ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.05.08
р.
Справа № 40/71пн

Суддя
господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При
секретарі судового засідання Ротар Н.Ю.

Розглянув
у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за
позовом      ОСОБА_1 м. Донецьк

до
відповідача відкритого акціонерного товариства “Акціонерно-комерційний банк
“Капітал” м. Донецьк

про
припинення дій

за
участю:

представників
сторін:

від
позивача  ОСОБА_2. -  юрисконсульт

від
відповідача  Шугалєєва І.Г. -
юрисконсульт

Сторін
було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання,
тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 Господарського процесуального
кодексу України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах
змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

З
метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін  та належної правової оцінки  порушених корпоративних прав у судовому
засіданні з 11.год.20 хвил. 26.05.08р. по 11 год.00 хвил. 30.05.08р. відповідно
до вимог ст.77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено
перерву без винесення процесуального документа про що свідчить протокол
судового засідання по даній справі від 26.05.08р. складеного згідно вимог ст.
81-1 ГПК України.

Суть
спору: заявлені вимоги про визнання недійсними дії голови правління відкритого
акціонерного товариства “Акціонерно-комерційний банк “Капітал” при списанні
грошових коштів за договором цесії від 28.12.08р. за № DEP/28123-Ц , як такі,
що не відповідають діючому законодавству, порушують та обмежують права, надані
позивачу як акціонеру товариства.

Представник
відповідача позовні вимоги не визнав мотивуючи свої заперечення тим, що ним при
виникненні прострочення за Кредитним договором № 1 були здійснені закріплені у
Договорі застави та Договорі цесії заходи щодо погашення заборгованості, а саме
було переведене на Відповідача право вимоги за Кредитним договором № 2, а
отримані грошові кошти були направлені на погашення заборгованості.

Натомість
вказує на те, що  такі дії були виконані
до офіційного розміщення у засобах масової інформації оголошення про
відкликання у ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень» банківської
ліцензії, тому виконання договорів було здійснено належним чином, у
відповідності до викладених в них умов та вимог чинного законодавства. До того
ж, погашення заборгованості у такий спосіб фактично сприяло зустрічному
виконанню Відповідачем своїх зобов'язань перед ВАТ «Європейський банк розвитку
та заощаджень», про що Відповідач неодноразово повідомляв ліквідатора та
пропонував підписати акт зарахування зустрічних вимог

Надавши
правову кваліфікацію  відносинам сторін і
виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка
підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представників сторін, суд
встановив:

До
прийняття рішення по справі позивач з посиланням на вимоги ст.22 ГПК України
уточнив свої позовні вимоги та намагається:

-          припинити дії Голови Правління ВАТ
«АКБ «КАПІТАЛ» Епеля М.Л. у частині зобов'язання виконати розпорядження від 27
лютого 2008 року про списання грошових коштів з ВАТ «Європейський банк розвитку
та заощаджень» за договором цесії №DEP/28123- Ц від 28 грудня 2006 року, яке за
своїм змістом стосується правовідносин ВАТ «АКБ «Капітал» з ВАТ «Європейський
банк розвитку та заощаджень» та  створює
зобов'язання, що не відповідає діючому законодавству та порушує право Позивача
як учасника (акціонера) товариства - ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ»;

-          та зобов'язати Голову правління, як
особу, що виступає від ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ»
відновити становище, яке існувало до порушення прав позивача,
шляхом:

а)   скасування незаконного розпорядження від 27
лютого 2008 року;

б)  виконання зобов'язання за Договором про
міжбанківський кредит № 211МБК/1206 від 28 грудня 2006 року в частині погашення
заборгованості за кредитом у повному обсязі;

в)
приєднання до кола кредиторів ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень.

З'ясувавши  фактичні
обставини справи, докази на їх підтвердження судом прийнято до уваги, що
законодавець визначає, що відповідно до вимог ст.12 Господарського
процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи, що
виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та
його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що
пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів.

Особливості
регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається господарським
кодексом. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських
відносин регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Частиною
п'ятою статті 68 Господарського кодексу України чітко встановлено, що
підприємства, які створюються у формі господарського товариства, мають статус
корпоративного.

