ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2008 р.

№ 7/96-3/81

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвська Н.Г. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Михайлюк М.В.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу                                                   Державного підприємства "Верховинський

лісгосп"

на постанову          Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2008 року

у справі                                                  № 7/96-3/81

господарського суду                              Івано-Франківської області

за позовом                                                  Міжгосподарської пересувної

механізованої дільниці №2

до                                                            Верховинського державного лісгоспу

про          розірвання договору оренди, стягнення грошових коштів та зобов"язання

повернення майна

за участю представників:

позивача –          Гайдича М.М.

відповідача –          Мартинюка Н.Р., Рибчука В.В.

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2006 року Міжгосподарська пересувна механізована дільниця №2 звернулась до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Верховинського держлісгоспу про розірвання договору оренди від 01.10.1998 № 88/98, про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 26 376,20 грн. та повернення орендованого рухомого і нерухомого майна, а саме: приміщення токарні-майстерні, кладової, складського приміщення, кузні, боксу № 1, боксу № 2, боксу № 3, боксу № 4, естакади для автомобілів, котельні, водяної насосної, приміщення столярного цеху та господарські приміщення із західної сторони будівлі, заправочної станції, токарного станку та крану КС-3575, що розташовані за адресою: Івано-Франківська обл., Верховинський район, с. Ільці, присілок Грабовець, буд.2, а також прилеглої земельної ділянки, площею 1 га, згідно абрису.

В подальшому позивач збільшив позовні вимоги і просив стягнути заборгованість по орендній платі за грудень місяць 2005 року та за січень, лютий, березень 2006 року - у сумі 12 120 грн., а всього - 38 446,20 грн.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 27.07.2007 року (суддя Фрич М.М.) в позові відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2008 року (судді: Дубник О.П., Дух Я.В., Якімець Г.Г.) рішення суду першої інстанції скасовано частково, прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково; розірвано договір оренди від 01.10.1998 року №88/98, укладений між Міжгосподарською пересувною механізованою дільницею № 2 та Верховинським державним лісгоспом; зобов"язано повернути Міжгосподарській пересувній механізованій дільниці № 2 орендоване за договором від 01.10.1998 року №88/98 нерухоме та рухоме майно, передане по акту передачі майна в оренду, яке знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, с. Ільці, присілок Грабовець, 2.

В касаційній скарзі Верховинський державний лісгосп просить скасувати постанову апеляційного господарського суду у даній справі, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін, посилаючись на те, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст.103, ч.1 ст.104, ч.2 ст.105 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення місцевого господарського суду повністю або частково і прийняти нове рішення. Підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з’ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Апеляційний господарський суд у разі скасування або зміни рішення місцевого господарського суду, у постанові повинен зазначити доводи, за якими апеляційна інстанція не погодилась з висновками суду першої інстанції.

Разом з тим, оскаржувана постанова апеляційного господарського суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції, 01.10.1998 між Міжгосподарською пересувною механізованою дільницею №2 (орендодавцем) та Верховинським державним лісгоспом (орендарем) укладено договір оренди №88/98, за яким останньому в оренду строком на 10 років передані основні засоби (будівлі, споруди), балансовою вартістю 117 400 грн., в тому числі приміщення токарні-майстерні, кладової, складське приміщення, кузня, бокс №№1,2,3,4, естакада для автомобілів, котельня, водяна насосна, приміщення столярного цеху та кран КС-3575, а також прилегла земельна ділянка, площею 1 га, згідно абрису.

Пунктом 2 договору оренди передбачено обов'язок орендаря сплачувати орендну плату у розмірі 1 020 грн. до 5 числа кожного місяця, або на суму орендної плати відпускати позивачу 15 куб. м. ділового лісу по ціні 55 грн.

При цьому, п. 3 договору встановлено, що при інфляції орендна плата визначається еквівалентно вартості 15 куб. м. ділового лісу.

Згідно акту Контрольно-ревізійного відділу у Верховинському районі Івано-Франківської області від 16.12.2005 №09-320/41, складеного за результатами перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача, за період з 2002 року по листопад 2005 року останнім недоотримано 26 376,20 грн. орендної плати по вказаному договору.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за вказаний період у розмірі 26 376,20 грн., доповнивши, в подальшому, позовні вимоги по стягненню з відповідача орендної плати за період грудень 2005 - березень 2006 у розмірі 12 120 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про розірвання вказаного договору та повернення орендованого майна, у зв'язку з невиконанням відповідачем п. п. 2, 6, 10 договору щодо сплати орендної плати, проведення капітального ремонту та страхування орендованого майна.

