ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.12.07р.

Справа № 3/308-07

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго", м. Дніпропетровськ

до Відкритого акціонерного товариства "Державна холдингова компанія "Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення 14 438 грн. 09 коп.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

позивача - Сироткін С.С., юрисконсульт, дов. № 80 від 03.04.2007р.

відповідача - Мележик О.О., юрисконсульт 1 категорії, дов. від 01.03.2007р.

CУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 2314 438,09 грн. вартості недоврахованої електроенергії.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи його безпідставністю, пропуском Позивачем строку позовної давності та погашенням боргу, у зв’язку з банкрутством Відповідача.

28.09.2007р. Позивач подав клопотання, у якому уточнив правильну назву підприємства Відповідача - Відкрите акціонерне товариство "Павлоградвугілля" та просив суд замінити Відповідача на належного. Представник Відповідача клопотання не заперечував.

Клопотання Позивача судом задоволено, первісного –неналежного Відповідача замінено на належного: Відкрите акціонерне товариство "Павлоградвугілля".

Також за клопотанням представника Позивача, яке не заперечувалось представником Відповідача, судом у судовому засіданні оглядались справи № 5/141-06, 9/372-05, 39/351-05, 39/334-05 усі за позовом ВАТ "Павлоградвугілля" до ВАТ ЕК "Дніпрообленерго" про зобов’язання вчинити певні дії, з яких вбачається, що акти про порушення Відповідачем ПКЕЕ були наявними у Відповідача.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

07.12.2001р. Позивачем та Державним ВАТ "Шахта "Західно-Донбаська" дочірнє підприємство ДХК "Павлоградвугілля", правонаступником якого є ВАТ "Павлоградвугілля" укладено договір про постачання електричної енергії № 492/01(53-Ц) (далі Договір), відповідно до якого Позивач (Енергопостачальник) зобов’язався постачати електричну енергію Відповідачеві (Споживачеві), а останній - оплачувати її вартість (п. 1 Договору).

Протягом дії Договору представниками Позивача виявлено порушення умов Договору та Правил користування електричною енергією (далі ПКЕЕ), про що складено акти: № 00032278 від 01.07.2003р., № 00032324 від 24.09.2003р., № 00032331 від 01.11.2003р.

Відповідно до п.7.31. ПКЕЕ, у редакції чинній на момент виявлення порушень, у разі виявлення уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого Споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил або умов Договору на місці оформляється двосторонній акт порушень за встановленою формою.

За розрахунками Позивача, загальна сума збитків, завданих через порушення Відповідачем ПКЕЕ, становить 14 438,09 грн.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність у три роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач у додатковому відзиві на позов заявив про застосування позовної давності.

Клопотання Позивача про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними, задоволенню не підлягає, у зв'язку з тим, що строк позовної давності повинен відраховуватись з моменту, коли Позивач дізнався про порушення ПКЕЕ, тобто з дня складання актів про порушення, крім того у рахунках за серпень, вересень і жовтень 2003р. Позивач окремим рядком виділив у рахунках за спожиту Відповідачем електроенергію вимоги про оплату за наведеними актами про порушення.

З позовною заявою Позивач звернувся до суду 07.08.2007р., тобто більше ніж через три роки від дати коли дізнався про порушення свого права.

Згідно з ухвалою суду від 11.01.2005р. судом порушено провадження у справі № Б26/7/05 про банкрутство ВАТ "Павлоградвугілля" та 24.09.2005р. у газеті "Урядовий кур’єр" надруковано оголошення про порушення справи про банкрутство Відповідача.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов’язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника та документи що їх підтверджують.

З урахуванням того, що останній акт про порушення Відповідачем ПКЕЕ складено Позивачем 01.11.2003р., тобто до порушення відносно Відповідача справи про банкрутство, Позивач є конкурсним кредитором, а право вимоги про перерахування грошових коштів за актами про порушення складеними до 01.11.2003р., на підставі яких заявлені позовні вимоги, виникло у нього до дня порушення справи про банкрутство Відповідача, тобто до 11.01.2005р. Відповідно до п.15 ст.11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов’язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника згідно зі ст. 14 цього Закону.

В установлений законом термін Позивач не подав письмової заяви до господарського суду Дніпропетровської області з вимогами до боржника про стягнення 14 438,39 грн., тому відповідно до ч.2 ст.14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вимоги конкурсного кредитора (Позивача), які не заявлені, взагалі не розглядаються і вважаються погашеними. При цьому, Позивачеві було відомо про справу про банкрутство Відповідач, так як у наведеній справі ним подавалась заява про визнання прав кредитора, однак вимоги за актами про порушення ПКЕЕ, стягнення за якими є предметами спору у даній справі, Позивач не заявляв, про що свідчить заява Позивача від 21.10.2005р. у справі № Б26/7/05 та ухвала у зазначеній справі від 27.09.2006р. про затвердження мирової угоди.

Не можуть бути доказом того, що Позивач є поточним кредитором і ті обставини, що у бухгалтерському обліку Позивача станом на жовтень 2006р. не числилась заборгованість Відповідача за недовраховану електроенергію за актами про порушення, так як акти були складені у 2003р. і Позивач не був позбавлений можливості внести дані за актами у свій бухгалтерський облік.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти на Позивача.

Керуючись ст. 33, 34, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Замінити неналежного Відповідача: Відкрите акціонерне товариство "Державна холдингова компанія "Павлоградвугілля" на належного Відповідача: Відкрите акціонерне товариство "Павлоградвугілля".

У позові відмовити.

Судові витрати покласти на Позивача.

Суддя С.Г. Юзіков

Рішення підписане 21.04.2008р.