ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.08.08 Справа №10/271/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

, Шевченко Т. М.

при секретарі Шерник О.В.

за участю представників:

позивача: не з’явився;

відповідача-1: Лисенко Н.В., довіреність № 01-38/1217 від 29.07.2008р.;

відповідача-1: Цурик Є.Г., довіреність № 01-17/289 від 25.02.2008р.;

відповідача-2: Фанін П.В., довіреність № 61 від 15.01.2008р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Управління комунальної власності

Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області від 27.05.2008р.

у справі № 10/271/08

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька

міська енергетична компанія», м. Запоріжжя

до відповідача-1 Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

до відповідача-2 Управління комунальної власності

Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

про визнання недійсною угоди, оформленої протоколом

розподілу вартості майна між орендодавцем та орендарем

від 07.10.2004р.

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізька міська енергетична компанія», м. Запоріжжя було подано позов до Запорізької міської ради, м. Запоріжжя і Управління комунальної власності Запорізької міської ради, м. Запоріжжя про визнання недійсною угоди, оформленої протоколом розподілу вартості майна між орендодавцем та орендарем від 07.10.2004р., що складено комісією, призначеною наказом Управління комунальної власності Запорізької міської ради №187 від 27.08.2004р. (відповідно до уточнених позовних вимог).

Розглянувши справу по суті, господарський суд Запорізької області своїм рішенням від 27.05.2008р. у справі № 10/271/08 (суддя Алейнікова Т.Г.) позв задовольнив: визнав недійсною угоду, оформлену протоколом розподілу вартості майна між орендодавцем та орендарем від 07.10.2004р., що складений комісією, призначеною наказом Управління комунальної власності Запорізької міської ради №187 від 27.08.2004р.

Рішення суду ґрунтується на приписах ст.ст. 202, 203, 237 ЦК України, «Порядку повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди», затвердженого наказом ФДМУ від 07.08.1997р. № 847 і мотивоване тим, що оскільки угода між орендодавцем та орендарем, яка оформлена протоколом розподілу вартості майна між орендодавцем та орендарем від 07.10.2004р., суперечить п.п. 8.1, 8.4, 8.8 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», містить умову, не передбачену ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», не відповідає нормі, викладеній у ст.237 ЦК України, оформлена без додержання порядку, встановленого наказом ФДМУ № 847 від 07.08.1997р., а додатки №№ 2, 3, 6 протоколу не відповідають фактичним обставинам, зазначену угоду, що існує у формі протоколу, слід визнати недійсною.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі Управління комунальної власності Запорізької міської ради, відповідач-2 у справі, вказує на те, що рішення суду прийнято при неповному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні, обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає зокрема, що судом було невірно встановлено, що комісією шляхом складання протоколу розподілу вартості майна від 07.10.2004р. було вчинено правочин. Безпідставним є висновок суду про наявність порушень вимог чинного законодавства внаслідок відсутності між сторонами домовленості щодо змісту і послідовності процедур розірвання договору, яка може бути оформлена відповідною угодою. Протокол розподілу вартості майна від 07.10.2004р. складений на підставі матеріалів інвентаризації. Суд дійшов хибного висновку про неможливість придбання нових основних засобів з метою відновлення орендованих основних засобів. Судом не надано правової оцінки рішенню виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.07.2004р. № 280/1 «Про оформлення права комунальної власності на об’єкти нерухомості та майно теплових мереж і подальше їх використання». Висновок суду про те, що позивач не був повідомлений про складання протоколу розподілу вартості майна від 07.10.2004р. є безпідставним та таким, що не відповідає дійсності, оскільки зазначений протокол був підписаний двома членами комісії, які виконували функції посадових осіб позивача. Судом необґрунтовано залишено без задоволення заяву відповідача-2 про припинення провадження по справі, у зв’язку зі спливом строків позовної давності, передбачених для пред’явлення позову. Відповідач-2 просить рішення господарського суду Запорізької області від 27.05.2008р. у справі № 10/271/08 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

ТОВ «Запорізька міська енергетична компанія», позивач у справі, у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти викладених в ній доводів. Зазначає зокрема, що оскільки протокол від 07.10.2004р. є дією на набуття державної власності на майно, то цей протокол є правочином, який вчинила комісія, що складалася з представника позивача (незаконного) та представників відповідачів. Позивач просить апеляційну скаргу відповідача-2 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 27.05.2008р. у справі № 10/271/08 – без змін.

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1462 від 07.08.2008р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Колодій Н.А., Шевченко Т.М.

В судовому засіданні представник відповідача-2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Від Запорізької міської ради, відповідача-1 у справі, письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило. В судовому засіданні представник відповідача висловив свою незгоду із судовим рішенням.

Позивач законним правом на участь свого представника в судовому засіданні не скористався. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив позивача містить клопотання про відкладення розгляду скарги на вересень 2008р., мотивоване знаходженням персоналу товариства у відпустці.

