КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2008                                                                                           № 36/108

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з’явився,

від відповідача 1-не з’явився,

від відповідача 2 - не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбізнесвіза"

на рішення Господарського суду м.Києва від 14.04.2008

у справі № 36/108

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбізнесвіза"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Імперіал Будсервіс"

Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  виконання зобов"язань

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги ТОВ «УКРБІЗНЕСВІЗА» (враховуючи подану 04.04.2008р. заяву про уточнення позовних вимог) про зобов'язання відповідача-1 передати по акту приймання-передачі позивачу кошторисно-проектну документацію, погоджену з органами державноївлади; визнання за позивачем права власності на об'єкт нерухомого майна загальною площею 1 300 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ,

вул. Щербакова, 53; зобов'язання відповідача-2 зареєструвати за позивачем право власності на об'єкт нерухомого майна загальною площею 1 300 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Щербакова, 53.

Рішенням господарського суду м. Києва від 14.04.2008 р. у справі №36/108 позов задоволено частково. Зобов'язано відповідача-1 передати по акту приймання-передачі позивачу на виконання умов договору, на виконання кошторисно-проектних та погоджувальних робіт від 03.09.2007р., кошторисно-проектну документацію, погоджену з органами державної влади. В іншій частині позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням, оскаржив його до суду апеляційної інстанції з мотиву порушення та неправильного застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права.

В апеляційній скарзі позивач посилається на неврахування господарським судом під час прийняття оскаржуваного рішення положень ст.331 ЦК України. Позивач вказує на те, що йому на праві власності належить нежиле приміщення загальною площею 714,90 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Щербакова, 53 (літера А) у відповідності до укладеного договору купівлі-продажу від 22.06.2007 р. Відповідач-1 в порушення вимог укладеного 03 вересня 2007 р. з позивачем договору на виконання кошторисно-проектних та погоджувальних робіт та вимог ст.526 ЦК України, зобов’язання за договором виконав неналежним чином, зокрема, не надав позивачу проектно-кошторисну документацію на прибудоване приміщення, погоджену з органами державної влади, що порушує законні права позивача як власника не житлового приміщення та не дає можливості здійснити реєстрацію права власності на прибудову у встановленому законом порядку.

Відповідач проти поданої апеляційної скарги повністю заперечує, вважає її доводи необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Оскаржуване судове рішення вважає законним, а тому просить залишити його без змін.

22.07.2008 р. представником позивача через канцелярію суду подано заяву про уточнення позовних вимог у справі №36/108, в якій позивач посилається на отримання 15.05.2008 р. від Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна Технічного паспорту на не житловий будинок за адресою: м. Київ, вул. Щербакова, 53 (літера А), в якому визначена загальна площа приміщення – 1255 кв.м. Тому позивач просить визнати право власності на не житлове приміщення із загальною площею 1255 кв.м., що знаходиться за вказаною адресою на підставі виданого технічного паспорту.

Судова колегія не приймає до розгляду подану позивачем заяву про уточнення позовних вимог від 22.07.2008 р. з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.101 ГПК України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно переглядає справу. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія звертає увагу на положення ст.22 ГПК України, у відповідності до якої позивач має право лише до прийняття рішення у справі змінити підставу чи предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Як свідчать матеріали справи, учасники були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання (про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про вручення ухвали суду про порушення апеляційного провадження та розписки представників сторін про наступну дату судового засідання). Однак, з невідомих причин представники сторін наданими їм процесуальними правами щодо участі в судовому засіданні не скористалися, та 18.08.2008 р. в судове засідання не з’явилися. Враховуючи те, що на минулому засіданні від 04.08.2008 р. представниками сторін були надані пояснення по справі, та наявність в матеріалах справи доказів щодо належного повідомлення учасників про дату та місце судового засідання, колегія приходить до висновку про можливість розгляду поданої апеляційної скарги за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами згідно ст.75 ГПК України.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків та правомірно задовольнив позов частково, виходячи з наступного.

Під час розгляду спору господарським судом було встановлено, що позивачу на праві власності належить нежиле приміщення загальною площею 714,90 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Щербакова, 53 (літера А) у відповідності до договору купівлі-продажу від 22.06.2007р,, укладеного з Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у місті Києві ради, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за реєстровим № 1496-п 04.07.2007р.

