ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2008 р.

Справа № 16/864/07-НР
(2-2059/2006р.)

м.
Одеса

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого
М.В. Сидоренко

суддів Н.Б. Таценко, М.А. Мишкіної

при секретарі судового засідання  Скуділо О.В.

за участю представників сторін

від позивачів -
ОСОБА_1., ОСОБА_4., ОСОБА_5

від відповідача - Кришнева
В.М.

від ІІІ осіб:

Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку -не
з'явився

Миколаївське територіальне управління Державної комісії
з цінних паперів та фондового ринку - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні  апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю
„Миколаївський глиноземний завод”

на рішення господарського суду Миколаївської
області від 17.03.2008 р.

у
справі №16/864/07-НР

за позовом:

1.
ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

2.
ОСОБА_2( АДРЕСА_2)

3.
ОСОБА_3( АДРЕСА_3)

4.
ОСОБА_4( АДРЕСА_4)

5.
ОСОБА_5( АДРЕСА_5)

б.
ОСОБА_6( АДРЕСА_6)

7.
ОСОБА_7(АДРЕСА_7)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Миколаївський глиноземний завод”

ІІІ особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку

Миколаївське
територіальне управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку

про визнання недійсним рішення
загальних зборів ВАТ „Миколаївський
глиноземний завод” від 16.03.2004 р. про деномінацію та консолідацію
акцій товариства

В
С Т А Н О В И Л А :

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 17.03.2008 р. (суддя Фролов В.Д.) уточненні позовні
вимоги акціонерів відкритого акціонерного товариства „Миколаївський  глиноземний завод” ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7(далі - Акціонери) задоволені,
визнане недійсним рішення загальних зборів ВАТ „Миколаївський  глиноземний завод” від 16.03.2004 р. про
деномінацію та консолідацію акцій товариства. При цьому суд дійшов висновку про
необхідність задоволення позовних вимог, оскільки кворум для проведення зборів
був відсутній, у рішенні загальних зборів відсутнє будь-яке обґрунтування
розміру компенсації акцій, за ціною, що склалася на фондовому ринку, відповідно
до протоколу № 8 відповідач сам встановив випадки позбавлення власників права
власності на акції шляхом виплати грошової компенсації, всупереч приписів ст.
41 Конституції України, якою передбачено, що ніхто не може бути позбавлений
права власності та вимог ст. 321 ЦК України, якою передбачено, що право
власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права
чи обмежений у його здійсненні.

Не
погоджуючись з вказаним судовим рішенням Товариство з обмеженою
відповідальністю „Миколаївський глиноземний завод” (далі - ТОВ „МГЗ”)
звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить його (рішення) скасувати і
прийняти нове, відмовивши позивачам у задоволенні їх позовних вимог.
Обґрунтовуючи свою правову позицію скаржник посилається  на те, що господарським судом були
проігноровані вказівки зазначені в постанові Вищого господарського суду України
від 01.11.2007 р. по справі № 2-2059/2006, судом зроблено безпідставний
висновок про відсутність на загальних зборах кворуму, так як відповідачем було
надано до суду копії Підсумків реєстрації учасників загальних зборів ВАТ „МГЗ”
16.03.2004 р. та Відомостей реєстрації учасників загальних зборів. Крім того,
скаржник вважає, що судом першої інстанції не наведено належних правових
підстав для висновку, що умови консолідації не відповідають законодавству.
Також, скаржник зазначає, що ним не було порушено п. 10 Положення „Про порядок
реєстрації випуску акцій акціонерного товариства при зміні номінальної вартості
та кількості акцій без зміни розміру статутного фонду” № 125 від 14.09.2000 р.
щодо обмеження терміну обміну акцій, оскільки з протоколу проведення загальних
зборів акціонерів ВАТ „МГЗ” № 8 від 16.03.2004 р. не вбачається, що загальні
збори приймали рішення про обмеження терміну обміну акцій.

В письмових запереченнях всі
позивачі вважають, що оскаржуване рішення господарського суду відповідає нормам
матеріального і процесуального права України та просять залишити апеляційну
скаргу без задоволення.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 13.05.2008 р. колегією суддів за своєю ініціативою до
участі у справі залучено Державну комісію з цінних паперів та фондового ринку і
Миколаївське територіальне управління Державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку в якості ІІІ осіб без самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів, оскільки рішення господарського суду може вплинути на
права та обов'язки останніх щодо однієї з сторін.

