ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.08
Справа № 14/92

За
позовом: Прокурора
міста Трускавця, м.Трускавець в інтересах держави в особі  Комунального підприємства “Наше місто”,
м.Трускавець, Львівська область

До
відповідача: Суб”єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, м.Трускавець, Львівська
область

Про:
стягнення  заборгованості  за надані послуги  по користуванню спеціальними
конструкціями  зовнішньої реклами в сумі
7000,00 грн.

Суддя
С.Б.Кітаєва

Секретар Ю.Митник

Представники:

від
прокуратури: Макогон
Ю.І. - прокурор  відділу.

від
позивача:  ОСОБА_2 -представник (довіреність №
1104 від 15.10.07р.).

від
відповідача:  не з”явився.

Права та обов”язки, передбачені ст.ст.20,22
Господарського процесуального кодексу України
прокурору та  позивачу   роз”яснено.

Суть
спору: Позов
заявлено  Прокурором міста Трускавця в
інтересах держави в особі Комунального підприємства “Наше місто”, м.Трускавець
Львівської області  до Суб”єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, м.Трускавець, Львівська область
про стягнення 7000,00 грн. заборгованості за користування спеціальними
конструкціями зовнішньої реклами.

Провадження у справі порушено ухвалою від
02.04.2008 року і призначено розгляд справи в судовому засіданні на 07.05.2008
р на 11-00 год. Вимоги до  учасників
судового процесу наведено в ухвалі; явка повноважних представників прокуратури
та сторін визнана судом обов”язковою;
зобов”язано  сторони провести
взаємозвірку розрахунків за платне використання площі, що  використана під розміщення реклами на
підставі договору № 53 від 01.04.2006 року у спірному періоді та подати до
справи оформлений і підписаний акт звірки.

З невідомих суду причин відповідач не
забезпечив в засідання явку повноважного представника.  За два дні до судового розгляду справи (
05.05.08 р ) в канцелярію суду від відповідача поступив Відзив ( без номера і
дати, який зареєстрований за вхідним номером 10127), у якому відповідач просить
відмовити Прокурору міста Трускавця у задоволенні даного позову. Відповідач у
відзиві не заперечує факту укладення 01.04.2006 року між позивачем
(підприємством) та відповідачем ( користувачем) Договору користування
спеціальними конструкціями зовнішньої реклами на території м.Трускавця № 53;
зазначає що  цей договір втратив свою
чинність ще 01 квітня 2007 року. Підтверджує, що згідно з умовами
зазначеного Договору  користувач
зобов”язувався здійснювати оплату підприємству за площу під рекламним щитом.
Повідомляє, що рекламний щит виготовлений і встановлений власними коштами і
силами відповідача і був демонтований ним в березні місяці 2007 року. Відтак,
вважає, що  позивач не поніс жодних
матеріальних витрат на виготовлення та встановлення даного рекламного щита, про
що він ( відповідач) повідомляв позивача у листі № 010607 від 01.06.2007 року;
який залишено позивачем без відповіді.

Окрім того, відповідач стверджує, що даний
договір  не встановлює певних умов щодо
оплати площі тобто земельної ділянки розміром 6.0 х 3.0 = 18.0 м.кв. на якій
був розміщений рекламний щит; вважає, що оплата послуг користування земельною
ділянкою під даним рекламним щитом повинна визначатись відповідним Договором
оренди земельних ділянок, проте такий договір між позивачем ( підприємством) та
відповідачем  (користувачем) не
укладався.

Відповідач наголошує і на тому, що позивач
жодних обґрунтованих доказів розрахунків (актів взаєморозрахунків,
обґрунтованого розрахунку стягуваної суми за певний період боргу) не надсилав
на адресу відповідача.

