ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
УХВАЛА

Позивач:
Суб'єкт підприємницької діяльності фізична
особа-підприємець ОСОБА_1,  м.Шумськ
Тернопільської області

Відповідачі:
1. Шумська міська рада, м.Шумськ Тернопільської області

2.
Шумське районне споживче товариство, м.Шумськ Тернопільської області

Суддя          Андрусик Н.О.

За
участю представників від:

позивача: ОСОБА_1, суб'єкт підприємницької
діяльності, паспорт НОМЕР_1

Відповідача
1: не з'явився;

Відповідача 2: Помазанська С.І., уповноважена,
довіреність № 243 від 01.11.07 р.

Суть
справи:

Представникам
сторін, котрі прибули в судове засідання, роз'яснено права та обов'язки
учасників судового процесу у відповідності до приписів ст.ст. 20, 22, 29, 811
ГПК України.

Судом
в порядку ст. 81-1 ГПК України фіксація
судового процесу технічними засобами не здійснювалася через відсутність
письмового клопотання сторін.

Суб'єкт
підприємницької діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_1, що проживає в
м.Шумськ Тернопільської області, звернулася до господарського суду
Тернопільської області 14.02.2008р. з позовом до відповідачів: Шумської міської
ради, м.Шумськ Тернопільської області та Шумського районного споживчого
товариства, м.Шумськ Тернопільської області, про скасування рішення сесії
Шумської міської ради № 33 від 29.09.2000 р. та скасування державного акту
серії 11-ТР №000968 на право постійного користування землею, виданого Шумському
РайСТ 13 вересня 2001 року як незаконних, посилаючись на приписи ст.ст. 22, 27,
29, 30, 31, 34, 39, 40, 43, 44, 112, 116 ЗК України, ст.ст. 42, 79, Закону
України “Про місцеве самоврядування в Україні”, ст.ст. 15, 16 ЦК України,
ст.ст. 1, 54, 56, 57 ГПК України

На
обґрунтування заявлених вимог позивачем надано копію державного акту на право
користування землею ІІ-ТР №000968; рішення виконкому Шумської міської ради №59
від 30.03.2000р.; рішення сесії Шумської міської ради №33 від 29.09.2000р.;
витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, наданий 01.11.2007р.
Шумським районним бюро технічної інвентаризації; рішення Шумського районного
суду Тернопільської області №2-526/2007р. від 27.09.2007р.; паспорт за № 266 на
забудову садиби, виданий Шумською міською радою; договір на виконання проектних
і вишукувальних робіт від 17.08.2001р.; архітектурно-технічний паспорт об'єкту
архітектури -торгового павільйону; акт від 11.09.2001р. виносу в натуру
червоних ліній і проведення розбивки контурів фундаментів будівель та споруд з
додатками; інші матеріали.

Ухвалою
господарського суду від 20.02.08р. порушено провадження у даній справі та
призначено судове засідання на 18.03.08р.

Розгляд
справи неодноразово відкладався в порядку ст. 77 ГПК України, востаннє до
14.05.08р. у зв'язку з поданими сторонами клопотаннями про відкладення розгляду
справи  та необхідністю витребування
додаткових документів.

В
порядку ст. 69  ГПК України строк
розгляду спору продовжено згідно поданого позивачем клопотання, котре погоджено
сторонами, до 14.05.08р.

Представник
Шумської міської ради в судовому засіданні 18.03.2008р. подав заяву №266 від
14.03.2008р., згідно якої позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повній мірі.
Зазначає, що при винесенні оспорюваного рішення міською радою не було враховано
рішення виконавчого комітету №59 від 30.03.2000р., згідно якого було позивачу
надано земельну ділянку для встановлення торгового кіоску на ринковій площі у
відповідності до схеми розміщення торгових точок на ринковій площі в м. Шумськ.
Окрім того, міська рада звертає увагу суду на те, що оспорюване рішення сесії
Шумської міської ради №33 від 29.09.2000р. підписане заступником міського
голови з питань діяльності виконавчих органів ради Бойко А.О., що суперечить п.3
ч.3 ст.42, п.15 ст. 46 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”.
У зв'язку з наведеним відповідач 1 зазначає, що Державний акт ІІ-ТР №000968 від
13.06.2001р., виданий Шумською міською радою на підставі рішення сесії Шумської
міської ради №33 від 29.09.2000р. є недійсним.

Відповідач-2  у судовому засіданні та згідно поданого
відзиву на позовну заяву № 7/228 від 31.03.08р. позовні вимоги заперечує
повністю, вважає їх безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення,
посилаючись на таке.

Вважає,
що належним землекористувачем спірної земельної ділянки на торговому ринку по
вул.. Українська в м. Шумськ є Шумське РайСТ, а тому ні рішенням № 33 від
29.09.2000р., ні Державним актом на право постійного користування землею не
можуть бути порушені права позивача.

Дозвіл
на встановлення торгового павільйону у відповідності до ст.. 22 Закону України
“Про основи містобудування” від 16.11.1992р. № 2780-ІІ (із змінами та
доповненнями), може бути виданий лише за наявності документу на
землекористування. Однак, позивачем у справі не представлено суду такого
документу, в тому числі ні рішення міської ради про закріплення за позивачем
земельної ділянки під будівництво торгового павільйону, а ні договору оренди
земельної ділянки, ні Державного акту на право користування землею, а ні
відповідного рішення міської ради про вилучення у Шумського РайСТ земельної
ділянки на торговому ринку, чи доказів сплати земельного податку підприємцем,
будь-яких інших документів, які б підтверджували право користування земельною
ділянкою позивачем у справі.