Як свідчать матеріали справи, спір між сторонами виник внаслідок того, що відповідач-1, в порушення умов договору на виконання кошторисно-проектних та погоджувальних робіт від 03.09.2007р, не надав позивачу погоджену з органами державної влади кошторисно-проектну документацію по будівництву прибудови, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Щербакова, 53 (літера А), для здійснення належного оформлення права власності позивача на зазначене нерухоме майно.

Відповідно до п. 1.1 договору від 03.09.2007 р. відповідач-1 зобов'язався за плату розробити за завданням позивача та передати останньому кошторисно-проектну документацію, погоджену з державними органами, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити розроблену документацію за актом приймання-передачі.

Строк передання погодженої документації з органами державної влади підрядником замовнику становить 30 робочих днів з моменту узгодження документації між підрядником та замовником, (пункт 1.3 договору).

Оскільки договором від 03.09.2007р. сторони обумовили строк передання погодженої документації з моменту узгодження документації між підрядником та замовником, то Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Імперіал Будсервіс» повинно було виконати зазначений обов'язок в строк до 05.11.2007р.

Позивач листом № 0811 від 06.11.2007р. звернувся до відповідача-1 з вимогою передати погоджену з державними органами кошторисно-проектну документацію по прибудуванню прибудови, оскільки у визначений строк відповідач-1 зобов’язання не виконав. Вказаний лист №0811 був залишений відповідачем-1 без виконання, що і стало підставою подання позову до господарського суду.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договлру та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання не допускається.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем-1 зобов’язання за договором від 03.09.2007 р., у відповідності до вимог чинного законодавства судова колегія приходить до висновку, що господарський суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині зобов’язання відповідача-1 передати позивачу кошторисно-проектну документацію щодо вказаної вище прибудови не житлового приміщення, погоджену з державними органами.

З приводу інших заявлених позовних вимог щодо визнання права власності за позивачем на прибудоване приміщення та зобов’язання відповідача-2 провести державну реєстрацію, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до положень ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Позивач під час розгляду спору в суді першої та апеляційної інстанцій не надав ніяких документів, що земельна ділянка, на якій ним добудовано не житлове приміщення належить позивачу на праві власності, чи передано йому в користування власником земельної ділянки. Також не подано доказів того, що власник земельної ділянки надавав дозвіл на будівництво прибудови. Відповідно до матеріалів справи, будівництво прибудови площею 400 кв.м. було розпочато позивачем без отримання ним, передбаченого діючим законодавством дозволу на початок будівництва, та затвердження проекту будівництва. Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що вказане прибудоване приміщення є самочинним будівництвом в розумінні ст.376 ЦК України.

Враховуючи допущені позивачем порушення вимог чинного законодавства, встановлені для будівництва та введення в експлуатацію збудованих будівель – зведення самочинної прибудови без отримання відповідних дозволів та отримання земельної ділянки у встановленому законом порядку під уже збудоване нерухоме майно, судова колегія не вбачає правових підстав для визнання за позивачем права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Судова колегія також звертає увагу на положення ст. 182 ЦК України, згідно якої об'єкти нерухомості підлягають обов'язковій державній реєстрації.

У відповідності до вимог ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 1.3 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. № 7/5 (надалі - Положення), державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.

Для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи (додаток 1), їх копії (нотаріально засвідчені), а також інші документи, що визначені цим Положенням (п. 2.1 Положення).

Оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи на добудоване не житлове приміщення, які не можуть бути подані ним разом із відповідною заявою про реєстрацію у відповідності до вимог Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції та вважає позовні вимоги в частині зобов’язання відповідача-2 провести державну реєстрацію права власності позивача на добудоване нежитлове приміщення неправомірними, та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано задовольнив позовні вимоги лише в частині зобов'язання відповідача-1 передати по акту приймання-передачі позивачу на виконання умов договору, на виконання кошторисно-проектних та погоджувальних робіт від 03.09.2007р., кошторисно-проектну документацію, погоджену з органами державної влади. В іншій частині в позові відмовлено обґрунтовано. Відповідно оскаржуване рішення відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам на час його прийняття, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Скаржником належних доказів у відповідності до вимог ст.ст.33-34 ГПК України в обґрунтування власної позиції суду не надано, тому апеляційна скарга визнається необгрунтованою, і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрбізнесвіза” залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду м. Києва від 14.04.2008 р. у справі №36/108 залишити без змін.

3.          Матеріали справи №36/108 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді