22050000) витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ у судах на суму 118(сто вісімнадцять)грн.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Накази видати у порядку ст.116 ГПК України.

Суддя Фаєр Ю.Г.