СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

2 червня 2008 року

Справа № 2-5/2233-2008

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Котлярової О.Л.,

суддів                                                                      Антонової І.В.,

Прокопанич Г.К.,

за участю представників сторін:

позивача: Шепотенко С.В., довіреність б/н від 08.02.08;

відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестбудіндустрія": Нікітін О.І., довіреність б/н від 28.09.07;

відповідача - Маломаяцької сільської ради: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестбудіндустрія" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Гаврилюк М.П.) від 23 квітня 2008 року у справі № 2-5/2233-2008

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Алуштинський завод будівельних матеріалів і конструкцій"

(вул. Куйбишева, 25-164, Сімферополь, 95034)

до Маломаяцької сільської ради

(вул. Кооперативна, 8, Малий Маяк, м. Алушта, 98540)

Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестбудіндустрія"

(вул. Проектна, 7а, Ужгород, Закарпатська обл., 88007)

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Алуштинський завод будівельних матеріалів і конструкцій" звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про визнання недійсним договору оренди індивідуально-визначеного нерухомого майна, що знаходиться в комунальній власності Маломаяцької сільської ради від 02 червня 2006 року, укладеного між Маломаяцькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вестбудіндустрія".

Позов мотивований тим, що Маломаяцька сільська рада безпідставно та незаконно розпорядилась майном позивача, внаслідок чого було порушено його право власності.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 23 квітня 2008 року у даній справі позов задоволено, визнано недійсним Договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна від 02 червня 2006 року.

Не погодившись з даним рушенням суду, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вестбудіндустрія" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, оскільки воно було прийнято з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, при невідповідності висновків суду обставинам справи.

Апелянт посилається на те, що спірний договір був укладений на підставі рішення Маломаяцької сільської ради, а дане рішення Ради не було скасовано.

Також апелянт вважає, що господарським судом помилково прийшов до висновку про відсутність належних доказів права власності спірного майна Маломаяцької сільської ради, посилаючись: на рішення Маломаяцької сільської ради: №152 від 25 липня 2003 року "Про зарахування на баланс безгосподарного майна, №165 від 4 вересня 2003 року "Про присвоєння адресу", та №2-165 від 26 травня 2006 року "Про передачу зазначеного майна"; а також на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 21 липня 2006 року, яким спірне майна було визнане безгосподарним.

Більш детально доводи викладені в апеляційній скарзі.

Розпорядженням першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 2 червня 2008 року було змінено склад колегії: суддю Лисенко В.А. замінено на суддю Прокопанич Г.К.

У судовому засіданні, призначеного на 2 червня 2008 року, представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, представник позивача, надав заперечення, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні апелянт надав судової колегії Ухвалу Кримського третейського суду від 14 травня 2007 року №01-4/053-2005 та від 6 жовтня 2007 року №С-1-05/020-4-2007, якими були переглянути за нововиявленими обставинами рішення Кримського третейського суду від 15 квітня 2005 року №01-04/053-2005 та рішення від 17 травня 2007 року №с-1/05-020-4-2007, якими були скасовані ці рішення та провадження у справі припинено

У судове засідання не з'явився представник Маломаяцької сільської ради, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Оскільки явка в судове засідання представників сторін–це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо не з’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судова колегія розглянувши матеріали справи вважає можливим розглянути справу у відсутності Маломаяцької сільської ради.

Під час повторного розгляду справи, в порядку передбаченому статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши представника апелянта та представника позивача, перевіривши матеріали справи, Севастопольський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

02 червня 2006 року між Маломаяцькою сільською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вестбудіндустрія" (орендар) був укладений договір оренди індивідуально нерухомого майна.

Пункт 1 даного договору оренди нерухомого майна передбачає, що орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально-визначене майно - будівлі та споруди цегляного заводу, розташованого за адресою: с. Малий Маяк, вул. Промзона, 6, що знаходиться в комунальній власності Маломаяцької сільської ради.

Згідно з пунктом 11.1. договір укладений строком на одинадцять місяців та діє з 2 червня 2006 року до 2 травня 2007 року.

Відповідно до пункту 11.6. Договору у випадку відсутності заяви однієї зі сторін про припинення чи зміну цього договору протягом місяця до закінчення строку його дії, договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах, які були передбачені цим договором.

