ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.06.08 Справа №10/101-пн-08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Яценко О.М. судді Яценко О.М. , Кагітіна Л.П. , Коробка Н.Д.

при секретарі: Шерник О.В.

за участю представників:

від позивача: Мельничук В.І. довіреність № МО 187722 від 05.12.1996 року;

Завгородній І.Г. довіреність № 99/03-10 від 09.06.2008 року;

Жданов Н.В., довіреність № 99/03-10 від 09.06.2008 року;

від відповідача : Ващук М.В. довіреність № б/н від 15.11.2007 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Нижньосірогозької районної ради, смт Нижні Сірогози Херсонської області на рішення господарського суду Херсонської області від 18.03.2008р. по справі № 10/101-ПН-08

за позовом: Нижньосірогозької районної ради, смт Нижні Сірогози Херсонської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Нижньосірогозький сільськогосподарський оздоровчий дитячий заклад «Дельфін», смт Нижні Сірогози Херсонської області

про визнання недійсним протоколу загальних зборів

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду за № 1119 від 10.06.2008р. справу передано на розгляд колегії суддів: головуючий – Яценко О.М. суддів: Кагітіна Л.П., Коробка Н.Д..

Колегія суддів прийняла справу до провадження.

У судовому засіданні 10.06.2008 року, за згодою представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 18.03.2008 року (суддя Александрова Л.І.) у задоволенні позовних вимог відмовлено. При прийнятті рішення суд послався на положення Закону України «Про підприємства в Україні», що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, Постанову КМУ від 05.09.1996 року № 1060 «Про поетапну передачу у комунальну власність об’єктів соціальної сфери, житлового фонду сільськогосподарських, переробних та обслуговуючих підприємств, установ і організацій агропромислового комплексу, заснованих на колективній та інших формах недержаної власності» та врахував фактичні обставини справи.

Нижньосірогозька районна рада, смт Нижні Сірогози Херсонської області (позивач) з рішенням господарського суду не погодилася та звернулася до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. Вважає що рішення необґрунтоване, таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню за наступних обставин. Розділом II Статуту відповідача передбачено, що вищим органом управління оздоровчого табору є загальні збори уповноважених представників господарств-засновників. Збори уповноважені вирішувати питання за присутності не менше 2/3 членів. У протоколі зборів №1 зазначено присутніми лише 4 учасника, що вже є порушенням Статуту та робить ці збори нелегітимними. Суд не звернув уваги на той факт, що у спірному протоколі зборів немає жодних посилань на те, що засновниками (учасниками ) табору приймались рішення про вихід юридичних осіб із складу засновників, або рішення про примусове виключення засновників (учасників) зі складу засновників (учасників) юридичної особи. Відсутні у протоколі зборів також посилання на наявність нотаріально посвідчених копій документів про перехід частки учасника у статутному капіталі, або нотаріально посвідчений документ про передання права засновника (учасника) іншій особі. Зазначає, що у даному випадку повинна була відбутись реорганізація юридичної особи шляхом перетворення, оскільки змінена її організаційно-правова форма - утворено товариство з обмеженою відповідальністю „Нижньосірогозький сільськогосподарський оздоровчий дитячий заклад „Дельфін".

Крім того в порушення ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, представник відповідача не надіслав позивачеві копії відзиву та взяв участь у судовому засіданні без оформленої належним чином довіреності чи іншого документа, що підтверджує повноваження представника відповідача. У ході судового засідання позивач заявив клопотання про огляд оригіналу протоколу №1 та установчих документів. Але ці документи позивачеві для огляду не надані, що порушило процесуальні права позивача.

Просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 18 березня 2008 року по справі № 10/101-ПН-08 і прийняти нове рішення.

Повноважний представник заявника апеляційної скарги у судовому засіданні підтримав доводи на підставі яких рішення підлягає скасуванню. Уточнив вимоги апеляційної скарги з урахуванням положень статті 103 ГПК України. Просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні та відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти доводів скарги та просить залишити рішення господарського суду Херсонської області без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, рішення суду є законними та обґрунтованим. Норми матеріального та процесуального законодавства застосовані правильно, при прийнятті рішення суд врахував всі обставини справи.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

10.01.2005 року загальними зборами уповноважених учасників оздоровчого табору "Дельфін" прийнято нову редакцію статуту, який зареєстрований державним реєстратором 13.01.2005 року (а.с.44). Визнання протоколу вищезазначених загальних зборів недійсним було предметом розгляду у суді першої інстанції.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Основним актом, що регулює діяльність господарських товариств, є Закон України "Про господарські товариства".

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України "Про господарські товариства" товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний фонд, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є збори учасників.

Частиною 5 ст. 98 Цивільного кодексу України передбачено, що саме рішення загальних зборів товариства (а не протокол загальних зборів) може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Так, відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

При розгляді позовних вимог, суду слід враховувати, що наявність права на пред’явлення позову не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог. Вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб’єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов’язку перед особою, якій таке право належить.

Як свідчать матеріали справи, позивач не є а ні засновником, а ні учасником відповідача прийняття будь-яких рішень стосовно діяльності товариства не стосується прав та обов'язків позивача, в тому числі, з огляду на таке:

Розпорядженням виконкому Нижньосірогозької районної Ради народних депутатів від 24.01.1996 року зареєстровано Статут Нижньосірогозького оздоровчого табору "Дельфін".

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про підприємства в Україні", який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, підприємство діє на підставі Статуту.

