ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.06.08 р.
Справа № 33/72

Господарський суд Донецької області
у складі головуючого судді Новікової Р.Г., при секретарі судового засідання
Ващенко О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Відкритого акціонерного
товариства „Донецькавтотранс” м. Донецьк

до Приватного підприємця ОСОБА_1м.
Макіївка

про стягнення 7916грн.12коп.

за участю представників:

від позивача: Шаповалова Ю.І., дов.
від 01.04.2007р.

відповідач: ОСОБА_1., паспорт серії
НОМЕР_1

СУТЬ СПОРУ: Відкрите акціонерне
товариство „Донецькавтотранс” м. Донецьк звернулось до Приватного підприємця
ОСОБА_1м. Макіївка з позовом про стягнення 7916грн.12коп., а саме -
заборгованості з оплати орендної плати та комунальних послуг за період з січня
2008р. по квітень 2008р. в розмірі 7420грн.86коп., пені в сумі 159грн.08коп.,
3% річних в сумі 23грн.35коп. та суму інфляційної складової в розмірі
312грн.83коп.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на порушення відповідачем умов договору оренди нежитлового
приміщення №2 від 01.10.2007р., норми Цивільного кодексу України.

У відзиві, наданому до суду
13.05.2008р., відповідач частково визнав позовні вимоги. Заперечуючи проти
задоволення частини вимог відповідач посилався на подвійне застосування до
нього санкцій, окрім нарахування пені позивач відключив електроенергію 17.03.2008р.
Крім того, відповідач заперечував проти правомірності та обґрунтованості
нарахування суми за спожиту електроенергію.

Відповідач надав до суду клопотання
про визнання судом в порядку статті 83 Господарського процесуального кодексу
України недійсним пункту 9.4 договору оренди нежитлового приміщення №2 від
01.10.2007р., який суперечить законодавству.

Крім того, у поясненнях №8/5-08 від
19.05.2008р., відповідач зазначив, що на підставі статті 762 Цивільного кодексу
України за період з 17.03.2008р. по 14.05.2008р. (період відключення
електроенергії) орендна плата не має нараховуватись та стягуватись через
неможливість користування відповідачем орендованим приміщенням.

У поясненнях №1/8-209 від
02.06.2008р. представник позивача вказав, що договір оренди від 01.10.2007р.,
підписаний з боку Відкритого акціонерного товариства „Донецькавтотранс” м.
Донецьк ОСОБА_2., про передачу в платне користування відповідачу приміщення
площею 23,8м2 є недійсним та недіючим.

За період з 15.12.1998р. по
12.11.2007р. ОСОБА_2. займав посаду директора соціально-побутового комплексу
Відкритого акціонерного товариства „Донецькавтотранс” та не мав повноважень на
підписання договору оренди №2 від 01.10.2007р.

На момент пред'явлення позову діяв
договір оренди нежитлового приміщення №2 від 01.10.2007р., підписаний в.о.
голови правління ОСОБА_3., про передачу в оренду приміщення 31,1м2.

Рахунки для оплати електроенергії
виставляються на адресу відповідача в середині місця, після того як позивач
отримує рахунки від енергопостачальної організації. Розмір спожитої
відповідачем електричної енергії визначався на підставі показників лічильника.

На думку позивача, посилання
відповідача на неможливість користування приміщенням та відповідне звільнення
від оплати орендної плати за період з 17.03.2008р. по 14.05.2008р. не має під
собою правових підстав.

Пункт 9.4 договору оренди
нежитлового приміщення №2 від 01.10.2007р. не суперечить вимогам чинного
законодавства, оскільки нормативні акти не містять в собі заборону відключати
приміщення від електропостачання у випадку несплати орендарями рахунків за
комунальні послуги та електропостачання.

