КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

17.06.08 р.                                                                                          № 15/007-08

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Фаловської І.М. (доповідач по справі),

суддів:

Жук Г. А.

Чорногуза М. Г.

при секретарі судового засідання –Єрмак Л.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з’явилися

від відповідача: Архипенко В.М. –представник за дов. б/н від 17.06.2008 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ЕСО»на рішення господарського суду Київської області від 04.04.2008 року,

у справі № 15/007-08 (суддя Рябцева О.О.),

за позовом           акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку в особі філії «Центрально-Міське відділення Промінвестбанку в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області», м. Кривий Ріг Дніпропетровська область,

до           товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ЕСО», м. Березань Київська область,

про           звернення стягнення на заставлене майно та визначення способу реалізації заставленого майна,

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський міжобласний апеляційний господарський суд

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2007 року акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) в особі філії «Центрально-Міське відділення Промінвестбанку в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (далі по тексту –позивач) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія ЕСО»(далі по тексту –відповідач) про звернення стягнення на заставлене рухоме майно, а саме: технологічне обладнання лінії по випуску замінника цільного молока «Силач», яка знаходиться за адресою: Київська обл., м. Березань, вул. Недрянська, 25 та складається із системи розвантаження та переміщення сировини (ЕСО 02.00.00.000); системи транспортування сировини до ЕСО 03.00.00.000; системи живлювачів для подачі сировини ЕСО 04.00.00.000; вентилятора ВР-88-72.1 № 2, 5 та комплектуючих до нього; фаршезмішувача марки К7-ФМ-150; системи накопичення, дозування та пакування ЕСО 15.00.00.000, шляхом застосування процедури укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, та звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: комплекс розташований за адресою: Київська обл., м. Березань, вул. Недрянська, 25, і визначити спосіб його реалізації шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», позивачем від свого імені третій особі за ціною, що буде встановлена суб’єктом оціночної діяльності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 26Д/2 від 02.06.2005 р., в забезпечення виконання зобов’язань за яким між позивачем та відповідачем було укладеного іпотечний договір № 73Д/3 від 02.06.2005 р., у зв’язку з чим у позивача виникло право звернення стягнення на майно згідно з договором застави обладнання № 131Д/3 від 14.10.2005 р. Також позивач на підставі ст.ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень»просив суд звернути стягнення на предмет застави за договором застави обладнання, шляхом застосування процедури укладення договору купівлі-продажу з іншою особою, та на підставі ст. 39 Закону України «Про іпотеку»просив суд визначити спосіб реалізації майна, що є предметом іпотечного договору, шляхом застосування процедури продажу від імені позивача третій особі за ціною, що буде встановлена суб’єктом оціночної діяльності.

Відповідач при розгляді справи в суді першої інстанції відзив на позовну заяву не подав, проте його представник в судових засіданнях проти позову заперечував, посилаючись на те, що рішенням господарського суду Київської області від 16.10.2007 р. у справі № 10/469-07 з відповідача на користь позивача стягнуто 5206333,57 грн. заборгованості та фінансових санкцій за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 26Д/2 від 02.06.2005 р..