Задовольняючи позовні вимоги щодо розірвання договору оренди, та зобов’язуючи Верховинський державний лісгосп повернути Міжгосподарській пересувній механізованій дільниці № 2 орендоване майно, судом апеляційної інстанції зроблено висновок про порушення орендарем істотних умов договору №88/98 від 01.10.1998року, зокрема, невиконання зобов’язання відповідно до умов п.п.6,10 цього договору щодо страхування орендованого майна та проведення його капітального ремонту.

Однак, такий висновок суду апеляційної інстанції є помилковим виходячи з наступного.

Стаття 783 ЦК України перелічує підстави, що дозволяють наймодавцю вимагати дострокового розірвання договору найму, зокрема, використання майна всупереч умовам договору чи призначенню; передача речі без дозволу наймодавця в користування іншій особі; створення загрози речі недбалою поведінкою наймача; не проведення капітального ремонту наймачем, якщо цей обов’язок був покладений на нього.

Звертаючись до господарського суду з вимогою про розірвання договору оренди, Міжгосподарська пересувна механізована дільниця № 2, як на підстави розірвання договору посилалась на невиконання відповідачем пункту 10, яким закріплено обов’язок страхування орендованого майна, та пункту 6, яким зобов’язано останнього проводити капітальний ремонт приміщень і споруд. При цьому зазначала, що відповідач без будь-якої згоди орендодавця зніс естакаду для обслуговування автомобілів, демонтував котли опалення і обладнання котельні, а також зніс лінію електропередач, що виступали в якості об’єктів оренди за договором від 01.10.1998 № 88/98 та були передані відповідачу за актом приймання-передачі від 01.10.1998.

Відповідно до п. 2 ст. 773 ЦК України якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Частина 3 статті 773 ЦК України дозволяє наймачеві змінювати стан речі, отриманої ним на умовах найму, лише за згодою наймодавця. Проте, наслідки поліпшення речі наймачем без згоди наймодавця не завжди є несприятливими для наймача.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 30-35), ВАТ "Верховинський район електричних мереж" проведена модернізація лінії електропередач у відповідності до приписів органу енергонагляду, в зв’язку з чим здійснено заміну повітряної лінії 0,4 кВ на чотири кабельні лінії. Заміна здійснена у відповідності до Акту-вимоги на усунення виявлених недоліків при допуску електроустановки виданого ВАТ "Прикарпаттяобленерго".

Тому не можна погодитись з висновком апеляційного господарського суду про порушення орендарем ч. 3 ст. 773 ЦК України, оскільки об’єкт не втратив свого цільового призначення.

Також є суперечливим висновок апеляційної інстанції щодо невиконання відповідачем умов договору в частині проведення капітального ремонту та страхування орендованого майна.

Так, судом першої інстанції встановлено, що Верховинським державним лісгоспом проведені штукатурні роботи в орендованому приміщенні, перекрито дах шифером відповідно до договору від 30 липня 2004 року, кошторисно-фінансових розрахунків, актів прийомки виконаних робіт та застраховано спірне приміщення.

Згідно довідки "Верховинського райавтодора" від 23.01.2007 року з лютого 2001 року по листопад 2006 року відповідачем використано на благоустрій орендованої території 39 783,22 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд повно та всебічно дослідив всі суттєві обставини справи, правильно дійшов висновку щодо безпідставності позовних вимог у зв'язку спростуванням відповідачем відповідно до ст.33 ГПК України доводів позивача щодо невиконання умов договору в частині здійснення ремонтних робіт, страхування майна та несплати орендних платежів, шляхом надання переліку документів, що свідчать про їх проведення та сплату орендної плати, і відсутністю визначення строку, протягом якого на відповідача покладено обов'язок виконання зобов'язань по проведенню капітального ремонту і страхування орендованого майна.

Відтак, постанова Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2008року у справі № 7/96-3/81 підлягає скасуванню, а незаконно скасоване рішення господарського суду Івано-Франківської області від 21.07.2007 року у даній справі слід залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державного підприємства "Верховинський лісгосп" задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2008 року у справі №7/96-3/81 скасувати.

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.07.2007 року у справі №7/96-3/81 залишити в силі.

Головуючий суддя

Н.Г. Дунаєвська

Судді

Н.І. Мележик

М.В. Михайлюк