ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.08 Справа № 7/82/08

Суддя

Позивач Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”, м. Київ

Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю “Токмактепломережа”, м. Токмак, Запорізька область

Суддя Кутіщева Н.С.

Представники:

Позивача Лебедюк Ю.А., дов. № 249/10 від 29.12.2007р.

Відповідач Корнієнко А.В., дов. № 7 від 06.03.2008р.

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 644340грн.21 коп., яка складається з: 500000 грн. 00 коп. основного боргу; 41931 грн.00 коп. пені; 16693 грн.07 коп. 3% річних та 85716 грн.14 коп. збитків від інфляції.

Позивач свої вимоги обґрунтовує обставинами, викладеними в позовній заяві, посилається на ст.ст. 11-16, 258, 525, 526, 530, 550-552, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 193, 216-217, 232, 264-265 ГК України та договір на постачання природного газу №06/05-2239- ТЕ-13 від 30.12.2005 р.

Ухвалою суду від 06.02.2008р. позовна заява прийнята до провадження, судове засідання призначено на 12.03.2008р.

Відповідач частково визнав позовні вимоги в сумі основного боргу, сумі інфляції та 3% річних, просить суд відмовити в сумі пені, а також представником відповідача заявлено клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду строком на 60 місяців з оплатою щомісячно рівними частинами, так як підприємство відповідача знаходиться у тяжкому фінансовому становищі, яке є слідством низької платоспроможності населення міста та бюджетних установ та організацій, що обслуговуються відповідачем.

Клопотання відповідача подано у відповідності до ст.22 ГПК України, прийнято судом до розгляду.

Позивач підтримав заявлені позовні вимоги і заперечив проти заявленого клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов’язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

По клопотанню учасників судовий проводився без застосування технічних засобів фіксації.

Судовий процес завершено 12.03.2008р. оголошенням вступної та резолютивної частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

30.12.2005 р. між ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” (далі –позивач) та ТОВ “Токмактепломережа” (далі –відповідач) було укладено договір на постачання природного газу №06/05-2239-ТЕ-13 (далі –договір), у відповідності до якого, позивач зобов’язується продати відповідачу у 2006 р. природний газ, а відповідач зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору. (п.1.1 договору).

ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”, в період з січня –квітня 2006р. та жовтня-грудня 2006р., поставила ТОВ “Токмактепломережа” природний газ на загальну суму 3629453 грн.97 коп., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу (копії актів долучені до матеріалів справи).

Згідно до п.6.1 договору, оплата за газ та послуги з його транспортування здійснюється відповідачем грошовими коштами, шляхом поточного перерахування на рахунок позивача, протягом місяця поставки 100% вартості фактично спожитих обсягів газу та послуг з його транспортування. Остаточний розрахунок за фактично за фактично спожиті обсяги газу, при цьому, перша частина оплати в розмірі 34% від вартості запланованих місячних обсягів поставки газу перераховується на рахунок постачальника до 10 числа, в якому здійснюється поставка та транспортування газу, друга і третя частини –у розмірі по 33% - відповідно, до 20 та 30 (31) числа місяця, в якому здійснюється поставка та транспортування газу.

Відповідач свої зобов’язання по договору виконав частково, сплативши за отриманий газ 3129453 грн.97 коп. Борг становить 500000грн. 00 коп.

Згідно ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Згідно ст. 193 ГК України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічну норму містить ст. 526 ЦК України.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 500000грн.00коп. основного боргу є обґрунтованою, підтверджується матеріалами справи, визнана відповідачем та підлягає задоволенню.

Згідно з п. 7.2 договору, в разі неоплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, зазначені у п. 6.1 договору, покупець сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу, за кожен день прострочення платежу.

Позивачем нарахована пеня з 31 липня 2007р. по 31 січня 2008р. (184 днів) в розмірі 41931грн.00коп.

Згідно з п.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання малу бути виконано.

Таким чином, згідно перерахунку суми пені в судовому засіданні, судом встановлено, що суму пені згідно вимог законодавства повинна нараховуватись за період з 31.07.2007р. по 29.01.2008р.(182 дня). та складає 41384 грн. 00 коп.

В решті пені слід відмовити, як пред’явлені необґрунтовано.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також суму річних процентів від простроченої суми.

Оскільки інфляційні витрати пов’язані з інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних –платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, то ні три проценти річних, ні індекс інфляції не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов’язань та в зв’язку з цим вони не відносяться до штрафних санкцій і є самостійними заходами забезпечення зобов’язань.

Таким чином, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача 85716 грн.14 коп. суми індексу інфляції та 16693 грн.07 коп. 3 % річних.

Згідно п. 2 із змінами, внесеними роз’ясненням президії Вищого арбітражного суду України від 18.04.2001р. № 02-5/467, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Згода другої сторони на надання відстрочки чи розстрочки рішення законодавством не вимагається.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Таким чином, клопотання про надання розстрочки на даний момент слід залишити без задоволення, як необґрунтоване на теперішній час належним чином.

З урахуванням викладеного, а також враховуючи, що примусове стягнення всієї суми заборгованості з сумами інфляційних збитків, 3% річних, суми неустойки може привести до вкрай важкого фінансового становища підприємства господарська діяльність якого має вагоме значення в життєздатності міста, суд, керуючись своєю правосвідомістю та загальними принципами судочинства, ст. 83 ГПК України, вважає за можливе зменшити розмір пені до 4138грн .40коп.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Посилання відповідача на Закон України “Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію” при невизнанні пені є безпідставним, поскільки до стягнення заявлений поточний борг (ст. 1 ЗУ “Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію”.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати, в частині задоволених вимог, слід покласти на відповідача, поскільки спір доведений до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 173, 193, 230 - 232 ГК України, ст. 526, 625 ЦК України, ст. ст. 3, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82 –85 ГПК України, суд:

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Токмактепломережа”, 71700, Запорізька область, м. Токмак, вул. Шевченка, 45-а, (р/р 2002 в ФЗД “Індекс банк”, МФО 313861, ЕДРПОУ 02139015) на користь ДК “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”, 04116, м. Київ, вул. Полуденка, 1 (р/р 14 в ГОУ України, МФО 300012, ЕДРПОУ 31301827) 500000 (п’ятсот тисяч) грн. 00коп. основного боргу, 4138 (чотири тисячі сто тридцять вісім) грн. 40 коп. пені, 85716 (вісімдесят п’ять тисяч сімсот шістнадцять) грн. 14 коп. суми індексу інфляції, 16693 (шістнадцять тисяч шістсот дев’яносто три) грн. суми 3 % річних, 6065 (шість тисяч шістдесят п’ять) грн. 48 коп. державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. 00коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його підписання.

Дата підписання рішення “14” березня 2008р.

Суддя Н.С. Кутіщева