Рішенням господарського суду Київської області від 04.04.2007 року у справі № 15/007-08 (далі по тексту – оскаржуване рішення) позов було задоволено, звернуто стягнення на майно ТОВ «Науково-виробнича компанія ЕСО»за іпотечним договором № 73Д/3 від 02.06.2005 р., а саме: комплекс загальною площею 4409,10 кв.м., що складається з: контори «А-1»загальною площею 586,50 кв.м., котельної «Б-2»загальною площею 130,20 кв.м., складу «В-3»за гальною площею 1198,60 кв.м., складу «Д-4»загальною площею 1195,00 кв.м.. автогаражу «Ж-5»загальною площею 892,0 кв.м., насосної станції «3-6»загальною площею 9,40 кв.м., майстерні «1-7»загальною площею 15,20 кв.м., прохідної з магазином «К, Л-8»загальною площею 256,60 кв.м., нової вагової «М-9»загальною площею 63,20 кв.м., прохідної з магазином «Н-10»загальною площею 32,40 кв.м., погребу «О-11»загальною площею 30,00 кв.м., двох вбиралень «П, Р-12»та артскважини № 1-13, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Березань, вул. Недрянська, буд. 25, та за договором застави обладнання № 131Д/3 від 14.10.2005 р.. а саме: технологічне обладнання лінії по випуску замінника цільного молока «Силач», що складається із системи розвантаження та переміщення сировини (ЕСО 02.00.00.000); системи транспортування сировини до ЕСО 03.00.00.000; системи живлювачів для подачі сировини ЕСО 04.00.00.000; вентилятора ВР-88-72.1 № 2, 5 та комплектуючих до нього; фаршезмішувача марки К7-ФМ-150; системи накопичення, дозування та пакування ЕСО 15.00.00.000 на користь АКПІБ (закрите акціонерне товариство) в особі філії «Центральне-Міське відділення Промінвестбанку в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області»в сумі 5206333,57 грн.; визначено спосіб реалізації предмета іпотеки за іпотечним договором № 73Д/3 від 02.06.2005 р. шляхом застосування процедури продажу від імені АКПІБ (закрите акціонерне товариство) в особі філії «Центральне-Міське відділення Промінвестбанку в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області»третій особі за ціною, що буде встановлена суб’єктом оціночної діяльності; визначено спосіб реалізації предмета застави за договором застави обладнання № 131Д/3 від 14.10.2005 р. шляхом укладення АКПІБ (закрите акціонерне товариство) в особі філії «Центральне-Міське відділення Промінвестбанку в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області»договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем; стягнуто з ТОВ «Науково-виробничої компанії ЕСО»на користь АКПІБ (закрите акціонерне товариство) в особі філії «Центральне-Міське відділення Промінвестбанку в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області»25500 грн., 85 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням господарського суду Київської області, відповідач звернувся до Київського міжобласного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

В обґрунтування вимог, викладених в апеляційній скарзі, скаржник посилається на те, що при винесенні оскаржуваного рішення місцевий господарський суд не в повному обсязі з’ясував усі обставини, що мають значення для справи, та зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, неправильно застосувавши норми матеріального права, у зв’язку з чим останнє підлягає скасуванню з підстав, викладених у тексті скарги.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 06.05.2008 р. апеляційна скарга ТОВ «Науково-виробничої компанії ЕСО»була прийнята до провадження і призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні на 17.06.2008 р. за участю представників сторін.

Розпорядженням заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 17.06.2008 р. змінено склад колегії суду у справі та призначено розгляд справи у складі колегії суддів: головуючий суддя Фаловська І.М., суддя Жук Г.А. та суддя Чорногуз М.Г.

Представник відповідача вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримав, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив. Позивач не скористався наданим йому ст. 96 ГПК України процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не є перешкодою для перегляду рішення місцевого господарського суду по суті за наявними в справі матеріалами відповідно до ст.ст. 75, 96, 99 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ЕСО»не підлягає задоволенню, рішення господарського суду Київської області від 04.04.2008 року необхідно залишити без змін.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами врегульовано кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 26Д/2 (далі-Договір №26Д/2) від 02.06.2005 р. та договорами № 1 від 14.10.2005 р., № 2 від 10.02.2006 р., № 3 від 11.05.2006 р. та № 4 від 25.01.2007 р. (про внесення змін до договору № 26Д/2 від 02.06.2005 р., якими були встановлені інший розмір кредиту та визначені нові рахунки Позичальника). Відповідно умов вказаного договору, позивач (Банк) за умови наявності власних вільних кредитних ресурсів, надає відповідачу (Позичальник) кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 3 500 000 грн., на умовах, передбачених цим Договором, з першим траншем на суму 1950446 грн. для придбання комплексу за адресою: Київська обл., м. Березань, вул. Недрянська, 25. Дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - 01.06.2007 р. (п.2.2. договору).