Колегією суддів клопотання позивача про відкладення розгляду апеляційної скарги залишено без задоволення, як необґрунтоване, оскільки клопотання не підтверджено будь-якими доказами щодо викладених в ньому доводів, згідно з вимогами ст.33 ГПК України. Позивач не був позбавлений права направити в судове засідання іншого свого представника, у відповідності з ч.3 ст.28 ГПК України, якою передбачено, що представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації. Крім того, розгляд справи можливий за наявними у справі доказами, а неявка позивача не є перешкодою для вирішення спору (ст.75 ГПК України).

В судовому засіданні 08.08.2008р. за згодою представників відповідачів оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду апеляційної інстанції.

За клопотанням присутніх учасників судового процесу розгляд справи вівся без застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового процесу.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як випливає з матеріалів справи, 07.10.2004р. комісією, склад якої було затверджено наказом Управління комунальної власності міськради від 27.08.2004р. № 187 «Про затвердження складу комісії з інвентаризації майна цілісних майнових комплексів теплових мереж Комунарського та Заводського районів м. Запоріжжя, з метою розподілу вартості майна між орендодавцем та орендарем», що діяла на підставі порядку, встановленого наказом ФДМУ від 07.08.1997р. № 847, було складено протокол розподілу вартості майна між орендодавцем та орендарем.

За змістом цього протоколу, комісія здійснила розподіл майна цілісних майнових комплексів теплових мереж Комунарського та Заводського районів м. Запоріжжя між орендарем та орендодавцем, за результатами якого укладено інвентаризаційні описи.

До державної частки майна в цілісних майнових комплексах теплових мереж Комунарського та Заводського районів на етапі інвентаризації віднесено:

1) Додаток № 1 – орендоване майно балансовою вартістю 36.142.922,76 грн., залишковою вартістю 16.371.394,44 грн. на 01.10.2004р. (до протоколу розподілу);

2) Додаток № 2 – майно, придбане за рахунок амортизаційних відрахувань на орендоване майно балансовою вартістю 2.701.874,40 грн., залишковою вартістю 1.708.997,62 грн. на 01.10.2004р. (до протоколу розподілу);

3) Додаток № 3 – майно, придбане за рахунок залишку коштів амортизаційного фонду балансовою вартістю 1.320.872,61 грн., залишковою вартістю 899.034,08 грн. на 01.10.2004р. (до протоколу розподілу);

4) Додаток № 6 – незавершене будівництво по вул. Новокузнецькій балансовою вартістю 804.901,02 грн. за рахунок амортизаційних відрахувань на 01.10.2004р. (до протоколу розподілу).

До частки майна, що належить орендареві:

5) Додаток № 4 – майно, придбане за власні кошти товариства з обмеженою відповідальністю «ЗМЕК» балансовою вартістю 311.251,09 грн., залишковою вартістю 128.031,92 грн. на 01.10.2004р. (до протоколу розподілу);

6) Додаток № 5 – майно, придбане безкоштовно товариством з обмеженою відповідальністю «ЗМЕК» від інших підприємств балансовою вартістю 2.141.330,00 грн., залишковою вартістю 434.981,44 грн. на 01.10.2004р. (до протоколу розподілу).

Протокол розподілу вартості майна від 07.10.2004р. підписаний головою комісії та всіма членами комісії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що протокол розподілу вартості майна від 07.10.2004р. складений незаконно, оскільки під час його складання безпідставно віднесено до державної власності майно, що належить ТОВ «ЗМЕК». Відомості, зазначені в додатках №№ 2, 3, 6 до протоколу, не відповідають дійсності, оскільки за рахунок амортизаційних відрахувань на орендоване майно та коштів амортизаційного фонду позивач ніякого майна не набував. Позивач зазначає, що комісія не здійснила документального засвідчення джерел придбання нових основних засобів за час від початку оренди до дати інвентаризації, а безпідставно віднесла майно, зазначене в додатках №№ 2, 3, 6 протоколу від 07.10.2004р., до державної власності. Також позивач вказує на те, що з боку ТОВ «ЗМЕК» протокол підписано арбітражним керуючим Цибулевським А.В., який не був уповноваженою особою, оскільки Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» розпоряднику майна не надано права встановлювати право власності на майно, що знаходиться у боржника. У зв’язку з цим, в позові ставиться вимога про визнання недійсною угоди, оформленої протоколом розподілу вартості майна між орендодавцем та орендарем від 07.10.2004р., що складено комісією, призначеною наказом Управління комунальної власності Запорізької міської ради № 187 від 27.08.2004р. Позовні вимоги ґрунтуються на приписах ст.ст. 203, 207, 215, 227, 237 ЦК України, ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», «Порядку повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди», затвердженого наказом ФДМУ від 07.08.1997р. № 847.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що спір виник з приводу складеного протоколу розподілу вартості майна між орендодавцем та орендарем від 07.10.2004р., у зв’язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню «Порядок повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди», затвердженого наказом ФДМУ від 07.08.1997р. № 847, згідно з п.1 якого цей Порядок забезпечує реалізацію положень статей 26, 27, 28 і 29 Закону України «Про оренду державного майна» і регулює здійснення комплексу заходів і процедур, пов'язаних з поверненням орендодавцю орендованого державного майна: інвентаризації і оцінки майна орендних підприємств, визначення часток держави і орендаря у цьому майні, врахування заборгованості орендарів по орендних платежах, приймання-передачі майна, вибору організаційно-правової форми підприємства, заснованого на поверненому після оренди державному майні і, при необхідності та за згодою орендаря, майні орендаря.