Частина
перша статті 167 Господарського кодексу України визначає поняття корпоративних
прав.

Підставою
для наявності у особи (учасника господарського товариства) корпоративних прав є
наявність у нього частки господарського товариства (акцій, якщо це акціонерне
товариство).

Докази
у справі свідчать про те, що позивач є учасником ( акціонером) ВАТ                  “АКБ” КАПИТАЛ”, частка у
статутному капіталі складає 8,9947 процентів. За такими обставинами
позивач  і звернувся за захистом свого
порушеного права до господарського суду.

Позов
мотивовано тим, що  Головою Правління ВАТ
«АКБ «КАПІТАЛ» Епелем М.Л. 27 лютого 2008 року було підписане розпорядження,
згідно якого здійснено погашення заборгованості ВАТ «Європейський банк розвитку
та заощаджень» перед ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ» на виконання договору цесії №DEP/28123
- Ц від 28 грудня 2006 року.

За умовами цього договору цесії ВАТ «АКБ
«КАПІТАЛ» направив в рахунок погашення заборгованості ВАТ «Європейський банк
розвитку та заощаджень» за Договором про міжбанківський кредит № 28123 від 28
грудня 2006 року грошові кошти в сумі 1 010 000, 00 гривень, що були передані
ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень» в заставу за Договором застави
майнових прав № DEP/28123-3 від 28 грудня 2006 року.

Виконання розпорядження про погашення
заборгованості, яке підписане Головою Правління Епелем М.Л., який обраний на
посаду на підставі рішення Загальних зборів акціонерів ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ»
(протокол № 1 від 03 квітня 2006 року), - суперечить цілям та меті діяльності
банку, які встановлено Статутом ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ» та рішенням Загальних зборів
акціонерів ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ» від 26 березня 2008 року та стосується
правовідносин, що створюють негативні правові наслідки та зобов'язання для
банку.

Це полягає у тому, що незаконне
виконання договору цесії №DEP/28123- Ц від 28 грудня 2006 року (надалі -
Договір цесії) може привести до нарахування та стягнення з банку неустойки у
вигляді пені у розмірі 0,1 % річних за кожен день прострочення від суми
непогашеної заборгованості на користь ВАТ «ЄБРЗ» за Договором про
міжбанківський кредит № 211МБК/1206 від 28 грудня 2006 року.

Незаконність виконання договору цесії
полягає у здійсненні операції по списанню грошових коштів з банку, в відношенні
якого Національним банком України прийняте рішення про відкликання банківської
ліцензії та порушено процедуру ліквідації.

Тобто, на цих підставах ліквідатором
може бути у судовому порядку оскаржено правомірність списання з ВАТ «ЄБРЗ»
грошових коштів, а за весь термін непогашення заборгованості за Договором про
міжбанківський кредит № 211МБК/1206 від 28 грудня 2006 року нарахована пеня,
стягнення якої призведе до зменшення фінансового результату діяльності ВАТ «АКБ
«КАПІТАЛ».

Згідно
з положеннями ст. 79 ГК України господарськими товариствами визнаються суб'єкти
господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом
об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою
одержання прибутку. Учасники (акціонери) господарського товариства несуть ризик
збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, в межах вартості належних їм акцій
(ч.2 ст. 80 ГКУ). При цьому головні інтереси акціонера, які він реалізує через
надані йому права, - стабільність та прибутковість діяльності підприємства,
підтримання високої ліквідності акцій акціонерного товариства - емітента.

ВАТ
«АКБ «КАПІТАЛ» є підприємницьким товариством, згідно ст. 84 Цивільного кодексу
України, 88 Господарського кодексу України та пп. «б» п. 3.1 Статуту ВАТ «АКБ
«КАПІТАЛ», який зареєстровано Управлінням Національного банку України в
Донецькій області 30.04.2008р., Державним реєстратором Виконавчого комітету
Донецької міської Ради Донецької області 06.05.2008 р., номер запису
8004079.

Відповідно
до ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних
прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону.

Ст. 16 Закону України “Про банки і
банківську діяльність” встановлено, що статут банку складається з урахуванням
положень Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України
"Про господарські товариства" та інших законів України.