Представником позивача  ( в додаток до листа за № 559 від 07.05.08 р)
подано до справи на виконання ухвали суду від 02.04.08 р :  лист КП “Наше місто” за № 520 від 23.04.08
р.,  в додаток до якого відповідачу для
погодження надсилались примірники акту
звірки розрахунків за період з
01.03.2006 р -01.04.2007 року; докази надіслання зазначеного
листа відповідачу ; платіжні доручення № 0147 від 28.09.06 р  по якому сплачено позивачу відповідачем 5
000,00 грн.” за  оренду місця під рекламу
згідно рах.526 від 01.09.2006 р”; платіжного доручення № 98 від 17.01.2006
р,  по якому сплачено позивачу 680,00
грн.” за оренду місця під рекламу за квітень-травень згідно рах. 415 від
01.08.2005 р”; платіжного доручення № 67 від 10.08.2005 р  - “часткова оплата за оренду місця під
рекламу за квітень 2005 р згідно рах 415 від 01.08.2005 р”; № 188 від
18.07.2005 р на суму 420,00 грн. -“оплата за оренду місця під рекламу за 1 кв.
з-но рах.154 від 21.03.05 р”; подано копію рішення Виконавчого комітету
Трускавецької міської ради за № 34 від 26.02.2004 р.  “Про надання повноважень філії “Реклама і
нерухомість” КП “Наше місто” на регулювання діяльності з розміщення реклами на
території м.Трускавця. Про затвердження Положення “про порядок розміщення
реклами у м.Трускавці”.;  копію Положення
про порядок розміщення реклами в місті Трускавці;  копію Рішення виконавчого комітету за № 132
від 22.04.08 р “ Про внесення змін до рішення виконавчого комітету
Трускавецької міської ради від 26.02.04 р № 34 ...”, а також уточнений
розрахунок заборгованості за № 520 від 23.04.2008 р до позову.

Відповідач в судове засідання не
забезпечив явку повноважного представника.
Зважаючи на наведені обставини,  з
метою повного та всебічного з”ясування всіх обставин по справі, суд вбачав за
необхідне відкласти розгляд справи, про що було прийнято ухвалу від 07.05.2008
року. В ухвалі зобов”язано прокурора міста Трускавця уточнити позовні
вимоги за даним позовом шляхом подання
додаткового, обґрунтованого документально письмового пояснення. Окрім
того, суд вважав за необхідне зобов”язати
прокурора уточнити і період, за який заявлено до  стягнення
борг в сумі 7000,00 грн. (про що зазначалось і в ухвалі про порушення
провадження у справі).

Прокуратурою м.Трукавця  подано
Уточнення позовних вимог від 20.05.08р. за № 07-1445-08 в якому, позовні
вимоги  підтримуються в сумі 7000,00
грн.; уточнено, що зазначена заборгованість існує за період з 01 січня 2005
року по березень 2007 року, за виключенням проплат у липні-серпні 2005 року;
січні, вересні 2006 року, відповідно до розрахунку № 520 від 23.04.2008 року,
який було подано КП “Наше місто”. До уточнення додано докази надіслання його
відповідачу по справі .

Відповідач
повторно в  судове засідання явку
представника не забезпечив, причин суду не повідомив.

Згідно ст.75 ГПК України спір
розглядається  за наявними в справі
документами.

В судовому засіданні 27.05.2008р.
оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи,
оцінивши подані докази, встановив:

Між
КП “Наше місто” (надалі- Позивач)
та  ПП ОСОБА_1 (надалі-Відповідач)
01.04.2006р. було укладено Договір № 53 на користування спеціальними
конструкціями зовнішньої реклами на території м.Трускавець.

21.11.2002р. з метою поліпшення надання
послуг населенню та на виконання указу Президента України “Про прискорення
реформування житлово-комунального господарства” від 19.10.1999р. № 1315/99,
керуючись п.30 ст.26 Закону України “Промісцеве самоврядування в Україані”,
Законом України “Про підприємства в Україні” міська рада рішенням Трускавецької
міської ради № 87 від 21.11.2002р. “Про
реформування житлово-комунального господарства  м.Трускавця (ІІ етап)” вирішила
реформувати  житлово-комунальне
господарство м.Трускавця та утворити КП “Наше місто” шляхом  злиття
підприємств “ЖЕК №1”, “ЖЕК №2”, “ВУКГ”, Трускавецьводоканал”,
Трускавецьліфт”, Тепловик”, Трускавецьтеплоенерго” яке стало їх
правонаступником, що підтверджується п.1.1. Статуту КП “Наше місто).