Згідно п.п.3.2., 3.3. договору, відсотки за користування кредитом нараховуються Банком на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами та сплачуються Позичальником, виходячи із встановленої Банком відсоткової ставки у розмірі 19 відсотків річних. Відсотки за користування кредитом сплачуються Позичальником протягом місяця. За управління кредитом у формі кредитної лінії Позичальник сплачує Банку комісійну винагороду, виходячи із встановленої Банком відсоткової ставки у розмірі 1 відсоток річних від ліміту кредитної лінії, відповідно до п. 2.1 цього Договору за фактичну кількість днів у місяці та у році. Комісійна винагорода за управління кредитною лінією сплачуються Позичальником протягом місяця.

Крім цього, в забезпечення виконання зобов’язань за договором № 26Д/2, між сторонами було укладено іпотечний договір № 73Д/3 від 02.06.2005 р., відповідно до умов якого, предметом іпотеки є: комплекс загальною площею 4409,10 кв.м., що складається з: контори «А-1»загальною площею 586,50 кв.м., котельної «Б-2»загальною площею 130,20 кв.м., складу «В-3»загальною площею 1198,60 кв.м., складу «Д-4» загальною площею 1195,00 кв.м., автогаражу «Ж-5»загальною площею 892,0 кв.м., насосної станції «3-6»загальною площею 9,40 кв.м., майстерні «1-7» загальною площею 15,20 кв.м., прохідної з магазином «К, Л-8»загальною площею 256,60 кв.м., нової вагової «М-9»загальною площею 63,20 кв.м., прохідної з магазином «Н-10»загальною площею 32,40 кв.м., погребу «О-11»загальною площею 30 кв.м., двох вбира лень «П, Р-12»та артскважини № 1-13, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Березань, вул. Недрянська, буд. 25. Згідно з умовам цього Договору сторони оцінили предмет іпотеки у суму 3 900 892 грн.

Договором № 2 від 31.08.2006 р. про внесення змін до договору № 73Д/3 від 02.06.2005 р. сторони дійшли згоди, що вартість предмету іпотеки становить 6 000 000 грн.

В забезпечення виконання зобов’язань за договором № 26Д/2, сторони уклали договір застави обладнання № 131Д/3 від 14.10.2005 р., за умовами якого предметом застави є технологічне обладнання лінії по випуску замінника цільного молока «Силач», що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Березань, вул. Недрянська, 25 та складається із системи розвантаження та переміщення сировини (ЕСО 02.00.00.000); системи транспортування сировини до ЕСО 03.00.00.000; системи живлювачів для подачі сировини ЕСО 04.00.00.000, вентилятора ВР-88-72.1 № 2, 5 та комплектуючих до нього; фаршезмішувача марки К7-ФМ-150; системи накопичення, дозування та пакування ЕСО 15.00.00.000. на загальну суму 316 861,04 грн.

Позивач 21.11.2007 р. зареєстрував звернення стягнення на майно, про що внесений запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, та 21.11.2007 р. видано витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна серії ГР № 598181.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов’язання за договором №26Д/2 виконав, надав відповідачу кредит в сумі 4 243 449,08 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень та виписок з банківського позичкового рахунку відповідача (а.с.17-54).

Відповідач свої зобов’язання належним чином та своєчасно не виконав –станом на 19.07.2007 р. прострочив сплату кредитної заборгованості у сумі 4 243 499,08 грн., відсотків за користування кредитом за період з 01.10.2006 р. по 19.07.2007 р. у сумі 686 800,91 грн. та комісійної винагороди банку за управління кредитною лінією за період з 01.01.2007 р. по 19.07.2007 р. у сумі 24 657,53 грн.

У зв’язку з порушенням відповідачем строків сплати кредиту, відсотків за надання кредиту та плати за кредит, позивач на підставі п. 5.3 Договору № 26Д/2 нарахував відповідачу 128 363,39 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом та комісійної винагороди за управління кредитом.

У зв’язку з простроченням відповідачем зобов’язання по поверненню сум кредиту, відсотків за надання кредиту, плати за кредит, відсотків за неправомірне користування кредитом позивачем на підставі п. 5.2 Договору № 26Д/2 нараховано відповідачу 123 062,66 грн. інфляційних втрат по червень 2007 р.

