ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2008 р.

№ 12/13-7/171/08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. - головуючого (доповідача), Бенедисюка І.М., Стратієнко Л.В.,

за участю представників: позивача –

відповідача –Мартиненко А.В.,

розглянувши касаційну скаргу Мелітопольського орендного підприємства теплових мереж на рішення господарського суду Запорізької області від 14 травня 2008 року у справі за позовом Мелітопольського орендного підприємства теплових мереж до ТзОВ "ВО Металресурс" про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача про стягнення 28338, 74 грн. заборгованості за договором на постачання теплової енергії №73 від 10 грудня 2004 року.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 14 травня 2008 року (суддя Кутіщева Н.С.) в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Мелітопольське орендне підприємство теплових мереж просить його скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 грудня 2004 року між сторонами у справі був укладений договір на постачання теплової енергії, згідно умов якого теплопостачальна організація бере на себе зобов’язання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобов’язався прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в термін та порядку, встановленими умовами договору та додатками до договору, що є його невід’ємною частиною.

Згідно п.2.2.1 укладеного договору, споживач зобов’язується проводити сплату за теплову енергію у вигляді грошових коштів шляхом перерахування на рахунок енергопостачальної організації 100% вартості теплової енергії, що запланована для поставки у відповідному місяці.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приймаючи оскаржуване у даній справі рішення, господарський суд виходив з того, що позивачем не було надано належних доказів підтверджуючих факт прийняття відповідачем передбачених умовами договору послуг, які є підставою для проведення розрахунків, а також позивачем не було надано суду доказів виконання ним п.2.2.5 укладеного договору, яким передбачений порядок обліку відпускаємої теплової енергії.

Проте, з вказаними висновками місцевого господарського суду погодитися не можна, оскільки з наявних в матеріалах справи документів вбачається, що на виконання п.3.1 укладеного договору №73 на постачання теплової енергії від 10 грудня 2004 року енергопостачальна організація проводила відпуск теплової енергії згідно з тарифами, затвердженими виконавчим органом влади, що підтверджується відповідними розпорядженнями міського голови та актами виконаних робіт.

Перевіряючи законність прийнятого господарським судом рішення, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем послуги відповідач споживав і претензій щодо їх невідповідності умовам договору позивачеві не пред’являв.

Згідно п.18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" №630 від 21.07.2005 року плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк.

Розглядаючи даний спір та приймаючи відповідне рішення по справі, господарський суд на вказані обставини уваги не звернув, з достовірністю їх не з'ясував і не перевірив, правової оцінки зазначеним обставинам не дав, що визнати законним і обґрунтованим не можна.

За таких обставин, суд вважає, що рішення господарського суду, як прийняте з порушенням норм матеріального права, не може залишатись без змін і підлягає скасуванню.

При новому розгляді справи господарському суду необхідно враховувати наведене та відповідно до вимог закону вирішити спір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Мелітопольського орендного підприємства теплових мереж задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 14 травня 2008 року скасувати, справу передати на новий розгляд до господарського суду Запорізької області в іншому складі суду.

Головуючий                                                                                 Дерепа В.І.

Судді:                                                                                           І.Бенедисюк

Стратієнко Л.В.