ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2008 р. Справа № 35/260-08

вх. № 5403/5-35

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Грищенко А.А. відповідача - Корчевський О.Є.

розглянувши справу за позовом ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" в ос. філії ГПУ "Полтавагазвидобування" м. Полтава

до ТОВ "Цефей", м. Харків

про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Цефей» про розірвання договору №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15.09.2004 року, укладеного між ними, на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України. Обґрунтовучи свій позов наступним тим, що між ДК «Укргазвидобування» в особі філії - ГПУ «Полтавагазвидобування» та ТОВ «Цефей» 15.09.2004 року був укладений договір №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність. Метою договору відповідно до п.1.1. є опрацювання техніко-геологічної інформації по свердловинах, капітальний ремонт облаштування та подальша експлуатація свердловин, підвищення віддачі продуктивних пластів та продуктивності свердловини, отримання прибутку в інтересах сторін.

Позивач вказує на те, що він повністю виконав свої зобов'язання за договором, передавши у спільну діяльність право користування свердловинами № 52, 57, 66 Чутівського родовища та № 162, 170 Більського родовища. Відповідач у спільну діяльність вкладає грошові кошти на фінансування капітальних витрат в сумі 5 190 000,00 гривень. Зазначаючи при цьому, що відповідач свої зобов'язання по договору повністю не виконав. Інвестиційні зобов'язання виконав на 100 відсотків, але роботи по капітальному ремонту та інтенсифікації свердловин №52, 57, 66 Чутівського родовища та свердловин №162, 170 Більського родовища згідно програми робіт виконані лише на 90%. Невиконання полягає в тому, що роботи не завершені, а позивачу не повернені свердловини, внаслідок чого позивач щоденно втрачає газ та конденсат.

Окрім того, позивач зазначає, що укладення вищевказаного договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність не відповідає статтям 11, 14, 20 Закону України «Про нафту і газ».

Перед початком судового засідання представники сторін звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Дане клопотання не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін, тому воно приймається судом та підлягає задоволенню.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні. Оскільки ним повністю виконує свої зобов'язання за договором, проводить роботи та дослідження з метою подальшої ефективної експлуатації свердловин, виконав геолого-економічну оцінку програми ремонтних робіт, відпрацював основні плани робіт по кожній свердловині та надав Позивачу пропозиції щодо доповнення до програми робіт (листи №14/01-2 від 14.01.2008 року, №19/02-2 від 19.02.2008 року та №24/03-08 від 24.03.2008 року), на що ніякої відповіді від позивача не отримав, а згодом отримав пропозицію про розірвання договору про спільну діяльність.

Отже відповідач вважає, що він виконує свої зобов'язання за договором, натомість їх порушує сам позивач.

Також у відзиві на позов, відповідач зазначає, що позивач крім того, що первинно підписав та затвердив договір також вчинив дії, що свідчать про його визнання та досягнення згоди щодо всіх його істотних умов, а саме 31.05.2007 року затвердив Додаткову угоду №1 до Договору та Доповнення до програми робіт на об'єктах спільної діяльності.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін судом встановлено, що 15.09.2004 року між сторонами був укладений договір №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність.

Відповідно до п. 1.1. договору метою спільної діяльності є:

опрацювання техніко-геологічної інформації по свердловинах; капітальний ремонт облаштування та подальша експлуатація свердловин; підвищення віддачі продуктивних пластів та продуктивності свердловини; видобування та реалізація видобутих вуглеводнів; отримання прибутку в інтересах сторін.

Відповідно до п.2.1. договору виконання договору здійснюється на підставі програми та бюджету спільної діяльності, які затверджуються сторонами на певний строк і є невід'ємними частинами договору. Проекти програми та бюджету спільної діяльності готуються відповідачем та надаються для розгляду позивачу.

Відповідно до п.2.4. договору організація та ведення справ по виконанню програми спільної діяльності є обов'язком відповідача.

Відповідно до п. 3.1. договору вкладом позивача у спільну діяльність є право користування свердловинами №№ 52, 57, 66 Чутівського родовища та №№ 162, 170 Нільського родовища.

Відповідно до п. 3.2. договору вкладом відповідача є грошові кошти в обсязі, необхідному для повного фінансування капітальних витрат, що передбачається програмою спільної діяльності. Загальний розмір вкладу відповідача становить 5 190 000,00 гривень.

Відповідно до п. 5.1. договору для координації спільних дій, загального керівництва спільною діяльністю та вирішення її найважливіших питань сторони створюють Комітет управління спільною діяльністю, до складу якого входять по 2 представника від кожної сторони.