Згідно з п. 3.4. Договору № 26Д/2 від 02.06.2005 р. у випадку порушення Позичальником строку остаточного повернення всіх отриманих сум кредиту, встановленого п. 2.2. цього Договору, Позичальник надалі сплачує відсотки за неправомірне користування кредитом, виходячи із відсоткової ставки у розмірі 30% відсотків річних.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором № 26Д/2 від 02.06.2005 р. становить 5 206 333,57 грн., з яких: 4 243 449,08 грн. заборгованості за кредитом, 686 800,91 грн. заборгованості за відсотками за період з 01.10.2006 р. по 19.07.2007 р., 24 657,53 грн. комісійної винагороди за управління кредитом за період з 01.01.2007 р. по 19.07.2007 р., 128 363,39 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом та комісійної винагороди за управління кредитом та 123 062,66 грн. інфляційних втрат.

Позивач направив відповідачу вимогу № 3563/09 від 13.07.2007 р. (яка була отримана відповідачем 18.07.2007, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення № 811457), про сплату заборгованості, розмір якої станом на 26.06.2007 р. становив 4 952 762,99 грн., яка останнім була залишена без задоволення.

Відповідно п. 5.1. іпотечного договору № 73Д/3 від 02.06.2005 р. та договору №131Д/3 від 14.10.2005 р. позивач набуває право звернення на предмет іпотеки та застави і його реалізацію якщо у момент настання строку виконання відповідачем зобов’язання за кредитним договором № 26Д/2 від 02.06.2005 р. не будуть виконані повністю, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до п. 2.2 кредитного Договору строки суми кредиту, при несплаті або частковій несплаті у передбачені кредитним Договором строки сум відсотків, сум комісійної винагороди за управління кредитом, відсотків за неправомірне користування кредитом, при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені цим Договором.

Стаття 572 Цивільного кодексу України передбачає, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання (заставодавцем) зобов’язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 575 Цивільного кодексу України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно з ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов’язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави; за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов’язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв’язку із пред’явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов’язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором, (ч. 1 ст. 20 За кону України «Про заставу»).

Таким чином, оскільки відповідач порушив строк погашення заборгованості за кредитним договором №26Д/2, позивач на підставі п.5.1. договорів №73Д/3 від 02.06.2005 р. та № 131Д/3 від 14.10.2005 р. набув право стягнення з відповідача заборгованості за рахунок предмета застави та іпотеки.

При розгляді справи в місцевому господарському суді, відповідач заперечуючи проти позову, посилався на те, що рішенням господарського суду Київської області від 16.10.2007 р. у справі № 10/469-07 з відповідача на користь позивача було стягнуто 5 206 333,57 грн. заборгованості та фінансових санкцій за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №26Д/2 від 02.06.2005 р.

Вказане заперечення відповідача судом першої інстанції правомірно не було прийнято до уваги, оскільки на час прийняття рішення по справі №15/007-08 відповідачем не виконані зобов’язання за договором про відкриття кредитної лінії №26Д/2 від 02.06.2005 р. та не сплачено 5 206 333,57 грн. заборгованості та фінансових санкцій, а відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про заставу»заставодавець має право в будь-який час до моменту реалізації предмета застави припинити звернення стягнення на заставлене майно виконанням забезпеченого заставою зобов’язання.

