ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.08 Справа № 22/227/06-7/109/08

Суддя

Позивач Дочірня компанія «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

Відповідач Концерн «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя

Суддя Кутіщева Н.С.

Представники:

Від позивача Єнік Є.В., дов. № 246/10 від 29.12.2007р.

Від відповідача Сахарова О.О., дов. №1/27 від 02.01.2008р.

Ведмідь А.Є., дов. № 3/27 від 02.01.2008р.

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області, у зв’язку з тим що постановою Вищого господарського суду України №22/227/06 від 25.10.2007р., рішення господарського суду Запорізької області від 26.01.2007р. та поставу Запорізького апеляційного господарського суду від 05.06.2007р. у справі № 22/227/06 в частині розгляду позовних вимог щодо стягнення пені, 3% річних та збитків від інфляції скасовано і в цій частині справу направлено на новий розгляд до господарського суду Запорізької області в іншому складі суддів, справа № 22/227/06 передана на розгляд судді Кутіщевій Н.С.

Ухвалою суду від 27.03.2008р. справа прийнята до провадження, справі присвоєно №22/227/06-7/109/08, судове засідання призначено на 14.05.2008р. Ухвалою суду від 14.05.2008р. судове засідання відкладалось до 25.06.2008р. Ухвалою суду від 14.05.2008р. продовжувався строк розгляду спору.

Розглядаються вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1094605грн.27 коп. пені; 371064грн.64 коп. 3% річних та 503521 грн.09 коп. збитків від інфляції.

Позивач свої вимоги обґрунтовує обставинами, викладеними в позовній заяві, посилається на ст.ст. 11-16, 258, 525, 526, 530, 611, 625 ЦК України, ст. 231 ГК України та договір на постачання природного газу №06/05-716- ТЕ-13 від 01.04.2005 р.

Відповідач частково визнав позовні вимоги в сумі 3% річних в розмірі 266663 грн. 10коп. (розрахунок додається), суму індексу інфляції в розмірі 503521грн.09коп., просить суд зменшити суму пені, а також представниками відповідача заявлено клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду в частині стягнення індексу інфляції і 3% річних з липня 2008р. по вересень 2009р., згідно з графіком погашення заборгованості, так як підприємство відповідача знаходиться у тяжкому фінансовому становищі, яке є наслідком низької платоспроможності населення міста, бюджетних установ та організацій, що обслуговуються відповідачем. Крім того, представники відповідача пояснили суду, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач оплатив суму основного боргу за спірним договором в сумі 12185349 грн. 57 коп. (копії платіжних доручень та протоколи-реєстри знаходяться в матеріалах справи). В обґрунтування заявленого клопотання відповідач зазначає, що ним проводиться робота щодо стягнення дебіторської заборгованості з населення. Так, за період з 01.01.06р. по 01.06.08р., Концерн „МТМ" пред'явив до споживачів - боржників 12 487 претензій, 1875 - позовів. Також між відповідачем та Комунальними підприємствами „Виробничими ремонтно-експлуатаційними житловими об'єднаннями" м. Запоріжжя, у зв'язку з низькою платоспроможністю населення за житлово-комунальні послуги, було укладено угоди „Про порядок погашення заборгованості за спожиту теплову енергію в гарячій воді за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді" (копії додаються). Згідно цих угод заборгованість КП „ВРЕЖО" була розстрочена на термін від 3-х до 19-ті місяців (до 2009 року). Загальна сума заборгованості, яка була реструктуризована, складає 57 979 956,32 грн. Відповідач відзначив, що процент співвідношення корисного відпуску теплової енергії розподіляється наступним чином: населення —82%; інші споживачі - 18%., тобто основним споживачем теплової енергії є населення. Відповідач звертає увагу суду на те, що в Україні продовжує діяти програма реструктуризації заборгованості населення за житлово - комунальні послуги відповідно до Закону України „Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово -комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію". Згідно з цим Законом заборгованість з квартирної плати та плати за комунальні послуги наймачів жилих приміщень та власників жилих будинків або квартир, яка склалася на дату набрання чинності цим Законом перед надавачами житлово-комунальних послуг, реструктуризується на термін до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації. Відповідно до положень Закону України „Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги" встановлена тимчасова заборона щодо нарахування та стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги. Відповідач звертався з листом № 794/27 від 12.02.08 до Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, у якому просив надати роз'яснення про нарахування пені населенню за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги. 27.02.08 на адресу Концерну „МТМ" надійшла відповідь на запит у якій було зазначено, що Концерн „МТМ" не має права нараховувати та стягувати пеню за несвоєчасну сплату платежів за надані послуги з централізованого опалення та водопостачання. Таким чином, відповідач знаходиться у нерівному положенні відносно до позивача в частині можливості застосовувати нарахування пені за несвоєчасне виконання зобов'язань. Порушення відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договором є наслідком збігу комплексних об’єктивних причин, зокрема, несвоєчасні та неповні розрахунки споживачів та населення за спожитий газ. Крім того, суд зобов'язав Концерн „МТМ" до серпня 2008 року сплатити позивачу 15 164 941,32 грн. основної заборгованості та 200,00 грн. пені. Згідно протоколу наради в ДК „Газ України" НАК „Нафтогаз України", щодо розрахунків за спожитий природний газ від 09 червня 2008р., Концерн „МТМ" забезпечує перерахування до 01.08.08р. на рахунки ДК „Газ України" грошових коштів в розмірі не менше 25,3 млн. грн. Таким чином, Концерн „МТМ" фактично повинен до 01 серпня 2008 року сплатити ДК „Газ України" НАК „Нафтогаз України" більше 40 000 000,00 грн. Одночасна сплата більш ніж 40 млн. грн., відповідачем, фактично заблокує діяльність Концерну „МТМ", що негативно вплине на суспільні інтереси громади міста Запоріжжя і зробить неможливим проведення необхідних дій по підготовці до опалювального сезону 2008-2009 року.