У поясненнях №4/6-08 від
11.06.2008р. відповідач вказав на те, що він не укладав договори з надання
комунальних послуг. Також вказав на те, що на його думку чинним договором є
договір оренди №2 від 01.10.2007р., підписаний з боку Відкритого акціонерного
товариства „Донецькавтотранс” м. Донецьк ОСОБА_2.

Заслухавши доводи сторін,
дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією сторін, що
викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив:

Між Відкритим акціонерним
товариством „Донелектротранс” в особі в.о. голови правління ОСОБА_3. (далі -
орендодавець) та Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1. (далі - орендар)
був підписаний договір оренди нежитлового приміщення №2 від 01.10.2007р.,
згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне
користування частину нежитлового приміщення, розташованого в будівлі за адресою
- м. Донецьк, пр. Комсомольський, 8, загальною площею 31,1м2 для розміщення
кафе.

Між сторонами був складений та
підписаний акт приймання-передачі від 01.10.2007р., в якому зазначено про
прийняття орендарем в користування нежитлового приміщення загальною площею
31,1м2. Вказаний акт був підписаний сторонами без зауважень та заперечень.

Згідно пункту 4.1 договору оренди
нежитлового приміщення №2 від 01.10.2007р. цей договір діє з 01.10.2007р. по
31.08.2008р.

За приписами розділу 5
вищевказаного договору сторони узгодили, що орендна плата за цим договором
становить 53грн.38коп. на місяць з урахуванням податку на додану вартість за
1м2. Загальна сума за цим договором становить 1660грн.(з урахуванням ПДВ)

Також визначено, що відшкодування
витрат з оплати електричної енергії не входить до орендної плати та сплачується
орендарем окремо, згідно показників лічильника.

Пунктом 5.2 договору оренди
нежитлового приміщення №2 від 01.10.2007р. визначено, що відшкодування витрат з
комунальних послуг, здійснюється згідно додатку №1 до договору. У цьому додатку
сторони дійшли згоди, що вартість комунальних послуг (опалення протягом
опалювального сезону, сміття, водоспоживання та водовідведення) становитиме
306грн.55коп. (з ПДВ)

Відповідно до пункту 5.3 договору
оренди нежитлового приміщення №2 від 01.10.2007р. орендар зобов'язаний сплатити
орендну плату до 15 числа відповідного місяця згідно виставленого рахунку. У
разі відсутності у орендаря рахунку на сплату орендної плати, орендар повинен
сплатити орендну плату у вказаний в даному пункті термін в розмірі, передбаченим
п.5.1 цього договору.

Згідно пункту 7.2 орендар
зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати орендні платежі.

Дослідивши надані сторонами
документи (розрахунок заборгованості; рахунки-фактури №27, від 09.01.2008р.,
№125 від 21.01.2008р., №21 від 04.02.2008р., №169 від 20.02.2008р., №119 від
13.03.2008р., №59 від 04.03.2008р., №163 від 14.03.2008р., №210 від
21.03.2008р., №65 від 07.04.2008р., №111 від 15.04.2008р.; квитанції до
прибуткового касового ордеру серія 01АААВ 804264 від 22.01.2008р., серія 01АААВ
804275 від 29.01.2008р., серія 01АААВ 804277 від 30.01.2008р., серія 01АААВ
804278 від 30.01.2008р., серія 01АААВ 804259 від 15.01.2008р., квитанції
№172-176, 178 від 24.04.2008р.) судом з'ясовано, що позивач пред'явив до
стягнення:

-          суму заборгованості з оплати орендної
плати за період з лютого по квітень 2008р. в розмірі 4980грн., з якої 3320грн.
було оплачено відповідачем квитанціями від 24.04.2008р. Несплаченою залишилась
орендна плата за квітень 2008р. в розмірі 1660грн.;

-          суму заборгованості з оплати
комунальних послуг та електроенергії за період з січня 2008р. по квітень 2008р.
на загальну суму 2133грн.76коп. Квитанціями від 24.04.2008р. відповідач сплатив
на користь позивача вартість комунальних послуг та електроенергії в розмірі
1514грн.96коп. Залишилась несплаченою вартість електроенергії за березень
2008р. в розмірі 420грн.66коп. та комунальні послуги за березень 2008р. в
розмірі 198грн.14коп.