Матеріали справи свідчать, право власності на об'єкти нерухомості: будівлі літ. "А"- виробничий комплекс (площею 934,2 кв.м.) 51 % готовності, будівлі літ. "Б"- корпус фракційного накопичувача (площею 633,9 кв.м) 70 % готовності, споруди № 1 - кульовий шин (площею 35,1 кв.м.), розташовані за адресою: АР Крим, м. Алушта, с. Малий Маяк, Промзона, буд. 6, було зареєстровано у встановленому законом порядку в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №10624349 від 27 квітня 2005 року за Іщенко І.В. на підставі рішення Кримського третейського суду при концерні "СН" від 15 квітня 2005 року у праві № 01-04/053-2005 (а.с. 42).

Згідно з протоколом №1 загальних зборів учасників від 14 травня 2007 року та акту прийняття-передачі майна від 14 травня 2007 року Іщенко І.В. зробила свій внесок до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Алуштинський завод будівельних матеріалів та конструкцій" в розмірі 399960 грн. наступним майном літ. "А" виробничий корпус (недобудований) площею 934,2 кв. м І1% готовності (вартість 159 795 грн.), літ. "Б" корпус фракційного накопичувача (недобудовний) площею 633,9 кв.м. 70% готовності (вартість - 238 648 грн.) , споруда № 1 - кульовий млин 35,1 кв.м (вартість - 1 517 грн.), розташованого в Автономній Республіці Крим, м. Алушта, с. Малий Маяк, Промзона, 6 (а.с. 36-40).

Стаття 12 Закону України "Про господарські товариства" передбачає, що товариство є власником майна, переданого йому засновниками та учасниками у власність.

Відповідно до статті 115 Цивільного кодексу України, господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність у вигляді вкладу в статутний капітал. Вкладом в статутний капітал господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або немайнові або інші відчужувані права, які мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.

Право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Алуштинський завод будівельних матеріалів і інструкцій" зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №10624349 від 21 травня 2007 року (а.с. 45).

Норми статті 761 Цивільного кодексу України передбачають, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Як вбачається із матеріалів справи, Маломаяцька сільська рада не надала правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке було передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Вестбудніндустрія" за договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна від 02 червня 2006 року.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що Маломаяцька сільська рада не мала законних підстав розпоряджатися майном, яке не належало їй на праві власності та не входило до складу комунальної власності.

Судова колегія вважає не обґрунтованим посилання апелянта на якесь рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 21 липня 2006 року без вказівки на номер та сторони.

Також, судова колегія звертає увагу на Ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 24 квітня 2007 року у справі №2-8/4184.1-2007, якою провадження у цій справі, за заявою Маломаякської сільської ради до Алуштинського бюро технічної інвентаризації, Сімферопольського міжміського бюро реєстрації і технічної інвентаризації про визнання майна безгосподарним, було припинено, у зв'язку з тим, що господарський суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає припинення, у зв'язку з тим, що вирішення заяви про зобов'язання до вчинення певних дій, знаходиться поза компетенції господарського суду.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Стаття 215 Цивільного кодексу України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судова колегія дійшла висновку про те, що було порушено право позивача внаслідок того, що наявність спірного договору оренди надає ряд переважних прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестбудіндустрія", у тому числі право на укладання договору оренди на новий строк, переважне право переді іншими особами на придбання цього майна у раз його продажу та інше.

Посилання апелянта на надані судовій колегії ухвали Кримського третейського суду, як підстава для скасування оскарженого рішення не можуть бути прийняти до уваги апеляційною інстанцією, оскільки відповідно до частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Вказані документи не були надані до суду першої інстанції та не розглядались господарським судом, апелянтом не вказані поважні причини, з яких він не надав ці документи суду першої інстанції.

Крим того, матеріали справи документально підтверджено право власності позивача на майно - будівлі та споруди цегляного заводу, розташованого за адресою: с. Малий Маяк, вул. Промзона, 6.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно задовольнив позов.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 101, 103 (частина 1 пункт 1), 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариству з обмеженою відповідальністю "Вестбудіндустрія" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 23 квітня 2008 року у справі № 2-5/2233-2008 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  О.Л. Котлярова

Судді                                                                                І.В. Антонова                                                                                                              Г.К. Прокопанич