Пунктом 9 цього Порядку передбачено, що за даними інвентаризації складаються протокол про результати інвентаризації та протокол розподілу вартості майна між орендодавцем і орендарем, які Комісія подає на погодження орендарю і затвердження орендодавцю.

Згідно з п.18 названого Порядку, після закінчення своєї роботи Комісія подає орендодавцеві і орендареві, серед іншого, протокол розподілу вартості майна між орендодавцем і орендарем.

Зміст позовної заяви (з урахуванням зроблених уточнень) свідчить про те, що на думку позивача протокол розподілу вартості майна між орендодавцем та орендарем від 07.10.2004р., є правочином, до якого підлягають застосуванню приписи ст.ст. 203, 215 ЦК України, які закріплюють загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а також підстави недійсності правочину.

Згідно ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Тобто, правочин являє собою вольові дії, спрямовані на досягнення певного результату, який має правовий характер. Для вчинення двостороннього правочину потрібні погоджені дії двох сторін.

Протокол розподілу вартості майна між орендодавцем та орендарем від 07.10.2004р. не свідчить про укладення сторонами угоди про передачу майна у власність або про укладення будь-якої іншої цивільно-правової угоди.

Аналізуючи зміст протоколу розподілу вартості майна від 07.10.2004р., колегія суддів відзначає, що в ньому відсутні жодні дані про прийняття сторонами на себе будь-яких цивільних прав чи обов’язків. В протоколі лише зазначено, що комісія здійснила розподіл майна цілісних майнових комплексів теплових мереж Комунарського та Заводського районів м. Запоріжжя між орендарем та орендодавцем, за результатами якого укладено інвентаризаційні описи. В протоколі також наведений перелік майна, згідно додатків, яке віднесено до державної частки майна та до частки майна орендаря.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковими доводи позивача про те, що названий протокол розподілу вартості майна від 07.10.2004р. свідчить про укладення сторонами цивільно-правової угоди (правочину).

Досліджені матеріали справи свідчать про те, що протокол розподілу вартості майна від 07.10.2004р. не породжував прав, а лише фіксував факт віднесення майна до державної частки або до частки майна орендаря.

Таким чином, спірний протокол розподілу вартості майна від 07.10.2004р. не є правовстановлюючим, а тільки підтверджуючим документом. Такий протокол не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, оскільки відповідне набуття, зміна чи припинення прав та обов’язків між сторонами могло виникнути лише відповідно до договорів оренди. Отже, протокол розподілу вартості майна не може бути визнаний недійсним згідно статей ЦК України, на які посилається позивач, та які визначають підстави та порядок визнання недійсними угод (правочинів).

Оскільки протокол розподілу вартості майна від 07.10.2004р. не є правочином, то відсутні підстави для застосування до нього загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину (ст.203 ЦК України), а також застосування інших норм ЦК України, на які посилається позивач, та які стосуються правочинів (ст.ст. 207, 227 ЦК України).

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем, всупереч вимог ст. 33 ГПК України, не були доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Судом першої інстанції вищенаведених обставин справи досліджено не було, у зв’язку з чим безпідставно застосовано до спірного протоколу розподілу вартості майна правила щодо підстав визнання правочинів недійсними, чим було порушено норми матеріального права.

Позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що, виходячи з обставин справи, позивачем, який вважає порушеним своє право власності на майно, невірно обраний спосіб захисту свого права, оскільки порядок і способи захисту права власності визначені в главі 29 ЦК України.

З огляду на викладене, колегія суддів знаходить підстави для скасування рішення місцевого господарського суду, прийнятого при неповному з’ясуванні судом обставин, що мають значення для справи та порушенні норм матеріального права.

У відповідності зі ст.49 ГПК України, судові витрати по розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління комунальної власності Запорізької міської ради, м. Запоріжжя задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 27.05.2008р. у справі № 10/271/08 скасувати.

В позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька міська енергетична компанія», м. Запоріжжя на користь Управління комунальної власності Запорізької міської ради, м. Запоріжжя суму 42,50 грн. державного мита по розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Видати наказ.

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Запорізької області.

Шевченко Т. М.