Клопотання відповідача подано у відповідності до ст.22 ГПК України, прийнято судом до розгляду.

Позивач підтримав заявлені позовні вимоги в частині стягнення суми індексу інфляції, 3% річних та пені, заперечив проти заявленого клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов’язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

По клопотанню учасників судовий проводився без застосування технічних засобів фіксації.

Судовий процес завершено 25.06.2008р. оголошенням вступної та резолютивної частин рішення по згоді представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.2005 р. між ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” (далі –позивач) та Концерном «Міські теплові мережі»(далі –відповідач) було укладено договір на постачання природного газу №06/05-716-ТЕ-13 (далі –договір), у відповідності до якого, позивач зобов’язується продати відповідачу, на протязі квітня-грудня 2005р., природний газ, а відповідач зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору. (п.1.1 договору).

ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”, в період з квітня-грудня 2005р., поставила Концерну «Міські теплові мережі»природний газ на загальну суму 45602538грн.84 коп., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу (копії актів долучені до матеріалів справи).

Згідно до п.6.1 договору, оплата за газ здійснюється відповідачем грошовими коштами плановими платежами щодекадно до 10, 20 та 30 числа місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично та транспортовані обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач свої зобов’язання по договору виконав частково, сплативши за отриманий газ 33417189 грн.27 коп.

Згідно наданих сторонами пояснень на час розгляду спору в суді апеляційної інстанції відповідач повністю сплатив суму основного боргу, яка складала 12185349 грн. 57коп. (докази погашення заборгованості долучені до матеріалів справи).

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також суму річних процентів від простроченої суми.

Оскільки інфляційні витрати пов’язані з інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних –платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, то ні три проценти річних, ні індекс інфляції не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов’язань та в зв’язку з цим вони не відносяться до штрафних санкцій і є самостійними заходами забезпечення зобов’язань.

Таким чином, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача 503521 грн.09 коп. суми індексу інфляції, а також, згідно наданого відповідачем контрозрахунку, частковому задоволенню підлягає сума 3 % річних в розмірі 266663 грн. 10коп. (контрозрахунку долучений до матеріалів справи).