Відповідно до вимог статей 525, 526
Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України
зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог вказаних кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або
законом.

Оскільки відповідач підписав
договір оренди, він прийняв на себе всі зобов`язання, що передбачені умовами
договору, у тому числі щодо оплати орендної плати.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача на норми статті 762 Цивільного кодексу України щодо звільнення від
орендної плати та неможливість використання орендованих приміщень через
відсутність електроенергії.

Договір оренди нежитлового
приміщення №2 від 01.10.2007р. не містить положень про обов'язок орендодавця
забезпечити електроенергію в орендованому приміщенні, а докази того, що через
це протягом 17.03.2008-14.05.2008р. об'єкт оренди відповідачем не
використовувався суду не надано.

Також суд не приймає до уваги
зауваження відповідача про те, що він вважає чинним саме договір оренди
нежитлового приміщення №2 від 01.10.2007р., підписаний ОСОБА_2.

По-перше, за змістом цього договору
в оренду передається нежитлове приміщення площею 23,8м2, а за договором, який є
предметом дослідження суду, площа нежитлового приміщення, яке передається в
оренду, становить 31,1м2.

По-друге, відповідач заявив
клопотання до суду про визнання недійсним пункту 9.4 договору оренди
нежитлового приміщення №2 від 01.10.2007р., підписаного в.о. голови правління
ОСОБА_3.

Доказів оплати орендної плати за
квітень 2008р. в розмірі 1660грн. відповідач не надав, тому суд задовольняє
позовні вимоги в цій частині.

Як вбачається фіскального чеку
№0910 від 16.06.2008р. про направлення позовної заяви та з квитанцій від
24.04.2008р., оплата відповідачем суми боргу з орендної плати відбулась після
отримання екземпляру позовної заяви.

В частині оплати решти суми боргу з
орендної плати в розмірі 3320грн. провадження у справі підлягає припиненню на
підставі пункту 11 статті 80 Господарського процесуального кодексу України з
віднесенням на відповідача суми державного мита та витрат на інформаційно -
технічне забезпечення судового процесу в цій частині.

На підставі положень пункту 9.1
договору оренди нежитлового приміщення №2 від 01.10.2007р. позивач нарахував та
заявив до стягнення пеню у зв'язку з простроченням відповідачем строків оплати
орендної плати.

Враховуючи порушення відповідачем
строків оплати орендної плати, вказані в пункті 5.3 вищезгаданого договору, суд
дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення пені, нарахованої
за прострочення оплати орендної плати, за період 16.02.2008р. по 16.04.2008р. в
сумі 82грн.56коп.

Також підлягає задоволенню вимоги
про стягнення, вирахуваних за прострочення оплати орендної плати на підставі
статті 625 Цивільного кодексу України суми 3% річних в розмірі 12грн.37коп. та
інфляційної складової в сумі 172грн.68коп. за період з лютого по квітень 2008р.

Окрім суми боргу з оплати орендної
плати позивач наполягає на стягненні з відповідача заборгованості з
відшкодування вартості комунальних послуг та спожитої електроенергії за період
з січня 2008р. по квітень 2008р. на загальну суму 2133грн.76коп.

Відповідно до положень статті 1
Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), мають право
звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, підставою звернення
юридичних осіб до суду є наявність порушення або оспорення прав і охоронюваних
законом інтересів.

Така саме теза викладена в статті
15 Цивільного кодексу України - кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як визначено в статті 11 Цивільного
кодексу цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, є - договори та інші правочини; створення
літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної,
творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій
особі; інші юридичні факти.

Стаття 14 Цивільного кодексу
України встановлює, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених
договором або актом цивільного законодавства.