Ст. 4
Закону України “Про господарські товариства”, ст. 87 Цивільного кодексу України
встановлено, що акціонерне товариство є юридичною особою та створюється і діє
на підставі статуту, в якому, зокрема, повинні міститися положення про склад та
компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень.

Статутом
ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ» передбачено (п.9.4.1), що виконавчим органом Банку, який
здійснює керівництво його поточною діяльністю, є Правління.

Правління підзвітне загальним зборам
акціонерів і Наглядовій Раді Банку та організує виконання їх рішень.
Повноваження і порядок роботи Правління Банку визначаються законодавством
України, Статутом Банку,  рішеннями
загальних зборів акціонерів, Наглядової Ради Банку, Положенням про Правління,
що затверджується Наглядовою Радою Банку (п. 9.4.2 Статуту).

Загальними
зборами акціонерів, як вищім органом управління ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ» (п. 9.2.1
Статуту), прийняте рішення щодо затвердження напряму розвитку та діяльності
банку на 2008 - 2010 рік (протокол від 26 березня 2008 року за № 2), зокрема:

-          забезпечити фінансовий результат за
підсумками 2008 року в розмірі не менше 4,8 млн. грн.;

-          підвищити ефективність системи
управління ризиками.

Способи та порядок діяльності для
досягнення фінансового результату у вигляді визначеного розміру прибутку
відображено у бізнес - плані банку на 2008 - 2010 рік.

За
статутом ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ» акціонери мають право брати участь у розподілі
прибутку Банку і отримувати його частину у вигляді дивідендів. Право на
отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з акціонерів
мають особи, які є акціонерами Банку на початок строку виплати дивідендів. Отже
для реалізації зазначеного права та виходячи із аналізу попередньої діяльності
банку, наявності активів, оцінки ринку банківських послуг та тенденцій розвитку
банку, акціонери (до кола яких входить позивач) прийняли рішення щодо порядку
діяльності Правління для досягнення визначеного фінансового результату.

Виконання
рішень вищого органу управління ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ» покладено на Правління в
особі його Голови та членів Правління. Правління Банку складається з Голови та
інших членів Правління.

Правління
вирішує всі питання діяльності Банку за винятком віднесених Статутом до
компетенції загальних зборів акціонерів та Наглядової Ради Банку. Правління
Банку організує та здійснює керівництво поточною діяльністю Банку, затверджує
його поточні плани; розробляє  та
затверджує правила, положення та інші внутрішні документи Банку; розглядає і
вирішує інші питання діяльності Банку у відповідності до Положення про
Правління  (п.9.4.3 Статуту).

Роботою
Правління керує Голова Правління, який обирається на посаду загальними зборами
акціонерів терміном на п'ять років. Голова Правління виконує свої функції на
підставі законодавства, Статуту Банку, Положення про Правління (п.9.4.5
Статуту).

Частиною
3 ст. 92 Цивільного кодексу України передбачено, що орган, або особа, яка
відповідно до установчих документів чи закону виступає від імені юридичної
особи, зобов'язана діяти в її інтересах, добросовісно, розумно та не
перевищувати своїх повноважень.

Згідно із п.9.4.6 Статуту Голова Правління
має право без довіреності представляти Банк та здійснювати дії від імені Банку,
зокрема давати вказівки, які є обов'язковими для всіх працівників Банку,
підписувати документи Банку, видавати в межах своєї компетенції накази та
розпорядження та представляти інтереси Банку в усіх інстанціях.

Висновком
з аналізу наведених вище положень та фактів, Статуту ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ»,
Положення про Правління, ст. 47 Закону України “Про господарські товариства”,
ст. 89 Господарського кодексу України, ст. 97, 99 Цивільного кодексу України -
є те, що Голова правління дійсно мав право видавати в межах своєї компетенції
накази та розпорядження. Але, скориставшись тим, що в Статуті не наведено
вичерпаний перелік випадків діяльності товариства, за якими Голова правління
може одноособово реагувати на їх виникнення прийняттям наказу або
розпорядження, Голова Правління Епель М.Л.
всупереч меті діяльності товариства, а відповідно і охоронюваних законом
прав та інтересів його акціонерів видав розпорядження, виконання якого триває
до теперішнього часу.