В решті позовних вимог щодо стягнення 3% річних слід відмовити, як пред’явлених необґрунтовано.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання малу бути виконано.

Згідно з п. 7.2 договору, в разі неоплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, зазначені у п. 6.1 договору, покупець сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу, за кожен день прострочення платежу.

Сума пені складає 1094605грн.27коп.

З урахуванням викладеного, а також враховуючи, що примусове стягнення всієї суми пені може привести до вкрай важкого фінансового становища підприємства, яке викличе загрозу господарській діяльності суспільно-важливого підприємства в життєздатності міста, враховуючи викладені в клопотанні відповідача обставини, суд, керуючись своєю правосвідомістю та загальними принципами судочинства, ст. 83 ГПК України, вважає за можливе зменшити розмір пені до 1094грн 60коп.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Посилання відповідача на Закон України “Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію” при невизнанні пені є безпідставним, поскільки до стягнення був заявлений поточний борг (ст. 1 ЗУ “Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію”.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати, в частині задоволених вимог, слід покласти на відповідача, поскільки спір доведений до суду з його вини.

Згідно п. 2 із змінами, внесеними роз’ясненням президії Вищого арбітражного суду України від 18.04.2001р. № 02-5/467, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Згода другої сторони на надання відстрочки чи розстрочки рішення законодавством не вимагається.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Враховуючи обставини, викладені в клопотанні відповідача (долучено до матеріалів справи), враховуючи його значення в соціальній сфері життєдіяльності міста, клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду в частині стягнення індексу інфляції і 3% річних слід задовольнити, надати розстрочку виконання рішення суду з липня 2008р. по вересень 2009р.згідно з графіком погашення заборгованості (долучено до матеріалів справи).

Керуючись ст. ст. 230 - 232 ГК України, ст. 526, 625 ЦК України, ст. ст. 3, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82 –85 ГПК України, суд:

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Концерну «Міські теплові мережі», 69091, м. Запоріжжя, бул.Гвардійський, 137 (р/р 0001 в АКБ «Індустріал банк», м. Запоріжжя, МФО 313849, ЕДРПОУ 32121458) на користь ДК “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1 (р/р 14 в ГОУ України, МФО 300012, ЕДРПОУ 31301827) 1094 (одна тисяча дев’яносто чотири) грн. 60коп. пені, 503521 (п’ятсот три тисячі п’ятсот двадцять одна) грн. 09 коп. суми індексу інфляції, 266663 (двісті шістдесят шість тисяч шістсот шістдесят три) грн. 10 суми 3 % річних, 25500 (двадцять п’ять тисяч) грн. 00 коп. державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. 00коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Розстрочити виконання рішення суду, в частині стягнення суми індексу інфляції і 3% річних, з липня 2008р. по 1 вересеня 2009р. згідно графіку погашення заборгованості

від

заборгованості

Сума боргу

липень

2008

серпень 2008

вересень 2008

жовтень 2008

листопад 2008

грудень 2008

січень 2009

3%

266 663.10

5 000.00

5 000.00

21 388.59

21 388.59

21 388.59

21 388.59

21 388.59

інфляційна складова

503 521.09

5 000.00

5 000.00

41 126.76

41 126.76

41 126.76

41 126.76

41 126.76

10 000.00

10 000.00

62 515.35

62 515.35

62 515.35

62 515.35

62 515.35

від

заборгованості

Сума боргу

лютий

2009

березень 2009

квітень

2009

травень 2009

червень 2009

липень 2009

серпень 2009

3%

266 663.10

21 388.59

21 388.59

21 388.59

21 388.59

21 388.59

21 388.59

21 388.61

інфляційна складова

503 521.09

41 126.76

41 126.76

41 126.76

41 126.76

41 126.76

41 126.76

41 126.73

Всього

770 184.19

62 515.35

62 515.35

62 515.35

62 515.35

62 515.35

62 515.35

62 515.34

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його підписання.

Дата підписання рішення “02” липня 2008р.

Суддя Н.С. Кутіщева