Рішенням шістнадцятої сесії четвертого
демократичного скликання Трускавецької міської ради № 402 від 16.10.2004р. “Про
створення  товариства з обмеженою
відповідальністю Трускавецький
водоканал” територіальна громада м.Трускавець в особі Трускавецької
міської ради стала учасником товариства із часткою в статутному фонді 51% за
рахунок внесення в статутний фонд майна, яке входить в майновий комплекс філії
по водопостачанню КП “Наше місто”.

Відповідно
до розділу 1  зазначеного договору
позивач “ підприємство” за договором) зобов”язувалось надавати відповідачу (
“користувачу” за договором) дозвіл на встановлення спеціальних рекламних
конструкцій на території міста Трускавця, а “користувач”  зобов”язувався встановлювати та
використовувати ці конструкції, а саме : по вул..Стуса - 1-а курортна зона. (
п.п.1.1).

Відповідно до п.п.1.2 договору “користувач”
зобов”язувався здійснювати оплату “підприємству” за площу використану під
розміщення реклами , згідно розділу 4 цього договору. Термін дії договору  погоджений сторонами в п.п.2.1 , відповідно
до умов якого цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами
і діє з 01 квітня 2006 року до 01 квітня 2007 року. Відповідно до п.п.2.2 цей
договір може бути продовжений на тих же умовах за письмовою угодою сторін,
укладеною між сторонами договору не пізніше , ніж за один місяць до закінчення
терміну дії Договору. Доказів укладення сторонами угоди, передбаченої в
зазначеному пункті на продовження
терміну дії договору № 53 -суду не надано.

Відповідно до розділу 4 “плата за
користування місцями. Порядок розрахунків”, зокрема  в п.4.3 зазначеного договору сторони
узгодили, що після укладення цього договору плата за надані у користування
площі рекламоносія ( відповідно до п.п.3.2.1 площа рекламоносія 6,0 х 3,0 =
18,00 кв.м)  здійснюється наступним чином
: за фактичну площу рекламної конструкції -згідно з п.3.2.1 даного договору
за  період з 01 .04.2006 року по
01.04.2007 року в сумі чотириста п”ятдесят гривень 00 коп. в місяць, без ПДВ.

Відповідно до п.4.2 договору за перший
місяць оплата здійснюється разом з оплатою за отримання дозволу, надалі
проводиться до 10 числа біжучого місяця.

Користувач має право здійснювати оплату
наперед ( п.п.4.4 договору)

В п.п.5.1.2
розділу 5 договору  визначено, що
даний договір припиняє свою дію по закінченню терміну дії договору, а в п.п.6.
1 сторони узгодили, що у випадку припинення дії договору, з підстав,
передбачених в розділі 5 цього договору, “користувач” зобов”язаний провести
роботи по демонтуванню належних “користувачу” спеціальних конструкцій за свій
рахунок в місячний термін та відновити благоустрій земельної ділянки.

Таким чином, виходячи з умов договору №
53  Відповідач зобов”язувався   здійснювати платне використання площ для
розміщення реклами згідно з Дозволом № 101 від 15.10.2002 р, згідно порядку
розрахунків узгоджених в р.4 договору та
протягом дії договору. Однак, як стверджує позивач, Відповідач в
порушення умов Договору  та вимог ст.509
ЦК України в повному обсязі не провів з позивачем розрахунок  по договору № 53; борг становитьі 7000,00
грн.

Позивачем на адресу Відповідача  були направлені претензії: № 1196 від
14.09.2006р, №  1645 від 11.12.2006р.. №
34 від 09.01.2007р., № 633 від 21.05.2007р., № 809  від 09.07.2007р., № 966 від 17.08.2007р., №
212 від 19.02.2008р. з пропозицією сплатити заборгованість, однак останній
залишив їх без відповіді та задоволення.