За
таких обставин дії Відповідача у особі Голови правління банку зухвало порушують
права позивача, як акціонера Банку, бо призводять до зростання збитків
товариства, чим зменшують мої дивіденди та знижують ліквідність належних мені
акцій.

Позивач
вважає, що ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ» повинен був виконати свої зобов'язання за
Договором про міжбанківський кредит № 211МБК/1206 від 28 грудня 2006 року та
погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі для недопущення
нарахування неустойки у вигляді пені, приєднатися до кола кредиторів та
задовольнити свої вимоги за Договором про міжбанківський кредит № 211МБК/1206
від 28 грудня 2006 року у межах ліквідаційної процедури.

Згідно  ч.4 ст.12 Господарського процесуального
кодексу України  господарським судам
підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у суперечках між
господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), що
пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів.

До
виключної компетенції господарських судів відносяться справи у спорах між
учасниками (акціонерами, засновниками) господарського товариства та
господарським товариством, пов'язані з реалізацією та захистом корпоративних
прав.

Корпоративним правом є право
власності на частку (пай) у статутному фонді юридичної особи, створеної у
відповідності із законодавством про господарські товариства, включаючи право на
управління і отримання відповідної частки прибутку юридичної особи у вигляді
дивідендів.

Підставою
виникнення корпоративного спору є порушення або оспорювання корпоративних прав
учасників (акціонерів) господарських товариств, норм ЦК України, Господарського
кодексу України (далі - ГК України), Закону України "Про господарські
товариства", вимог установчих документів господарських товариств.

Відповідно
до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду
за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед
інших серед способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:
припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до
порушення.

У той
же час доводи позивача спростовуються наступними фактичними обставинами справи
та доказами на їх підтвердження:

Відповідачем
28 грудня 2006 року із ВАТ «Об'єднаний комерційний банк» був укладений Договір
про міжбанківський кредит № DEP / 28123, за умовами якого ВАТ «Об'єднаний
комерційний банк» повинен був у строк до 11 - 00 за Київським часом 27 лютого
2008 року повернути Відповідачеві міжбанківський кредит в сумі 1 010 000, 00
гривень, надалі - «Кредитний договір № 1», а також сплатити проценти за
користування ним в порядку і розмірі, визначеному у Кредитному договорі  № 1.

Цього ж дня між Відповідачем та  ВАТ «Об'єднаний комерційний банк» було
укладено Договір про надання міжбанківського кредиту № 211МВК / 1206, за
умовами якого Відповідач повинен був у строк до 27 лютого 2008 року повернути ВАТ
«Об'єднаний комерційний банк» міжбанківський кредит в сумі 200 000, 00 доларів
США, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 5 % річних,
надалі - «Кредитний договір № 2».

Право вимоги за Кредитним договором №
2 ВАТ «Об'єднаний комерційний банк» передав у заставу Відповідачеві у
забезпечення виконання Кредитного договору № 1, згідно Договору застави
майнових прав № DEP / 28123 - з від 28 грудня 2008 року, надалі - «Договір
застави».

В той
же день був укладений Договір цесії
№DEP / 28123 - Ц від 28 грудня 2008 року, надалі - «Договір цесії», за
умовами якого Відповідач набував право перевести на себе заставлене право та
направити відповідні кошти у рахунок погашення заборгованості за Кредитним
договором № 1.

Внаслідок
зміни назви 05 лютого 2007 року правонаступником прав та обов'язків ВАТ
«Об'єднаний комерційний банк» за всіма вищенаведеними договорами став ВАТ
«Європейський банк розвитку та заощаджень».

Станом
на 11-00 за Київським часом 27 лютого 2008 року зобов'язання ВАТ «Європейський
банк розвитку та заощаджень» за Кредитним договором № 1 виконані не були, тому
Відповідач скористався своїм правом, закріпленим в п. 2.2, п. 3.3.1 Договору
застави майнових прав № DEP / 28123 - з від 28 грудня 2008 року, та направив на
погашення заборгованості за Кредитним договором № 1 грошові кошти, отримані
внаслідок виконання Договору цесії №DEP / 28123 - з  від 28 грудня 2008 року.