Згідно статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11
цього Кодексу.

Стаття 526 Цивільного кодексу
України, на яку посилається позивач в обґрунтування цієї частини заявлених
вимог, дійсно передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання,
то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін)
виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати,
підлягає виконанню з настанням цієї події.

Слід зазначити, що в договорі
оренди нежитлового приміщення №2 від 01.10.2007р. взагалі відсутні строки для
оплати як комунальних послуг, так і вартості спожитої електроенергії.

Серед обов'язків орендаря, що
наведені в пункті 7.2 договору оренди нежитлового приміщення №2 від
01.10.2007р., відсутній обов'язок орендаря оплачувати вартість комунальних
послуг та електроенергії.

Тому суд дійшов висновку, що
відповідач добровільно та на свій розсуд перерахував на користь позивача
квитанціями від 24.04.2008р. вартість спожитих ним комунальних послуг та
електроенергії в розмірі 1514грн.96коп. Залишилась несплаченою сума боргу з
електроенергії за березень 2008р. в розмірі 420грн.66коп. та комунальні послуги
за березень 2008р. в розмірі 198грн.14коп.

Позивач не надав суду доказів того,
що на момент звернення позивача до суду з позовом у відповідача існував
обов'язок оплатити суму боргу з електроенергії за березень 2008р. в розмірі
420грн.66коп. та комунальні послуги за березень 2008р. в розмірі 198грн.14коп.
(не надано доказів правомірності та обґрунтованості розміру спожитої електричної
енергії, докази отримання відповідачем вимоги про сплату суми заборгованості з
оплати електроенергії та комунальних послуг).

З урахуванням цього, суд припиняє
провадження у справі на підставі пункту 11 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України в частині оплати відповідачем вартості спожитих
ним комунальних послуг та електроенергії в розмірі 1514грн.96коп. з віднесенням
на позивача суми державного мита та витрат на інформаційно - технічне
забезпечення судового процесу в цій частині.

Суд відмовляє у задоволенні вимог
позивача про стягнення заборгованості з відшкодування вартості електроенергії
за березень 2008р. в розмірі 420грн.66коп. та комунальних послуг за березень
2008р. в розмірі 198грн.14коп.

Також позивач заявив до стягнення
суму пені, 3%річних та інфляційну складову, які нараховані на суми
заборгованості з оплати спожитої електроенергії та комунальних послуг за період
з 16.01.2008р. по 16.04.2008р.

Суд відмовляє у задоволенні
позовних вимог в цій частині через їх безпідставність та недоведеність
наявності у відповідача обов'язку оплачувати вказані суми саме до 15 числа
відповідного місяця.

На адресу суду надійшло клопотання
відповідача про визнання недійсним пункту 9.4 договору оренди нежитлового
приміщення №2 від 01.10.2007р., в якому визначено - у разі якщо прострочення
при сплаті орендної плати, перерахуванні сум компенсації за комунальні послуги
або платі за додаткові послуги буде затримана понад ніж 15днів, орендодавець
має право, незалежно від причин такого прострочення, обмежити або цілком
припинити енергопостачання, водопостачання або припинити надання інших
комунальних послуг у встановленому порядку.

З урахуванням положень статей 235 -
237 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що в пункті 9.4
договору оренди нежитлового приміщення №2 від 01.10.2007р. сторони передбачили
умови застосування оперативно-господарських санкцій.

Відповідно до пункту 1 статті 83
Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи
рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з
предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Статтею 204 Цивільного кодексу
України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За статтею 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

А саме - зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у
формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

При цьому, згідно статті 217
Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має
наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна
припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної
частини.

За приписами статті 236 Цивільного
кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його
вчинення.

Положеннями статті 24 Закону
України „Про електроенергетику” №575/97-ВР від 16.10.1997р. та Розділу 7 Правил
користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії
з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996
(Зареєстровано в Мін'юсті України, 02.08.1996 за №417/1442) (далі - Правила)
визначений порядок, механізм та умови обмеження та припинення
електроспоживання.

