ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
Справа
№ 20/76-08-1183
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії
суддів:
судді: Колоколова
суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.
секретарі судового засідання: Бухтіяровій
участю представників сторін:
відповідача: ОСОБА_1
(довіреність № 2137 від 08.04.2008 року)
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Представництва по управлінню
комунальною власністю Одеської міської ради
рішення
господарського суду Одеської області від „21” травня 2008 року

по
справі №
20/76-08-1183

за
позовом
Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, м.
Одеса

до
Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2, м. Одеса

про внесення змін до договору оренди

В С Т А Н О В И В :

21.03.2008
року Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради
(далі по тексту -позивач) звернулося до господарського суду Одеської області з
позовною заявою до Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 (далі по тексту
-відповідач), в якій просило змінити у додатку 1 до договору оренди нежитлового
приміщення № 5/95 від 05.05.2005 року, укладеного між сторонами, розрахунок
орендної плати з 01 січня 2007 року. Також позивач просив стягнути на його
користь з відповідача витрати по сплаті державного мита в сумі 85 грн. та
витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 118 грн.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що відповідно до п.2.5 договору, за повідомленням
орендодавця розмір орендної плати змінюється у випадках зміни методики її
розрахунку, цін і тарифів, та в інших випадках, передбачених законодавчими
актами України та рішеннями міської ради з дня набрання ними законної сили.
Зазначеними у цьому пункті законодавчими актами позивач вважає ст.118 Закону
України „Про державний бюджет України на 2007 рік”, Наказ Фонду Державного
майна України від 18.01.2007 року № 43 про затвердження порядку перегляду
договорів оренди нерухомого державного майна, а також розпорядження Кабінету
Міністрів України № 301-р від 23.05.2007 року.

Рішенням
господарського суду Одеської області від 21.05.2008 року, яке підписано
26.05.2008 року по справі № 20/76-08-1183 (суддя Щавинська Ю.М.) в задоволенні
позовних вимог ПУКВ ОМР про внесення змін до договору оренди відмовлено. Такий
висновок суду мотивований тим, що доказів внесення відповідних змін до Методики
розрахунку граничних розмірів орендної плати за оренду майна, що знаходиться у
комунальній власності територіальної громади м. Одеси, затвердженої рішенням
Одеської міської ради від 09.11.2005 року №4840-ІV, відповідно до положень якої
розраховувався розмір орендної плати, позивач у встановленому законом порядку
не надав; вимоги позивача про внесення змін до договору оренди з 01.01.2007р.
не відповідають принципам цивільного та господарського права, взагалі, та
приписам ст.188 Господарського кодексу України та ст.653 Цивільного кодексу
України; прийняття розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 року
№ 301-р „Про індикативні ставки орендної плати за використання комунального
майна” не зумовлює автоматичне розповсюдження на комунальне майно затверджених
Кабінетом Міністрів України орендних ставок без внесення органом місцевого
самоврядування; відповідно до ст. 19 Закону України „Про оренду державного та
комунального майна”, Методика розрахунку та порядок використання орендної плати
для об'єктів, що перебувають у комунальній власності визначається органами
місцевого самоврядування.

Не
погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, ПУКВ
ОМР звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю та прийняти
нове, яким позовні вимоги задовольнити. Скаржник в своїх доводах та
запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі
обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно
застосував норми матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим виніс
незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і
вимогам закону.

На
думку скаржника, місцевий господарський суд неправомірно та безпідставно не
прийняв до уваги роз'яснення Президії Вищого господарського суду України із
змінами та доповненнями від 25.05.2005 року № 02-5/237, ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, якими
встановлено, що одностороння зміна умов зобов'язання не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом, зокрема таким законом є Закон України
„Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким передбачено, що договори
оренди державного та комунального майна, укладені до 01.01.2007р., підлягають
обов'язковому перегляду в частині розміру орендної плати у відповідності до
порядку, встановленого Методикою розрахунку і порядку використання плати за
оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від
04.10.1995р. №786.

Крім
того, за твердженням скаржника, саме розпорядженням Кабінету Міністрів України
від 23.05.2007 року № 301-р „Про індикативні ставки орендної плати за
використання комунального майна”, ст. 118 Закону України „Про Державний бюджет
України на 2007 рік” органам місцевого самоврядування рекомендовано
застосовувати у 2007 році орендні ставки за використання цілісних майнових
комплексів державних підприємств та нерухомого державного майна, під час визначення
розміру орендної плати за комунальне майно, однак слід зазначити, що у вказаних
нормативних актах не зазначено, що органи місцевого самоврядування повинні
внести зміни у нормативний акт, який регулює відносини, пов'язані з орендою
комунального майна, тому посилання суду є незаконним.