Відповідно до уточненого розрахунку
заборгованості № 520 від 23.04.2008 р , борг Відповідача перед Позивачем   за період з січень  по грудень 2006 р та з січня по березень 2007
року виведено позивачем в сумі  7000,00
грн.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння
відмова від зобов”язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України
(ст..193 ГК України)  зобов”язання
повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності  таких умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поняття належного виконання зобов»язання
охоплює виконання його належними суб»єктами, у належному місці, в належний
строк  (термін), щодо належного предмета
і належним способом.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов”язаннні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.54 ГПК позовна заява
повинна містити зміст позовних вимог. Предмет позову та підстави позову
-складові, які сукупно визначають зміст позову.
Предметом позову як вимоги про захист порушеного чи оспорюваного права
або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу.
Підстави позову -це факти , які обґрунтовують вимогу про захист права чи
законного інтересу. До підстави позову входять лише юридичні факти, тобто ті, з
якими норми матеріального права пов”язують виникнення, зміну чи припинення прав
та обов”язків суб”єктів спірного матеріального правовідношення.

Судом встановлено що договір № 53, на який
посилається прокурор  як на підставу
позову, набрав чинності з моменту його підписання сторонами і діяв з 01 квітня
2006 р до 01 квітня 2007 року. Відтак, вимога прокурора про стягнення
заборгованості на підставі зазначеного договору за період січень -березень  2006 року є безпідставною.

Доказів продовження дії договору № 53 у
спосіб , передбачений сторонами в договорі, суду не надано. Відтак, за період
дії договору ( з 01.04.2006 р до 01.04.2007 р), враховуючи встановлену в
договорі плату за користування місцями та порядок розрахунків, відповідач
повинен був сплатити позивачу  6 480 грн
( 540 грн. х 12 міс)..  Відповідач
сплатив позивачу 5000,00 грн по платіжному дорученню № 0147 від  01.09.2006 року. Відтак,  залишок боргу становить  1480,00 грн ( 6 480,00 -5000,00 грн). В цій
сумі позов підлягає до задоволення.

Інші
проплати відповідача ( на суму 680,00 грн по пл.. доруч від 17.01.06 р; на суму
400,00 грн по пл..дорученню  № 67; на
суму 420,00 грн по платіжному дорученню № 188 від 18.07.2005 р.), які включені
в розрахунок заборгованості позивачем, судом не приймаються до уваги,
оскільки  ( як вбачається з призначень
платежів) не стосуються даного предмету позову.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України  кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень Докази подаються сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно до ст.34 ГПК господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що
правомірність заявленої вимоги про стягнення основного боргу в сумі 1480,00 грн
підтвердив своїми діями і сам відповідач, здійснивши  перерахування на рахунок позивача 5 000,00
грн.

Позов підлягає до задоволення в сумі
1480,00 грн.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати, від сплати яких прокурор у встановленому порядку звільнений,
стягуються з відповідача.

Таким чином на відповідача покладаються
судові витрати по справі, а саме: держмито в розмірі 102,00 грн., яке підлягає
стягненню в доход державного бюджету України та 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, які підлягають стягненню в
доход  державного бюджету України.

Керуючись
ст.ст.32,33,34,36,38,43,49,54,75,82,84,85
ГПК України, суд.-

В И
Р І Ш И В :

1.Позов задоволити частково.

2.Стягнути з Суб”єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (р/р 0002, МФО 322658,
код  ):

а) на користь Комунального підприємства
“Наше місто”, 82200, Львівська область, м.Трускавець, вул.Стебницька,100 (р/р
0017 у Трускавецькому відділенні ЗГРУ “Приват Банк, МФО 325321, )  1480,00 грн. боргу;

б)
в доход державного бюджету України
102,00 грн. державного мита;

в)
в доход державного бюджету України 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Накази видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

4. В задоволенні  решти
вимог прокурору - відмовити.

Суддя
Кітаєва С.Б.