Відповідно до п. 8.1. договору за невиконання або неналежне виконання умов договору, про що приймається рішення на засіданні Комітету з управління, позивач та відповідач несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України та умов даного договору.

Відповідно до п. 8.3. договору у випадку, якщо без поважних причин невиконання умов договору будь-якою стороною триває більше ніж 3 місяці, за письмовою згодою сторін договір припиняє свою дію.

Відповідно до п. 9.1. договору позивач гарантує, що договір є узгодженим з ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» та НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до п. 9.2. даний договір діє 10 років. Сторони можуть в будь-який час припинити дію цього договору на підставі взаємної письмової згоди, зокрема (але не виключно) у разі якщо Сторони прийдуть до висновку про недоцільність його продовження у зв'язку із збитковістю.

Відповідно до п. 9.3. термін дії цього договору може бути продовжено за взаємним погодженням Сторін. Одностороння відмова від умов договору, а також одностороннє розірвання договору не дозволяється.

Наприкінці 2004 року ТОВ «Цефей» звернулося до суду з позовом, в результаті розгляду якого прийнято рішення Господарського суду м. Києва від 27.10.2006 року та Постанова Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2007 року у справі №46/125-05-38/288, якими договір №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15.09.2004 року було залишено в силі, а дочірню компанію «Укргазвидобування» зобов'язали виконувати його положення. Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.06.2007 року касаційну скаргу ДК «Укргазвидобування» повернуто та не прийнято до розгляду.

31.05.2007 року позивач та відповідач уклали додаткову угоду №1 до Договору №927 від 15.09.2004 року про спільну інвестиційну та виробничу діяльність.

Відповідно до п.1. додаткової угоди сторони домовились продовжувати спільну інвестиційну та виробничу діяльність відповідно до умов договору №927.

Позивач та відповідач також підписали доповнення до програми робіт на об'єктах спільної діяльності від 31.05.2007 року.

Після цього відповідач надав позивачу з листом №14/01-2 від 14.01.2008 року геолого-економічну оцінку програми ремонтних робіт на свердловинах в спільної діяльності Більського і Чутівського родовищ на 80 сторінках.

Листом №19/02-2 від 19.02.2008 року відповідач надав позивачу проект Доповнення до програми робіт на об'єктах спільної діяльності на 4 сторінках, погоджений з ГПУ «Полтавагазвидобування» для його погодження та підписання позивачем.

Листом №24/03-08 від 24.03.2008 року відповідач повторно надав позивачу проект Доповнення до програми робіт на об'єктах спільної діяльності.

Проте, як встановлено судом, позивач направив відповідачу лист №34-3214 від 17.04.2008 року, в якому запропонував розірвати договір №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15.09.2004 року, на що відповідач в свою чергу відповів листом №5/05-1 від 05.05.2008 року в якому зазначив, що підстав для розірвання договору не бачить.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.10.2006 року та постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2007 року, якою рішення залишено в силі та без змін, по справі №46/125-05-38/288 встановлені наступні факти:

договір №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15.09.2004 року між позивачем та відповідачем є укладеним (стор. 9 рішення);

позивач та відповідач домовились, що одностороння відмова від договору не дозволяється, припинення договору можливе лише на підставі взаємної письмової згоди (стор. 10 рішення);

у разі порушення стороною умов договору приймається рішення на засіданні Комітету з управління (стор. 10 рішення);

свої зобов'язання за договором №927 від 15.09.2004 року ТОВ «Цефей» виконало належним чином (кошти в сумі 5 190 000 грн. 00 коп. перерахувало, капітальний ремонт свердловин провело) (стор. 8 постанови) Вказаним спростовується твердження позивача щодо невиконання відповідачем капітального ремонту свердловин та не проведення робіт по їх інтенсифікації.

Крім того, позивач не надав ніяких доказів про порушення умов договору з боку відповідача після прийняття постанови Київським апеляційним господарським судом 16.01.2007 року по справі №46/125-05-38/288, та не обґрунтував в чому полягає істотність цих порушень.

Лист №34-1567 від 03.03.2005 року, наданий позивачем, не може бути прийнятий до уваги в якості доказу про порушення відповідачем умов договору та нанесення позивачу збитків, оскільки він містить перелік тих же самих підстав, з яких позивач вже намагався розірвати договір. Вказані обставини були предметом розгляду в господарському суді, який дав їм належну правову оцінку в межах справи №46/125-05-38/288 і встановив, що істотних порушень зобов'язань за договором з боку відповідача не було.

Крім того, вказаний лист не може вважатися доказом в розумінні статті 32 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не дозволяє встановити наявність чи відсутність обставин (факт понесення позивачем втрат), на яких грунтуються вимоги позивача.