Таким чином, вимоги позивача про звернення стягнення на заставлене майно відповідача, а саме: технологічне обладнання лінії по випуску замінника цільного молока «Силач», що складається із системи розвантаження та переміщення сировини (ЕСО 02.00.00.000); системи транспортування сировини до ЕСО 03.00.00.000; системи живлювачів для подачі сировини ЕСО 04.00.00.000; вентилятора ВР-88-72.1 № 2, 5 та комплектуючих до нього; фаршезмішувача марки К7-ФМ-150; системи накопичення, дозування та пакування ЕСО 15.00.00.000 і знаходиться за адресою: Київська обл., м. Березань, вул. Недрянська, 25, та звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: контори «А-1»загальною площею 586,50 кв.м., котельної «Б-2»загальною площею 130,20 кв.м., складу «В-3»загальною площею 1198,60 кв.м., складу «Д-4»загальною площею 1195,00 кв.м., автогаражу «Ж-5»загальною площею 892,0 кв.м., насосної станції «3-6»загальною площею 9,40 кв.м., майстерні «1-7»загальною площею 15,20 кв.м., прохідної з магазином «К, Л-8»загальною площею 256,60 кв.м., нової вагової «М-9»загальною площею 63,20 кв.м., прохідної з магазином «Н-10»загальною площею 32,40 кв.м., погріба «О-11»загальною площею 30 кв.м., двох вбиралень «П, Р-12»та артскважини № 1-13, розташований за адресою: Київська обл., м. Березань, вул. Недрянська, 25, є обґрунтованими, та правомірно задоволенні судом першої інстанції.

Щодо вимоги обґрунтованої ст.ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень»про звернення стягнення на предмет застави за договором застави обладнання №131Д/3 від 14.10.2005 р. шляхом застосування процедури укладення договору купівлі-продажу з іншою особою, слід зазначити наступне.

Частині 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень»передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються:

1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження;

2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають за доволенню вимоги обтяжувача;

3) заходи щодо забезпечення збереження предмета за безпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реаліза ції, якщо такі необхідні;

4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону;

5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження;

6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Відповідно ч.2 ст. 26 зазначеного Закону, обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов’язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери.

Також, позивач на підставі ст. 39 Закону України «Про іпотеку»просив суд визначити спосіб реалізації майна, що є предметом іпотечного договору № 73Д/3 від 02.06.2005 р., шляхом застосування процедури продажу від імені позивача третій особі за ціною, що буде встановлена суб’єктом оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку»у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно з п.п. 5.2.1 п. 5.2 іпотечного договору № 73Д/3 від 02.06.2005 р. звернення стягнення на предмет іпотеки може відбуватися шляхом продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку»встановлений порядок реалізації предмету іпотеки, зокрема шляхом застосування процедури продажу від імені позивача третій особі за ціною, що буде встановлена суб’єктом оціночної діяльності.

Таким чином, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави за договором застави обладнання № 131Д/3 від 14.10.2005 р. шляхом застосування процедури укладення договору купівлі-продажу з іншою особою, та про визначення способу реалізації майна, що є предметом іпотечного договору № 73Д/3 від 02.06.2005 р.. шляхом застосування процедури продажу від імені позивача третій особі за ціною, що буде встановлена суб’єктом оціночної діяльності, є правомірними та обґрунтованими.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З аналізу вищевказаних норм чинного законодавства, а також при повній та всебічній перевірці в апеляційній інстанції обставин справи, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду повністю підтримує висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні, щодо повного задоволення позовних вимог.

Отже доводи скаржника з приводу скасування оскаржуваного рішення викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів апеляційної інстанції до уваги та відхиляються як безпідставні, оскільки є необґрунтованими та не підтверджуються а ні матеріалами справи, а ні чинним законодавством.

Таким чином, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного суду, на підставі наявних в справі матеріалів та отриманих від сторін в процесі апеляційного провадження пояснень, прийшла до висновку що відповідно до ст. 43 ГПК України суд першої інстанції повно і всебічно дослідив подані сторонами докази у їх сукупності з матеріалами справи, дав їм вірну правову оцінку, на підставі чого виніс законне і обґрунтоване рішення, яке повністю відповідає вимогам чинного законодавства, підстав для скасування чи зміни рішення місцевого господарського суду не вбачається, а тому апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ЕСО»на рішення господарського суду Київської області від 04.04.2008 року у справі №15/007-08 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.          Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ЕСО»на рішення господарського суду Київської області від 04.04.2008 року по справі №15/007-08 залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Київської області від 04.04.2008 року по справі №15/007-08 залишити без змін.

3.          Матеріали справи №15/007-08 повернути до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя:                                                                      Фаловська І.М.

Судді:

Жук Г. А.

Чорногуз М. Г.

Дата відправки 23.06.08