Згідно досліджених судом
апеляційної інстанції статутів ТОВ „Миколаївський глиноземний завод” являється
правонаступником ВАТ „Миколаївський глиноземний завод”.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши представників сторін, судова колегія приходить до
наступного.

Оскаржуваним рішенням суду позовні
вимоги Акціонерів задоволені з підстав, що наведені вище, в описовій частині
цієї постанови. При цьому, висновки суду першої інстанції, викладені ним в
рішенні, не відповідають обставинам справи, судом неповно з'ясовані обставини,
що мають значення для справи, а обставини, які місцевий господарський суд
визнав встановленими, не були доведені матеріалами справи, також суд допустився
порушення норм матеріального і процесуального права. Відтак, з огляду на
викладене, а також приймаючи до уваги положення ст. 104 ГПК України, судова
колегія приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає
скасуванню, судові витрати за подачу апеляційної скарги слід покласти на
позивачів солідарно.

Так, розглядаючи справу та
задовольняючи позов, суд першої інстанції, з посиланням на приписи ст. 41
Закону України „Про господарські товариства” (далі -Закон про товариства),
дійшов висновку, що кворум для проведення зборів був відсутній.

Разом
з тим, такий висновок суду першої інстанції не відповідає матеріалам справи.
Так, згідно до протоколу (т. УІІІ, а. с. 40) проведення контролю представниками
Миколаївського територіального управління Державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку (далі -Управління) за реєстрацією акціонерів для участі у
загальних зборах Відкритого акціонерного товариства „Миколаївський глиноземний
завод” (далі -ВАТ „МГЗ”) реєстрація акціонерів ВАТ „МГЗ” для участі у загальних
зборах акціонерів здійснювалась у відповідності до вимог чинного законодавства
„про цінні папери”, порушень законодавства не встановлено, зареєстровано
акцій, що становить 97,84% статутного фонду товариства. Аналогічні
відомості, але більш розширено, продубльовані у підсумках реєстрації учасників
(т. УІІІ, а. с. 41), який додається до зазначеного вище протоколу та у
відомостях реєстрації учасників загальних зборів ВАТ „МГЗ” (т. УІІІ, а. с.
89-94). Будь-які докази оскарження зазначених вище документів та визнання їх
недійсними матеріали справи не містять, як були відсутні про це і посилання
сторін.

Відтак, судова колегія приходить до
висновку про підставність доводів в цій частині апеляційної скарги.

Не відповідає обставинам справи і
висновок суду першої інстанції про порушення п. 10 Положення про порядок
реєстрації випуску акцій акціонерного товариства при зміні номінальної вартості
та кількості акцій без зміни розміру статутного фонду (далі -Положення),
затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку №
125, зареєстрованого в МЮ України 02.10.2000 р. за № 671/4892, в редакції, що
діяла на момент прийняття загальними зборами оспорюваного рішення: „п. 10
Обмеження терміну обміну акцій не допускається”.

Так, як видно з судового рішення,
наведений вище висновок базується лише на обставині перерахування відповідачем
менш ніж через місяць визначеної ним суми компенсації за неконсолідовані акції
на депозитний рахунок нотаріуса.

Судова колегія вважає, що наведене вище
узагальнення являється недопустимим, оскільки ним суд, фактично, здійснив
підміну понять. Так, перерахування будь-яких грошових коштів на депозитний
рахунок нотаріуса у будь-який термін являється правом відповідача, як являється
і правом позивачів звернення з відповідними заявами для отримання відповідної
грошової компенсації за акції. Дії відповідача, який саме виконував рішення
загальних зборів, що оспорюється, не можна співставляти безпосередньо з
положеннями цього оспорюваного рішення. При цьому, з наявного в матеріалах
справи протоколу № 8, яким оформлене рішення загальних зборів від 16.03.2004 р.
(т. УІ, а. с. 6) вбачається, що будь-які рішення з обмеження терміну обміну
акцій загальними зборами акціонерів не приймались. Також судова колегія вважає
за необхідне зазначити, що суд першої інстанції помилково зазначив відповідача
по справі, в даному випадку ВАТ „МГЗ”, як власника акцій тоді як він таким
власником не являвся.

Не
можна погодитись і з висновком господарського суду, наведеним ним в
оскаржуваному рішенні, що оспорюваним рішенням загальних зборів акціонерів
порушене право власності, яке відповідно до приписів ст. 41 Конституції
України, ст. 321 ЦК України є непорушним, а положення ст. 346 ЦК України не
містять такої підстави припинення права власності як прийняття рішення
загальних зборів.