01
березня 2008 року в газеті “Голос України” № 41 було опубліковано оголошення
про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації ВАТ
«Європейський банк розвитку та заощаджень» на підставі Постанови Правління НБУ
№39 від 22 лютого 2008 року. Згідно п.п. 2, 3 ст. 91 Закону України “Про банки
і банківську діяльність”, з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та
призначення ліквідатора банківська діяльність банку завершується закінченням
технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню
або збільшенню ліквідаційної маси, а строк виконання всіх грошових зобов'язань
банку вважається таким, що настав.

Згідно
ст. 19 Закону України “Про банки і банківську діяльність”, без отримання
банківської ліцензії не дозволяється здійснювати одночасно діяльність по
залученню вкладів та інших коштів, що підлягають поверненню, і наданню
кредитів, а також вести рахунки.

Отже
твердження Позивача, що Відповідач не мав права здійснювати наведену операцію у
відношенні банку, банківську ліцензію якого було відізвано у встановленому
порядку, не відповідають діючому законодавству, оскільки Відповідач на час
здійснення списання грошових коштів в рахунок погашення кредиту здійснював
банківські операції на підставі власної банківської ліцензії, виданої
Національним банком України 29 грудня 2001 року за № 122, та відповідно, мав
право здійснити операцію із погашення заборгованості за Кредитним договором №
1, зміст якої полягає у здійсненні відповідних операцій за рахунками, на яких
обліковувалася заборгованість та застава.

Позивачем
також вказується, що у зв'язку із розпочатою з 01 березня 2008 року процедурою
ліквідації Відповідач повинен був приєднуватися до кола кредиторів, проте
всупереч інтересам акціонерів не зробив цього. Відповідач не згоден з Позивачем
з наступних підстав: частиною 3 ст. 96 Закону України “Про банки і банківську
діяльність” передбачено, що майно банку, яке є предметом застави, включається
до ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового
задоволення вимог заставодержателя.

Цей
же принцип закріплений в ч. 2. ст. 26 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”. Тобто, вимоги
Відповідача за Кредитним договором № 1 як такі, що забезпечені заставою, не
включаються до реєстру кредиторів, а погашаються позачергово за рахунок
заставленого права вимоги грошових коштів за Кредитним договором № 2. За своєю
правовою природою вимоги за кредитними договорами є зустрічними однорідними
зобов'язаннями із однаковим строком погашення, тому Відповідачем фактично було
проведено залік цих зустрічних однорідних вимог, згідно ст. 602 Цивільного
кодексу України. Таким чином, Відповідач уникнув нарахування ВАТ «Європейський
банк розвитку та заощаджень» процентів за користування кредитними коштами, що
свідчить про захист інтересів акціонерів Відповідача.

Позивачем
також вказується, що ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень» має
підстави нарахувати пеню за несвоєчасне виконання Відповідачем зобов'язань за
Кредитним договором № 2, проте Позивач не згоден із таким твердженням із
наступних підстав: згідно п. 2.7 Кредитного договору № 2 Відповідач повинен
сплатити ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень» пеню в розмірі 0, 1 %
за кожен день прострочення від суми непогашеної заборгованості.

Відповідно
до ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України,
неустойка у вигляді пені є правовим наслідком порушення зобов'язання. Згідно
ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання
або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею
614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання,
несе відповідальність при наявності її вини (умислу або необережності), якщо
інше не встановлено договором або законом. Особа є невинною, якщо доведе, що
вжила всі залежні від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.
Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі,
визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та
такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку,
що встановлені договором.

Отже
за відсутністю вини у діях Відповідача застосовувати до нього неустойку у
вигляді пені не має ніяких правових підстав.

Крім
того, по-перше, головою правління не порушені процесуальні норми права
визначені законом. Згідно ст. 6 Закону України “Про банки і банківську
діяльність” банки в Україні створюються у формі відкритого акціонерного
товариства або кооперативного банку. Законодавство про господарчі товариства
поширюється на банки в частині, що не суперечить цьому Законові.  У відповідності зі ст.4 Закону України «Про
господарські товариства» акціонерні товариства створюються і діють на підставі
Статуту. Виходячи з повноважень, установлених Статутом ВАТ «АКБ «Капітал»,
голова правління вправі в рамках своєї компетенції видавати накази і
розпорядження (п.п. 9.4.6 Статуту).