Відповідач
відзив на апеляційну скаргу до суду не надав, але його представник  в судовому засіданні 26.06.2008 року просив
залишити апеляційну скаргу ПУКВ ОМР без задоволення, а рішення місцевого
господарського суду без змін, вважаючи його правомірним, обгрунтованим,
відповідаючим вимогам діючого законодавства та матеріалам справи.

Розглянувши
матеріали справи та апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні
пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених
фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до
наступного.

Як
вбачається з матеріалів справи, 05.02.2001 року між ПУКВ ОМР (Орендодавець) та
ФОП ОСОБА_2 (Орендар) укладено договір оренди № 5/95, відповідно до умов якого
орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування
нежитлові приміщення першого поверху № 503, загальною площею 273,7 кв.м., що
розташовані за адресою: м. Одеса, проспект Добровольського,77-а, виключно для
використання під розміщення медичного кабінету, спеціалізованої аптеки та
наркологічного кабінету. 05.05.2005 року сторони на підставі ст. 793 Цивільного
кодексу України за взаємною згодою виклали та посвідчили нотаріально договір
оренди нежитлового приміщення № 5/95 від 05.02.2001 року у новій редакції
(а.с.9-11).

Відповідно
до умов п.2.1 Договору (нова редакція) орендна плата визначена сторонами на
підставі ст. 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” та
рішення сесії Одеської міської ради від 09.11.2005р. №4840-IV „Про нову
редакцію методики розрахунку граничних розмірів орендної плати за оренду майна,
що знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Одеси”.

Згідно
з п.п.2.2, 2.4 Договору, за орендоване приміщення орендар зобов'язується
сплачувати орендну плату відповідно до розрахунку, приведеного у додатку 1 до
договору, що становить за перший після підписання договору оренди місяць
1808,40 грн., без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції,
орендар вносить орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно
від результатів його господарської діяльності.

Пунктом
2.5 Договору встановлено, що за повідомленням орендодавця розмір орендної плати
змінюється у випадках зміни методики її розрахунку, цін і тарифів, та в інших
випадках, передбачених законодавчими актами України та рішеннями міської ради з
дня їх вступу у законну силу.

Пунктом
1.3 Договору передбачено, що термін дії договору оренди у новій редакції з
05.05.2005 року до 05.05.2015 року.

10.08.2007
року ПУКВ ОМР звернулося до ФОП ОСОБА_2 з пропозицією № 01-15/1197 про внесення
змін до договору оренди нежитлового приміщення № 5/95 від 05.05.2005 року в
частині розміру орендної плати на виконання ст. 118 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2007 рік”, в якій пропонувало орендарю внести зміни
до договору оренди в частині розміру орендної плати, починаючи з 01.01.2007
року, шляхом підписання відповідного додаткового погодження до договору оренди
та наданої додаткової угоди від 22.06.2007 року, відповідно до якої орендна
плата розрахована, виходячи з ставки, встановленої змінами до Методики
розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна,
затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786, а
саме 20 % від експертної вартості приміщення, і складає за перший місяць
-січень 2007 року, з урахуванням податку на додану вартість та індексу
інфляції, 7950,64 грн. (а.с.13).

05.09.2007
року на адресу ПУКВ ОМР надійшов лист № 9658 від ФОП ОСОБА_2, з якого
вбачається, що орендар відмовляється підписувати додаткове погодження та внести
зміни до договору оренди № 5/95 від 05.05.2005 року (у новій редакції), у
зв'язку з тим, що орендна плата станом на 01.01.2007 року складає 7950,64 грн.
на місяць та приведе до абсолютної неможливості продовжувати медичну практику,
посилаючись на ст. 10 Закону України „Про оренду державного та комунального
майна”, в якій зазначено, що умови договору мають силу на весь строк дії
договору оренди (а.с.17).