Так,
суд не прийняв до уваги, що придбавши акції Акціонери набули разом з правом
власності на ці акції і корпоративні права. При цьому, одним із положень
корпоративних прав є право приймати участь у загальних зборах, наводити свої
міркування щодо розгляданих зборами питань, а також обов'язок підкорятись
рішенням більшості. Як вбачається з наведених вище доказів, а саме протоколу №
8, яким оформлені оспорювані рішення загальних зборів від 16.03.2004 р.,
рішення про деномінацію акцій шляхом їх консолідації прийняте більшістю, яка
складала 99,96% голосів, присутніх на зборах. При цьому такі повноваження
загальних зборів витікають із вимог ст. 41 Закону про товариства, ст. 98 ЦК
України, пп. пп. 10.2.1, 10.2.6 Статуту відповідача, Положення, приписів Закону
України „Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні” та Закону
України „Про цінні папери і фондову біржу”.

Відтак,
рішення загальних зборів від 16.03.2004 р. ніяким чином не позбавляли позивачів
їх права власності, а зобов'язали здійснити певні дії для того, щоб залишитись
акціонерами, а саме, вони зобов'язані консолідуватись з іншими акціонерами для
того, щоб отримати акцію (акції). При цьому, оспорюване рішення зборів надало
акціонерам можливість самостійно визначитись, чи консолідуватись, чи продати
свої акції і отримати відповідну, встановлену загальними зборами, грошову
компенсацію.

Отже,
висновок суду про порушення рішенням загальних зборів від 16.03.2004 р. права
власності позивачів, з врахуванням існування у Акціонерів саме корпоративних
прав на участь у ВАТ „МГЗ”, являється неправомірним.

Розглядаючи
доводи Акціонерів, наведені ними в позовних заявах, у відзивах, а також під час
розгляду даної справи в апеляційному провадженні, судова колегія знаходить їх
такими, що не можуть бути задоволені з підстав, що наведені вище в цій
постанові апеляційної інстанції.

Крім
того, наведені позивачами доводи вже неодноразово перевірялись в інших судових
справах, оскільки вони, як вбачається з наявних в матеріалах справи чинних
судових актів (т. УІІІ, а. с. 96-108, 109-112, 113-114, 115-122, 123-130,
131-133, 134-135, 136-143, 144-145, 146-149, 150-152, 153-162), повністю
співпадають з посиланнями, що наводились іншими позивачами при розгляді іншими
судовими інстанціями позовів таких інших позивачів саме про визнання недійсним
рішення загальних зборів ВАТ „МГЗ” від 16.03.2004 р.

За приписами ст. 35 ГПК України
рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для
господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для
вирішення спору.

Суд
першої інстанції, розглядаючи даний спір не звернув уваги на наведені вище
приписи процесуального законодавства. Разом з тим, чинним рішенням Корабельного
районного суду м. Миколаєва від 01.12.2004 р. по справі № 2-2718, яке залишене
без змін ухвалою судової палати по цивільним справам апеляційного суду
Миколаївської області та ухвалою судової палати у цивільних справах Верховного
суду України, а також іншими чинними судовими рішеннями, які знаходяться в
матеріалах цієї справи та наведені вище, вже встановлені факти відповідності
рішення загальних зборів ВАТ „МГЗ” від 16.03.2004 р. вимогам чинного
законодавства.

Відтак,
враховуючи приписи зазначеної вище ст. 35 ГПК України, перевіривши в судовому
засіданні апеляційної інстанції доводи позивачів, судова колегія приходить до
висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Акціонерів,
оскільки ними не доведено порушення їх власних корпоративних прав внаслідок
прийняття загальними зборами акціонерів ВАТ „МГЗ” оспорюваного рішення від
16.03.2004 р.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК
України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю „Миколаївський глиноземний завод” задовольнити.

Рішення
господарського суду Миколаївської області від 17.03.2008 р. у справі
№16/864/07-НР скасувати.

В
позовах ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6.,
ОСОБА_7відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7солідарно
на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Миколаївський глиноземний
завод” 42,50 грн. державного мита сплаченого за подачу апеляційної скарги.

Зобов'язати господарський суд
Миколаївської області видати відповідний наказ із зазначенням необхідних
реквізитів.

Головуючий суддя
Сидоренко М.В.

Суддя
Таценко Н.Б.

Суддя
Мишкіна М.А.

Постанова  підписана 13.06.2008 р.