Пунктом 7.5 Правил визначено, що
постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний
споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов'язаний,
попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або
частково постачання йому електричної енергії (передачу або спільне використання
технологічних електричних мереж), у тому числі на виконання припису
представника відповідного органу виконавчої влади, у разі:

1) відсутності персоналу для
обслуговування електроустановок споживача або договору на обслуговування
електроустановок;

2) недопущення до електроустановок
споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв'язку, які забезпечують
регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів обліку
електричної енергії уповноважених посадових осіб органів виконавчої влади
та/або електропередавальної організації, на яких покладено згідно з
законодавством України та/або договором відповідні обов'язки;

3) несплати рахунків, відповідно до
умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами;

4) несплати за недовраховану
електричну енергію, визначену відповідно до складеного в установленому порядку
акта про порушення;

5) невиконання припису представника
відповідного органу виконавчої влади;

6) невиконання обґрунтованих вимог
електропередавальної організації (постачальника електричної енергії) щодо
приведення розрахункових засобів обліку в технічний стан відповідно до вимог
нормативних документів;

7) закінчення терміну дії,
розірвання або неукладення між суб'єктами господарювання договорів, наявність
яких передбачена цими Правилами;

8) порушення споживачем під час
виконання робіт або провадження іншої діяльності поблизу електричних мереж
Правил охорони електричних мереж унаслідок незабезпечення збереження
електричних мереж, створення неналежних умов експлуатації зазначених
електричних мереж, створення умов, наслідком яких можуть стати нещасні випадки
від впливу електричного струму. Відключенню підлягають електроустановки та
струмоприймачі споживача, для електрозабезпечення яких використовуються
електричні мережі, щодо яких споживачем порушуються Правила охорони електричних
мереж.

При цьому, згідно пункту 7.7
Правил, відключення електроустановок споживача здійснюється персоналом власника
електричних мереж, до яких приєднані ці електроустановки, у разі виявлення
порушень, зазначених у пунктах 7.5 та 7.6 цих Правил, та/або на виконання
вимоги постачальника електричної енергії чи на виконання припису відповідного
центрального органу виконавчої влади, на який покладено відповідні обов'язки
згідно із законодавством України. Відключення здійснюється в зазначений у
вимозі або приписі термін із дотриманням процедури, передбаченої цими
Правилами.

Відповідно до положень Закону
України „Про питну воду та питне водопостачання” №2918-III від 10.01.2002р.
правом обмежувати питне водопостачання споживача до рівня екологічної броні
питного водопостачання наділені лише підприємства питного водопостачання.

За приписами пункту 3.2 та пункту
13.9 Правил користування системами комунального водопостачання та
водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом
Держжитлокомунгосп України №65 від 01.07.1994р. (Зареєстровано в Мін'юсті
України, 22.07.1994 за №165/374) абонент (в даному випадку це Відкрите
акціонерне товариство „Донецькавтотранс” м. Донецьк) не має права без
письмового дозволу водоканалу припиняти відпущення води субабоненту
(відповідачеві).

Статтею 16 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги” №1875-IV від 24.06.2004р. встановлено, що
комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв
на:

1) проведення ремонтних і
профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з
виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями
згідно з діючими будівельними нормами і правилами, правилами технічної
експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і
капітального ремонтів та іншими нормативними документами;

2) міжопалювальний період для
систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими
органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями
виходячи з кліматичних умов, згідно з діючими будівельними нормами і правилами,
правилами технічної експлуатації та іншими нормативними документами;

3) ліквідацію наслідків, пов'язаних
з дією непереборної сили.