Судова
колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову в
задоволенні позовних вимог ПУКВ ОМР та вважає, що його доводи, заперечення і
вимоги, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та
задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Статтею
118 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” встановлено, що у
2007 році передача в оренду державного та комунального майна здійснюється
виключно на конкурсних засадах; орендна плата за державне та комунальне майно
визначається відповідно до її ринкової вартості у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України; надано право Кабінету Міністрів України
затверджувати індикативні ставки орендної плати для державного та комунального
майна, яке передається в оренду в містах обласного значення, містах Києві та
Севастополі; договори оренди державного та комунального майна, укладені до
01.01.2007 року (крім договорів на оренду державного та комунального майна,
укладених бюджетними установами, Пенсійним фондом України та його органами, а
також щодо цілісних майнових комплексів), у шестимісячний термін підлягають
обов'язковому перегляду відповідно до встановленої норми.

Розпорядженням
Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 року № 301-р „Про індикативні
ставки орендної плати за використання комунального майна” визначено, що
відповідно до статті 118 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007
рік” рекомендувати органам місцевого самоврядування застосовувати у 2007 році
орендні ставки за використання цілісних майнових комплексів державних
підприємств та нерухомого державного майна, затверджені постановою Кабінету
Міністрів України від 04.10.1995 року № 786, під час визначення розміру
орендної плати за комунальне майно, що передається в оренду в містах обласного
значення, містах Києві та Севастополі.

Відповідно
до ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання,
які виникають між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами -юридичними
особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними
зобов'язаннями, господарські договори укладаються за правилами, встановленими
Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно
із статтею 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання
господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не
передбачено законом або договором, сторона договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором, сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє
другу сторону про результати її розгляду; у разі якщо сторони не досягли згоди
щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у
встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона
має право передати спір на вирішення суду, якщо судовим рішенням договір
змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня
набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не
встановлено за рішенням суду.

Приймаючи
до уваги, що майно, яке виступає предметом договору, належить до комунальної
власності, до спірних правовідносин застосовуються також норми Закону України
„Про оренду державного та комунального майна”.

Згідно
з ч. 2 ст. 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”,
Методика розрахунку, пропорції розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем
і балансоутримувачем та порядок використання орендної плати визначаються:
Кабінетом Міністрів України -для об'єктів, що перебувають у державній
власності; органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим,
- для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим; органами місцевого
самоврядування -для об'єктів, що перебувають у комунальній власності.

Рішенням
Одеської міської ради від 09.11.2005 року № 4840-ІV „Про нову редакцію Методики
розрахунку граничних розмірів орендної плати за оренду майна, що знаходиться у
комунальній власності територіальної громади м. Одеси” затверджено Методику
розрахунку граничних розмірів орендної плати за оренду майна, що знаходиться у
комунальній власності територіальної громади м. Одеси.

На
підставі п.8 затвердженої Методики, яка є чинною станом на день розгляду
справи, розмір плати за оренду нерухомого майна на рік встановлюється у
відсотках від експертної вартості цього майна.

Відповідно
до розрахунку орендної плати (додаток 1 до договору) (а.с.12), відсоток від
експертної вартості приміщення, наданого під побутові послуги (розміщення
майстерні з ремонту ювелірних виробів (п.4.1 договору), визначений за п.8.8.
Методики № 4840 та складає -5%.

Частиною
4 ст.10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”
встановлено, що умови договору оренди є чинними на весь строк дії договору і у
випадках, коли після його укладення (приведення у відповідність з цим Законом)
законодавством встановлено правила, які погіршують становище орендаря.

Згідно
зі ст.193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.
525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Пунктом
2.5 договору оренди нежитлового приміщення № 5/95 від 05.02.2001 року (у новій
редакції від 05.05.2005 року) встановлено, що за повідомленням орендодавця
розмір орендної плати змінюється у випадках зміни методики її розрахунку, цін і
тарифів, та в інших випадках, передбачених законодавчими актами України та рішеннями
міської ради з дня їх вступу у законну силу.

Відповідно
до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, при цьому, докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює
наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення
господарського спору.

Дослідивши
матеріали справи, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду
приходить до висновку, що ПУКВ ОМР не надано до матеріалів справи доказів в
розумінні ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України на
підтвердження внесення змін до Методики розрахунку граничних розмірів орендної
плати за оренду майна, що знаходиться у комунальній власності територіальної
громади м. Одеси, затвердженої Рішенням Одеської міської ради від 09.11.2005
року №4840-ІV.