По-друге,
списання коштів по факту виконання цивільно-правових зобов'язань Банку, що
виникли з договорів, - не порушує і матеріальні норми права, виходячи з
наступних:

Згідно
ст. 212 Цивільного кодексу України особи, що укладають угоду, мають право
обумовити настання або зміну прав і обов'язків обставиною, відносно якої
невідомо, настане вона чи ні (відкладена обставина). Скориставшись зазначеним
правом, Сторони за договором цесії визначили момент набрання чинності договору
(п.п.4.1.), зокрема з моменту виникнення у Банка права на стягнення
заборгованості за кредитним договором. Виходячи з умов п.2.2. кредитного
договору № DEP/28123 (зі змінами і доповненнями) такий момент виникає по факту
неповернення кредиту в термін до 11год. 00 хвил. за Київським часом 27 лютого
2008 р.

Станом
на 11год. 05 хвил. за Київським часом 27.02.2008 р. зобов'язання, що випливають
із зазначеного кредитного договору, щодо повернення суми кредиту та нарахованих
відсотків, ВАТ «Європейський банк розвитку і заощаджень» не були виконані. У
зв'язку з чим, у відповідача з'явилося право стягнути заборгованість за
Кредитним договором № DEP/28123. Виникнення такого права обумовлено набранням
чинності - договору цесії.

Згідно
п.2.1. договору цесії, при одержанні ВАТ «АКБ "Капітал" права вимоги
суми кредиту і відсотків по ньому, згідно Кредитного договору № DEP/28123, ВАТ
«Акционеpно-коммеpческий банк "Капітал" мав право направити кошти, що
належать йому на підставі договору цесії, що випливають із Кредитного договору
№ 211МВК/1206, у рахунок погашення заборгованості  за Кредитним договором № DEP/28123.

Згідно
ст. 526 Цивільного Кодексу України і ст. 193 Господарського кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов
договору  вимог  діючого законодавства.

На
виконання вищевикладених умов договорів і на підставі норм цивільного і
господарського законодавства відповідачем були виконані у повному обсязі
зобов'язання за договором цесії. Тобто, направляючи грошові кошти в рахунок
погашення заборгованості за Кредитним договором
№ DEP/28123, ВАТ
«Акционеpно-комерційний банк "Капітал", у рамках діючого
законодавства реалізовував свої права і виконував обов'язку, що виникли в нього
по факту виникнення відкладеної обставини на підставі вже діючого
цивільно-правового договору (а саме договору цесії), укладеного між ВАТ «АКБ
"Капітал" і ВАТ «Європейський банк розвитку і заощаджень».

При
цьому, слід зазначити, що  списання  грошових коштів відбулося на підставі діючого
договору цесії 27.02.2008р. - до 01.03.2008р. (дата офіційної публікації
оголошення про відкликання банківської
ліцензії ВАТ «Європейський банк розвитку і заощаджень»). Даний факт ще
раз свідчить про сумлінне і належне виконання договірних відносин відповідачем,
що у чималому ступені було спрямовано на сприяння  при проведенні ліквідаційної процедури в
частині виконанні зобов'язань перед відповідачем і перед іншими кредиторами.

Слід
зазначити, що проведені дії голови правління відповідача по погашенню
заборгованості ВАТ «Європейський банк розвитку і заощаджень» не приводять до
збільшення вимог кредиторів (що не приводить до зменшення ліквідаційної маси),
не порушують розумний фінансовий баланс (що підтверджується відсутністю
дебіторської і кредиторської заборгованості між ВАТ «Європейський банк розвитку
і заощаджень» і ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ», тому що фактично були зараховані зустрічні
вимоги по діючих кредитних договорах) і не приводять до  транзакціонних  витрат по перерахуваннях коштів (у будь-якому
випадку вимоги відповідача в ліквідаційній процедурі згідно ст. 96 Закон
України “Про банки і банківську діяльність” були б погашені позачергово і за
рахунок тих же коштів, що списані).