У разі застосування перерви в
наданні послуг виконавець/виробник зобов'язаний повідомити через засоби масової
інформації про таку перерву споживача не пізніше ніж за 10 днів (за винятком
перерви, що виникла внаслідок аварії або дії непереборної сили). У повідомленні
необхідно зазначити причину та строк перерви в наданні відповідних послуг.

Додатково слід зазначити, що
визначивши відповідальність за порушення строків оплати сум за комунальні
послуги або за додаткові послуги, сторони не визначили в договорі строк
виконання таких зобов'язань.

Враховуючи все вищенаведене, суд
дійшов висновку про визнання пункту 9.4 договору оренди нежитлового приміщення
№2 від 01.10.2007р. недійсним через протиріччя його змісту положенням чинного
законодавства.

Судові витрати підлягають розподілу
з урахуванням вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись нормами Цивільного
кодексу, Закону України „Про житлово-комунальні послуги” №1875-IV від
24.06.2004р., Закону України „Про питну воду та питне водопостачання” №2918-III
від 10.01.2002р., Правил користування системами комунального водопостачання та
водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом
Держжитлокомунгосп України №65 від 01.07.1994р. (Зареєстровано в Мін'юсті
України 22.07.1994 за №165/374), Закону України „Про електроенергетику”
№575/97-ВР від 16.10.1997р., Правил користування електричною енергією,
затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання
електроенергетики України №28 від 31.07.1996 (Зареєстровано в Мін'юсті України
02.08.1996 за №417/1442), Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 4№,
4І, 4і, 44, 45, 46, 21, 22, 33, 34, 36, 46, 49, п.11 80, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРIШИВ:

Позовні вимоги Відкритого
акціонерного товариства „Донецькавтотранс” м. Донецьк до Приватного підприємця
ОСОБА_1м. Макіївка про стягнення 7916грн.12коп., а саме - заборгованості з
оплати орендної плати та комунальних послуг за період з січня 2008р. по квітень
2008р. в розмірі 7420грн.86коп., пені в сумі 159грн.08коп., 3% річних в сумі
23грн.35коп. та суму інфляційної складової в розмірі 312грн.83коп. -
задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_1м. Макіївка (АДРЕСА_1, Ідентифікаційний номер фізичної особи-платника
податків НОМЕР_1) на користь Відкритого акціонерного товариства
„Донецькавтотранс” м. Донецьк (83001, м. Донецьк, пр. Ілліча, буд 3, , МФО 335720) суму заборгованості з орендної плати за квітень 2008р. в
розмірі 1660грн., пеню за прострочення оплати орендної плати, нараховану з
16.02.2008р. по 16.04.2008р. в сумі 82грн.56коп., 3% річних, нараховані за
прострочення оплати орендної плати за період з 16.02.2008р. по 16.04.2008р. в
сумі 12грн.37коп., інфляційну складову, застосовану за прострочення оплати
орендної плати за період з 16.02.2008р. по 16.04.2008р. в розмірі
172грн.68коп., державне мито в розмірі 67грн.62коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмір 77грн.88коп.

Припинити провадження у справі в
частині стягнення сум боргу з орендної плати в розмірі 3320грн. та комунальних
послуг та електроенергії в розмірі 1514грн.96коп. через відсутність предмету
спору.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Визнати пункт 9.4 договору оренди
нежитлового приміщення №2 від 01.10.2007р. - „У разі якщо прострочення при
сплаті орендної плати, перерахуванні сум компенсації за комунальні послуги або
платі за додаткові послуги буде затримана понад ніж 15днів, орендодавець має
право, незалежно від причин такого прострочення, обмежити або цілком припинити
енергопостачання, водопостачання або припинити надання інших комунальних послуг
у встановленому порядку” недійсним.

Видати наказ після набрання
чинності рішенням.

В судовому засіданні 12.06.2008р.
за згодою сторін проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У зв'язку з цим рішення
господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку
з дня підписання рішення. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з
дня його підписання до Донецького апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення підписаний
17.06.2008р.

Суддя