ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2008 р.

№
8/413-07(6/108-04)

Вищий
господарський суд  України у складі
колегії  суддів:

головуючого

Удовиченка
О.С.

суддів
:

Мамонтової
О.М., Хандуріна М.І.

розглянувши  касаційну скаргу

приватного
підприємця ОСОБА_1

на  постанову

Харківського
апеляційного господарського суду від 05.02.2008р.

у
справі

8/413-07(6/108-04)

господарського
суду

Сумської
області

за
позовом

приватного
підприємця ОСОБА_1

до

ВАТ “
Сумське АТП -15928”

про

стягнення  25575,04грн.

в судовому засіданні взяли участь  представники :

приватний
підприємець

ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

Приватний
підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Сумської області з
позовною заявою про стягнення заборгованості у сумі 25575,04 грн., що виникла у
процедурі санації  ВАТ “ Сумське АТП
-15928”.

Рішенням
господарського суду Сумської області від 11.12.2007 (суддя Кияшко В.І.) позов
задоволено в повному обсязі, стягнуто з ВАТ "Автомобільне транспортне
підприємство - 15928", м. Суми, вул. Білопільський шлях, 26, код
015280068, на користь приватного підприємця ОСОБА_1  25575,04 грн. суми основного боргу, державне
мито у сумі -255,75 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу -118,00 грн.

Постановою
Харківського апеляційного господарського суду від 05.02.2008 (судді: Олійник
В.Ф., Гончар Т.В., Кравець Т.В.) апеляційну скаргу ВАТ "Сумське
АТП-15928", м. Суми задоволено, рішення
господарського суду Сумської області від 11.12.2007 скасовано, в позові
відмовлено, стягнуто з приватного підприємця ОСОБА_1 на користь ВАТ "Сумське
АТП-15928", м. Суми, вул. Білопільський шлях, 26, код 07,88
грн. державного мита за подання апеляційної скарги.

Приватний
підприємець ОСОБА_1 звернувся до Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 05.02.2008, рішення господарського суду
Сумської області від 11.12.2007 залишити без змін.

В
обґрунтування своєї касаційної скарги заявник посилається на порушення судом
апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваної постанови норм матеріального та
процесуального права, зокрема: п.10 і п.14 ст.3-1 Закону України " Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ",
ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, а також зазначає, що апеляційну скаргу було подано
неуповноваженою особою.

Судова
колегія, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає  частковому задоволенню  з наступних підстав.

Судами
попередніх інстанцій встановлено, що ухвалою господарського суду Сумської
області від 17.09.2004 порушено провадження у справі №6/108-04 про банкрутство
ВАТ "Сумське АТП-15928", м. Суми.

Ухвалою
господарського суду Сумської області від 12.07.2006 у справі №6/108-04
продовжено строк санації та призначено керуючим санацією арбітражного керуючого
ОСОБА_1

Ухвалою
господарського суду Сумської області від 18.05.2007 у справі №6/108-04
припинено повноваження керуючого санацією арбітражного керуючого ОСОБА_1,
призначено в.о. керівника боржника - ОСОБА_2.

З
матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з ВАТ "Сумське АТП-15928" заборгованості у сумі 25575,04
грн., що виникла в процедурі санації ВАТ "Сумське АТП-15928" під час
провадження  у справі №6/108-04.

В
обґрунтування своїх позовних вимог позивачем були подані до суду першої
інстанції наступні докази: довідка №190 від 03.07.2007 (а.с. 8), акт звірки
взаємних розрахунків станом на 01.07.2007 (а.с.9), квитанція про оплату витрат
за надання послуг, передбачених договором №39 від 07.11.2006 (а.с.14-17), акт
КРУ від 30.05.2007 ревізії фінансово-господарської діяльності ВАТ "Сумське
АТП-15928" (а.с. 18-21).

Судом
першої інстанції визнано ці докази достатніми, а розрахунки позивача
обґрунтованими.

Відповідно
до п.10 ст.3-1 Закону оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного
керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв'язку з
виконанням ним своїх обов'язків здійснюються в порядку, встановленому цим
Законом.

Пунктом
12. ст.3-1 Закону передбачено, що оплата послуг арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць
здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі,
встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо
інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат
та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні
дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про
банкрутство.

Згідно
з п.14 ст.3-1 Закону звіт про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного
керуючого затверджується рішенням комітету кредиторів та ухвалою господарського
суду.

З
матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Сумської області
від 28.04.2007 у справі №6/108-04 затверджено оплату послуг керуючого санацією
у розмірі 1333,93 грн. за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень. (а.с.
10-11).

Судом
першої інстанції зазначено, що позивачем в процедурі санації були понесені
витрати на загальну суму 28875,04 грн., частково були компенсовані позивачу
витрати у сумі 3300 грн.

Проте,
місцевим господарським судом визначено лише суму загальної заборгованості ВАТ
"Сумське АТП-15928" перед позивачем та не враховано вимоги Закону
України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його  банкрутом " щодо порядку, передбаченого
п.14 ст.3-1 Закону.

Суд
апеляційної інстанції обмежився у своїй постанові лише тим, що  зазначив, що позивачем не було дотримано
порядку, встановленого п.10, 14 ст.3-1 Закону щодо складання позивачем звіту
про оплату своїх послуг, як керуючого санацією ВАТ "Сумське АТП
15928", та затвердження  цього звіту
комітетом кредиторів та господарським судом, на тій підставі, що в матеріалах
справи відсутні докази, які б свідчили про здійснення ОСОБА_1 заходів щодо
складання та затвердження звіту про оплату його послуг.

В
силу ст.31 Закону витрати арбітражного керуючого, пов'язані із провадженням у
справі про банкрутство,  задовольняються
у першу чергу.

Таким
чином, судом апеляційної інстанції не було усунуто недоліки, які містить
рішення суду першої інстанції, не було з'ясовано питання щодо наявності чи
відсутності заборгованості відповідача перед позивачем та підтвердження цієї
заборгованості належними доказами, не надано оцінки доказам, які досліджував
суд першої інстанції.

Відповідно
до ч.2 ст.111-7 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

За
таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла
висновку, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної
інстанції прийняті із неправильним застосуванням норм матеріального права та
процесуального права, зокрема ст.3-1 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст.101 ГПК України.

Керуючись
статтями  1115,  1117,  1119-11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Сумської
області від 11.12.2007 та постанову Харківського апеляційного господарського
суду від 05.02.2008р. скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
господарського суду Сумської області.

Головуючий
О.С. Удовиченко

Судді                                                                                       О.М.
Мамонтова

М.І.
Хандурін