Представник
Шумського РайСТ стверджує, що рішення Шумської міської ради № 229 від
16.08.2001р. „Про надання позивачу дозволу на виготовлення технічної
документації та будівництво торгового павільйону” без наявності документу, який
би посвідчував право на землекористування ОСОБА_1 є незаконним і скасоване
постановою господарського суду Тернопільської області у справі № 13/151-4883
від 01.02.08р. Скасовано також ухвалою Шумського районного суду від 18.04.08р.
рішення Шумської міської ради від 17.10.2007р. про визнання за ОСОБА_1 права
власності на торговий павільйон, що знаходиться на ринковій площі у м. Шумськ.
Твердження позивача стосовно прийняття оскаржуваного рішення пізніше, ніж
надання земельної ділянки підприємцю (рішення № 59 від 30.03.2000р.) спростовує
та вказує, що  Шумському РайСТ земельну
ділянку під торговий ринок по вул.. Українська в м. Шумськ закріплено
згідно рішення Шумської міської ради  №18
від 18.12.1998р. “Про відміну рішення виконкому селищної ради № 28 від
27.01.1995р. “Про затвердження реєстрації Державного акта на право постійного
користування земельною ділянкою території кооперативного ринку в селищі”.
Пунктом 2 прийнятого рішення встановлено “закріпити за Шумським РайСТ земельну
ділянку, площею 10108 м 2 в смт. Шумськ вул.. Українська, 52-Б, на
якій знаходиться ринок та видати державний акт на право постійного користування
нею”. Дане рішення  міською радою
прийнято на виконання рішення арбітражного суду Тернопільської області №1922-4
від 03.09.1998р., згідно яким скасовано рішення виконавчого комітету Шумської
селищної ради народних депутатів №28 від 27.01.1995р. «Про затвердження
реєстрації державного акта на право постійного користування земельною ділянкою
території кооперативного ринку в селищі»та зобов'язано Шумську селищну раду
закріпити за Шумським районним споживчим товариством земельну ділянку в смт. Шумськ
по вул. Українська, 52-Б площею 10108 м.кв., на якій знаходиться ринок та
видати Державний акт на право постійного користування нею.

На
підтвердження наведеного відповідачем-2 представлено копію рішення арбітражного
суду Тернопільської області  № 1922-4 від
03.09.1998р.; копію рішення Шумської міської ради № 18 від. 18.12.1998р.; копію
пояснювальної записки по технічній документації по інвентаризації земель
Шумського РайСТ по вул.. Українській; копію постанови господарського суду
Тернопільської області у справі №13/151-4883 від 01.02.08р., ухвалу Шумського
районного суду від 18 квітня 2008р. по справі №2-327/2008р.

Відповідач-1
в судове засідання 14.05.2008р. не з'явився. Натомість, на адресу
господарського суду 14.05.2008р. надіслав телеграму, в якій просив оголосити
перерву в судовому засіданні у зв'язку з неможливістю забезпечити явку
представника. Розглянувши подане клопотання та беручи до уваги, що відповідно
до п.4 резолютивної частини ухвали господарського суду від 08.05.2008р. сторони
попереджені про те, що у разі неявки представників сторін в судове засідання,
розгляд справи буде здійснено  за
наявними у справі документами, а також відхиляючи дане клопотання, суд враховує
ту обставину, що 14.05.2008р. закінчується передбачений ст. 69 ГПК України строк
вирішення даного господарського спору, котрий продовжено за згодою сторін до
14.05.2008р., тому справа розглядається в даному судовому засіданні.

Крім
того, в судовому засіданні 14.05.2008р. позивачем подано заяву без номеру від
14.05.2008р. про відмову від позову та припинення провадження у справі у
зв'язку з цим.

Відповідач-
2 проти заявленого позивачем клопотання не заперечив.

Суд,
розглянувши подане позивачем клопотання, заслухавши пояснення представника
Шумського РайСТ, вважає, що клопотання підлягає до задоволення як таке, що
подано в межах прав сторони, визначених ст. 22 ГПК України, та, одночасно
роз'яснивши позивачу правові наслідки відмови від позову, зважаючи, що така
відмова не суперечить чинному законодавству, не порушує чиїх-небудь прав та охоронюваних
законом інтересів, відповідає правам сторони в процесі,  приймає відмову позивача від позову, а
провадження у справі припиняє згідно п. 4 статті 80 ГПК України.

Разом
з тим, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають, виходячи
з такого.

Відповідно
до  п. 3 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів
України №7-93 від 21.01.1993р. «Про державне мито»(із змінами та доповненнями)
та пункту 9 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 23.08.1994р.
№02-5/612 «Про деякі питання практики застосування статей 80 та 81
Господарського процесуального кодексу України»(із змінами та доповненнями)
судам роз'яснено, що при вирішенні господарськими судами питань розподілу
витрат у випадках припинення провадження у справі, необхідно мати на увазі, що
судові витрати повертаються позивачеві тільки у разі припинення провадження
у справі з підстав, передбачених п.1 ст. 80 ГПК України, тобто у випадку,
коли спір не підлягає вирішенню в господарських судах України. В усіх інших
випадках застосування ст. 80 ГПК України судові витрати, в тому числі державне
мито, поверненню не підлягають.

За
таких обставин справи, враховуючи, що позивач скористався наданим йому правом,
передбаченим статтею 22 ГПК України, та подав заяву про відмову від позовних
вимог, судові витрати покладаються, згідно ст. 49 ГПК України, на нього.

З
огляду на наведене, керуючись ст.ст. 4-2 -4-7, 22, 33, 43, 44, 49, п.п. 4
ст.ст. 80, 811, 86 ГПК України, господарський суд, -

Ухвалив:

Провадження
у справі припинити у зв'язку з відмовою позивача від позову.

Суддя