ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2008 р.

№ 14/230

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді

Дерепи В.І.,

суддів

Гончарука П.А., Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго"

на

рішення господарського суду Чернігівської області від 8 жовтня 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 12 грудня 2007 року

у справі

№ 14/230

за позовом

відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго"

до

товариства з обмеженою відповідальністю "Синтез"

про

стягнення 4 158,00 грн.

участю представників сторін:

від позивача –не з’явився

відповідача –не з’явився

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2007 року відкрите акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" звернулось до господарського суду Чернігівської області із позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Синтез" грошових коштів у розмірі 4 158,00 грн. за порушення умов договору поставки № 1043/04 від 09.08.2004 року.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 08 жовтня 2007 року (суддя –Н.Книш), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12 грудня 2007року (головуючий –Л.Кондес, судді –С.Куровський, Ю.Михальська), у позові відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 8 жовтня 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 12 грудня 2007 року і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових актів, колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено господарськими судами, 09.08.2008 року між позивачем (покупець) та відповідачем (продавець) було укладено договір поставки № 1043/04, відповідно до умов якого продавець зобов`язувався передати в обумовлені строки покупцю самонесучий ізольований дріт, а покупець зобов`язався прийняти вказану продукцію і оплатити за неї повну грошову суму.

Згідно з пунктом 1.2. договору загальна кількість продукції, яка підлягає поставці, визначається специфікацією, яка є невід`ємною частиною договору.

Пунктами 5.1., 5.3. договору передбачено, що поставка продукції здійснюється продавцем до 30.08.2004 року на умовах DDP правил Інкотермс –2000 на склади покупця.

Факт поставки даної продукції підтверджується накладною № 27 від 10.02.2005 року.

Позивач просить стягнути з відповідача 3 850,00 грн. вартості недопоставленої продукції, а саме 700 м. самонесучого ізольованого дроту марки AsXs 4x16.

В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 19.12.2006 року комісією відокремленого підрозділу позивача –Дніпропетровських міських електромереж виявлено недостачу самонесучого ізольованого дроту марки AsXs 4x16 на барабані 22, що зафіксовано в акті від 19.12.2006 року.

Зазначений акт та накладні на відпуск матеріалів свідчать, що позивачем не провадилась приймання по кількості самонесучого ізольованого дроту марки AsXs 4x16 в момент відкриття (розпечатування) барабану, що нестача була виявлена тільки після відпуску продукції протягом значного часу іншим позивачам із порушенням вимог пунктів 17,18, 21, 25, 26 Інструкції "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості", що затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 р. № П-6.

Відповідно до статті 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, з огляду на те, що приймання продукції відбулося із порушенням положень Інструкції № П-6, поданий позивачем акт від 19.12.2006 року складений із порушенням вимог Інструкції № П-6, колегія суддів погоджується із висновками місцевого та апеляційного господарських судів що, в порядку статей 33, 34 ГПК України, позивачем, з метою доказування позовних вимог, належних доказів подано не було, а тому основний борг у розмірі 3 850,00 грн. стягненню не підлягає.

Стаття 611 ЦК України встановлює такий правовий наслідок порушення зобов`язання як сплата неустойки.

Частина 2 статті 549 ЦК України визначає що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 8.1. договору сторони узгодили, що у випадку несвоєчасної поставки або недопоставки продукції продавець сплачує покупцю штраф у розмірі вісім відсотків від вартості не поставленої або недопоставленої продукції.

З огляду на те, що факт порушення відповідачем зобов`язання щодо кількості поставленої продукції відповідачем доведено не було, колегія суддів погоджується із рішенням місцевого та апеляційного господарських судів про відмову у задоволенні позову і в частині стягнення штрафу.

Доводи касаційної скарги висновків місцевого та апеляційного господарських судів не спростовують і підстав для скасування рішення господарського суду Чернігівської області від 8 жовтня 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 12 грудня 2007 року не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені місцевим та апеляційним господарськими судами на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих сторонами доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України Вищий господарський суд України, суд

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Чернігівської області від 8 жовтня 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 12 грудня 2007 року у справі за № 14/230 –без змін.

Головуючий, суддя

В.Дерепа

Суддя

П.Гончарук

Суддя

Л.Стратієнко