Таким
чином, суд встановив, що Голова правління ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ» правомірно списав
кошти в рахунок погашення заборгованості ВАТ «Європейський банк розвитку і
заощаджень» за договором про міжбанківський кредит № DEP / 28123 від 28 грудня
2006 року, а видане їм розпорядження від 27 лютого 2008 року про проведення
списання коштів у рахунок погашення вищевказаної заборгованості не суперечить
чинному законодавству і не порушує майнових інтересів позивача.

З
урахуванням заперечень відповідача, фактичних обставин справи та доказів на їх
підтвердження, наданих сторонами пояснень, які оцінюються судом відповідно до
вимог ст.ст.33,36,43 ГПК України, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні
позовних вимог  щодо припинення дій
Голови Правління ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ» Епеля М.Л. у частині зобов'язання виконати
розпорядження від 27 лютого 2008 року про списання грошових коштів з ВАТ
«Європейський банк розвитку та заощаджень» за договором цесії №DEP/28123- Ц від
28 грудня 2006 року, яке за своїм змістом стосується правовідносин ВАТ «АКБ
«Капітал» з ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень» та  створює зобов'язання, що не відповідає
діючому законодавству та порушує право Позивача як учасника (акціонера)
товариства - ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ» відмовити.

У
задоволенні позовних вимог у частині зобов'язання Голови правління, як особу,
що виступає від ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ» відновити становище, яке існувало до
порушення прав позивача, шляхом:

-     скасування незаконного розпорядження від
27 лютого 2008 року;

-          виконання зобов'язання за Договором
про міжбанківський кредит № 211МБК/1206 від 28 грудня 2006 року в частині
погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі;

-          приєднання до кола кредиторів ВАТ
«Європейський банк розвитку та заощаджень також відмовити.

У
задоволенні решти частини позовних вимог слід відмовити як необґрунтовано
заявлених.

Витрати
по державному миту та забезпечення судового процесу відносяться на позивача.

У
зв'язку з тим, що у судовому засіданні за згодою сторін присутніх у судовому
засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення згідно
частини третьої ст. 85 ГПК України, воно набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його підписання, оформленого згідно статті 84 ГПК
України.

На
підставі викладеного керуючись ст. ст. 16 Закону України “ Про банки і банківську
діяльність”, ст. ст. 4, 47, 50 Закону України „Про господарські
товариства”,  ч. 2. ст. 26 Закону України
“Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ч.2
ст.13, ст. ст. 16, 92, 97, 99 ЦК  України
2003р. , ст.ст. 3, 55, 68,  79, 80, 88,
89, 167 ГК України, ст. ст. 42, 43, 12, 22, 33, 34, 38, 43, 44, 49,  77, 82, 84, частиною другою ст. 85 ГПК
України, суд, -

В И Р
І Ш И В:

1.  У задоволенні позовних вимог щодо припинення
дій Голови Правління ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ» Епеля М.Л. у частині зобов'язання
виконати розпорядження від 27 лютого 2008 року про списання грошових коштів з
ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень» за договором цесії №DEP/28123- Ц
від 28 грудня 2006 року, яке за своїм змістом стосується правовідносин ВАТ «АКБ
«Капітал» з ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень» та  створює зобов'язання, що не відповідає
діючому законодавству та порушує право Позивача як учасника (акціонера)
товариства - ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ» відмовити.

2.  У задоволенні позовних вимог у частині
зобов'язання Голови правління, як особу, що виступає від ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ»
відновити становище, яке існувало до порушення прав позивача, шляхом:

-     скасування незаконного розпорядження від
27 лютого 2008 року;

-          виконання зобов'язання за Договором
про міжбанківський кредит № 211МБК/1206 від 28 грудня 2006 року в частині
погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі;

-          приєднання до кола кредиторів ВАТ
«Європейський банк розвитку та заощаджень також відмовити.

3.  У задоволенні решти частини позовних вимог
відмовити.

4.
Витрати по державному миту та забезпеченню судового процесу відносяться на
позивача.

5.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня
прийняття.

Суддя

Дата підписання рішення,
оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України: 4.06.08р.