Таким
чином, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про
відсутність достатніх підстав для зміни умов договору оренди, виходячи з п.2.5
Договору, оскільки доказів внесення відповідних змін до Методики розрахунку
граничних розмірів орендної плати за оренду майна, що знаходиться у комунальній
власності територіальної громади м. Одеси, затвердженої Рішенням Одеської
міської ради від 09.11.2005 року № 4840-ІV, відповідно до положень якої
розраховувався розмір орендної плати.

Посилання
скаржника на внесення змін до Методики розрахунку і порядку використання плати
за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України
від 04.10.1995 року № 786, у зв'язку з прийняттям Закону України „Про Державний
бюджет України на 2007рік”, не приймається апеляційним господарським судом до
уваги в якості підстави для внесення змін до умов договору, передбаченої ст.21
Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, так як відповідно
до ст.19 цього Закону Методика розрахунку та порядок використання орендної
плати для об'єктів, що перебувають у комунальній власності визначається саме
органами місцевого самоврядування.

Оцінюючи
посилання Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської
ради на розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 року № 301-р
„Про індикативні ставки орендної плати за використання комунального майна”,
слід відмітити, що, як вбачається із змісту названого розпорядження, ним,
відповідно до ст. 118 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007
рік”, рекомендовано органам місцевого самоврядування застосовувати у 2007 році
орендні ставки за використання цілісних майнових комплексів державних
підприємств та нерухомого державного майна, під час визначення розміру орендної
плати за комунальне майно.

Прийняття
зазначеного розпорядження не зумовлює автоматичне розповсюдження на комунальне
майно затверджених Кабінетом Міністрів України орендних ставок без внесення
органом місцевого самоврядування, у даному випадку Одеською міською радою,
відповідних змін до нормативних актів, що регулюють відносини, пов'язані з
орендою комунального майна.

Не
заслуговує на увагу також посилання скаржника на Наказ Фонду Державного майна
України від 18.01.2007 року № 43 „Про затвердження порядку перегляду договорів
оренди нерухомого державного майна”, оскільки, по-перше, вказаний порядок
регулює перегляд договорів оренди державного майна у зв'язку з прийняттям змін
до вищезазначеної методики, визначеної Кабінетом Міністрів України № 786, а,
по-друге, згідно з п.4 цього порядку, орендодавці мають письмово попередити
орендарів не пізніше 28 лютого 2007 року, та пропонувати орендарям у додаткових
угодах першим місяцем оплати за новими ставками також визначати січень 2007
року.

Матеріалами
ж справи встановлено, що позивач звернувся до орендаря -ФОП ОСОБА_2 з
пропозицією про внесення змін до договору оренди лише 17.08.2007 року (а.с.13),
додавши при цьому додаткову угоду, підписану 22.06.2007 року (а.с.12), а з
позовом до господарського суду Одеської області, як свідчить штамп канцелярії
суду (а.с.2), Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської
міської ради звернулось лише 21.03.2008 року.

За
таких обставин, господарським судом першої інстанції правомірно встановлено, що
вимоги про внесення змін до договору оренди з 01.01.2007р. не відповідають
принципам цивільного та господарського права взагалі, та приписам ст.188
Господарського кодексу України та ст.653 Цивільного кодексу України, зокрема.

Викладені
у додаткових поясненнях, в якості підстави для внесення змін до договору з
01.01.2007р., твердження позивача про те, що моментом початку перебігу
шестимісячного терміну, встановленого ст. 118 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2007 рік”, є дата прийняття розпорядження Кабінетом Міністрів
України №310-р від 23.05.2007р., не приймаються до уваги як необґрунтовані та
не підтверджені нормами чинного законодавства.

ПУКВ
ОМР ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної
інстанції не надало, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду
апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а
відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були
доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Вищезазначене
повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на
підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість
винесеного місцевим господарським судом рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

За
викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду
Одеської області від 21.05.2008 року по справі № 20/76-08-1183 відповідає вимогам
чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або
зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга
ПУКВ ОМР -без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105  Господарського                   процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення
господарського суду Одеської області від „21” травня 2008 року по справі №
20/76-08-1183 залишити без змін, а апеляційну скаргу Представництва по
управлінню комунальною власністю Одеської міської ради - без задоволення.

Постанова
в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає
законної сили з дня її прийняття.

Постанову
апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий
суддя
С.І. Колоколов

Суддя
Г.П. Разюк

Суддя                                                                                             М.С.
Петров