Відповідно до п.п 3, 6 розділу І цього статуту, оздоровчий табір "Дельфін" створюється підприємствами та установами шляхом добровільного об'єднання на умовах пайової участі грошово-матеріальних ресурсів та здійснює свою діяльність на основі госпрозрахунку. В п. 12 розділу І Статуту є перелік засновників оздоровчого табору "Дельфін", Нижньосірогозька районна рада у зазначеному переліку відсутній.

Статутом відповідача від 24.01.96 р. передбачено, що вищим органом управління оздоровчого табору є загальні збори уповноважених представників господарств засновників (розділ II Статуту); загальні збори приймають нові господарства і підприємства у склад пайщиків з подання ради оздоровчого табору, вирішують питання про вибуття окремих господарств чи підприємств із складу пайщиків по їх бажанню чи з інших причин.

Загальними зборами відповідача не приймалося рішення про прийняття Нижньосірогозької районної ради у склад пайщиків підприємства. При цьому, всупереч твердженням заявника апеляційної скарги, рішення про виключення господарств-пайщиків СТОВ "Новопетрівське", СТОВ "Покровське", СТОВ "Верхньосірогозьке", СТОВ "Промінь", СТОВ "Дружба", СТОВ "Анатоліївське" зі складу учасників відповідача з прийняттям до складу позивача не приймалося, що підтверджується новою редакцією Статуту відповідача від 13.01.2005 року. Зазначена редакція Статут підписана всіма учасниками товариства (а.с. 61).

Крім того, згідно листа першого заступника голови районної державної адміністрації від 20.07.2005 року СТОВ "Новопетрівське", СТОВ "Покровське", СТОВ "Верхньосірогозьке", СТОВ "Промінь", СТОВ "Дружба", СТОВ "Анатоліївське" не є правонаступниками дольових часток ДОТ «Дельфін» (а.с. 62).

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 05.09.1996 року № 1060 "Про поетапну передачу комунальну власність об'єктів соціальної сфери, житлового фонд сільськогосподарських, переробних та обслуговуючих підприємств, установ і організацій агропромислового комплексу, заснованих на колективній та інших формах недержавні власності" передача об'єктів соціальної сфери, заснованих на колективній формі власності, комунальну власність проводиться власниками об'єктів тільки за їх згодою.

Доказів надання відповідачем такої згоди позивачем не доведено.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а також наступним:

Так рішенням Нижньосірогозької районної Ради народних депутатів № 56 від 21.04.1992 року на виконання рішення Херсонської обласної Ради народних депутатів від 20.03.1992 року № 32 "Про розмежування державної та комунальної власності" затверджено перелік комунального майна, куди увійшов піонерський табір "Дельфін".

Рішенням Нижньосірогозької районної Ради народних депутатів № 111 від 16.02.1993 року піонерський табір "Дельфін" виключено з переліку об'єктів комунальної власності, як створений на основі колективної власності колгоспів району та трудового колективу.

А відтак, колегія суддів не приймає до уваги доводи заявника апеляційної скарги, що підприємство-відповідача передано до комунальної власності.

З урахуванням положень статті 4 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України, колегія суддів не приймає до уваги посилання заявника апеляційної скарги на наявність рішення № 160 від 10.06.2004 року Про прийняття у спільну власність територіальних громад району майнових часток колишніх КСП у міжгосподарському дитячому оздоровчому таборі «Дельфін», оскільки, як зазначалось вище, підстави для прийняття спірного майно до комунальної власності були відсутні, з огляду на відсутність згоди власників майнових часток колишніх КСП у міжгосподарському дитячому оздоровчому таборі «Дельфін».

За викладених вище обставин, колегія суддів констатує, що позивачем всупереч положенням статті 33 ГПК України, не доведено факту порушення його прав та охоронюваних законом інтересів внаслідок оформлення протоколу загальних зборів учасників Нижньосірогозького оздоровчого табору "Дельфін". від 10.05.2005 р. тому у позивача не виникло право на позов, у розумінні ст. 1 ГПК України.

Крім того, слід зазначити, що розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Зокрема, положеннями ст. 20 Господарського кодексу України та ст. 16 Цивільного Кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб’єктів господарювання. Серед визначених у цих статтях способах захисту не зазначено такого способу захисту, як визнання недійсним протоколу. Протокол загальних зборів не є рішенням, а лише формою документу в якому фіксується рішення загальних зборів, у зв’язку з чим вимоги про визнання його недійсним є безпідставним і у їх задоволені слід відмовити.

Колегія суддів наголошує, що звернення із подібними позовними вимогами не належить до функцій районної ради та є втручанням до господарської діяльності відповідача, що є неприпустимим, з огляду на положення діючого законодавства. Твердження заявника апеляційної скарги, що останній діє в інтересах територіальної громади є безпідставним, з огляду на таке: у відповідності до статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» голова районної, обласної, районної у місті ради за рішенням ради звертається до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад у сфері їх спільних інтересів, а також повноваження районних, обласних рад та їх органів.

Територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах селища.

Місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Питання дійсності (недійсності) протоколу загальних зборів підприємства не є питаннями місцевого значення. Контроль за недійсністю протоколів загальних зборів не належить до компетенції районних рад.

За викладених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 101 – 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Нижньосірогозької районної ради, смт Нижні Сірогози Херсонської області на рішення господарського суду Херсонської області від 18.03.2008р. по справі №10/101-ПН-08 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від 18.03.2008р. по справі № 10/101-ПН-08 залишити без змін.

Головуючий суддя Яценко О.М.

судді Яценко О.М.

Кагітіна Л.П. Коробка Н.Д.