Натомість судом встановлено, що спільна діяльність, яка ведеться відповідно до договору позивачем та відповідачем є прибутковою.

Так у матеріалах справи наявний лист газопромислового управління «Полтавагазвидобування» дочірньої компанії «Укргазвидобування» № 7-5276 від 01.07.2008 року, відповідно до якого ГПУ «Полтавагазвидобування» просить відповідача в рахунок розподіленого прибутку за 2007 рік, отриманого за договором про спільну діяльність №927, забезпечити поставку обладнання. Також наявний договір поставки товарів від 02.07.2008 року, відповідно до якого відповідач закупив вказане обладнання на суму 1359022,50 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач також на виконання пунктів 2.1. та 2.4. договору №927 відповідно до мети спільної діяльності, визначеної п. 1.1. договору, проводив роботи щодо збільшення видобутку та покращення подальшої експлуатації свердловин.

Відповідно до пункту 2.1. договору проекти програми та бюджету спільної діяльності готуються відповідачем та надаються для розгляду позивачу.

Так, відповідач надав позивачу геолого-економічну оцінку програми ремонтних робіт на свердловинах в спільної діяльності Більського і Чутівського родовищ на 80 сторінках та проект Доповнення до програми робіт на об'єктах спільної діяльності на 4 сторінках, погоджений з ГПУ «Полтавагазвидобування» для його погодження та підписання позивачем (листи №14/01-2 від 14.01.2008 року, №19/02-2 від 19.02.2008 року, №24/03-08 від 24.03.2008 року).

Позивач не надав ніякої відповіді відповідачу щодо запропонованої ним програми робіт, а натомість надіслав лист з пропозицією про розірвання договору.

Таким чином суд приходить до висновку про належне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором.

Крім того, відповідно до п. 8.1. договору, Комітетом з управління ніяких рішень про порушення відповідачем умов договору не приймалось.

Також судом встановлено, що 31.05.2007 року позивач і відповідач уклали додаткову угоду №1 до Договору №927 та Доповнення до програми робіт на об'єктах спільної діяльності. Підписавши вказані документи, позивач підтвердив зі свого боку дійсність та намір щодо продовження співпраці по договору №927.

Лист ГПУ «Полтавагазвидобування» № 7-5276 від 01.07.2008 року з проханням до відповідача про поставку обладнання в рахунок розподіленого прибутку від спільної діяльності за 2007 рік, також є підтвердженням продовження співпраці сторін.

Таким чином як судовим рішенням по справі №46/125-05-38/288 так і власне діями позивача спростовуються доводи позивача щодо неузгодженості істотних умов та нечинності внаслідок цього Договору №927.

Суд не вбачає суперечності договору вимогам Закону України «Про нафту і газ» №2665-111 від 12 липня 2001 року, зокрема статтям 11, 14, 20.

Так, відповідно до статті 11 Закону України «Про нафту і газ» користування нафтогазоносними надрами, пошук і розвідка родовищ нафти і газу, їх експлуатація, спорудження та експлуатація підземних сховищ для зберігання нафти і газу здійснюються лише за наявності спеціальних дозволів на користування нафтогазоносними надрами, що надаються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з геологічного вивчення та забезпечення раціонального використання надр, на умовах, визначених чинним законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про нафту і газ» власник спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами не може дарувати, продавати або будь-яким чином відчужувати права, надані йому спеціальним дозволом на користування нафтогазоносними надрами, будь-якій іншій юридичній чи фізичній особі, в тому числі передавати їх до статутних фондів створюваних з його участю суб'єктів господарської діяльності, а також до майна спільної діяльності.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про нафту і газ» власник спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами зобов'язаний, зокрема, додержуватися вимог законодавства України, чинних стандартів, правил, норм виконання робіт, пов'язаних з користуванням нафтогазоносними надрами.

Позивач не надав пояснень, яким саме чином договір між позивачем та відповідачем суперечить вказаним нормам Закону України «Про нафту і газ».

Окрім того, виходячи із змісту договору №927 відповідач не має відношення до безпосередньої експлуатації свердловин, а лише фінансує витрати на здійснення інтенсифікації видобутку та капітальний ремонт.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Договором одностороння відмова від його виконання та його розірвання не допускається, згоди на розірвання договору відповідач позивачу не надавав, позивачем не надано доказів істотного або іншого порушення умов договору з боку відповідача, тож суд приходить до висновку про відсутність підстав для розірвання договору №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15.09.2004 року між позивачем та відповідачем.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.сть 525, 526, 629, 651 ЦК України, ст.ст. 12, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення підписане 01.08.08р.

Суддя