СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

05 червня 2008 року

Справа № 5020-12/236-7/019

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Фенько Т.П.,

суддів                                                                      Заплава Л.М.,

Маслової З.Д.,

секретар судового засідання                                        Запорожець Т.О.

за участю представників сторін:

представник позивача, не з'явився, Севастопольське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів;

представник відповідача, не з'явився, Товариство з обмеженою відповідальністю "Севастопольський судноремонтний завод "Лазарєвське Адміралтейство";

розглянувши апеляційну скаргу Севастопольського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову господарського суду міста Севастополя (суддя Ілюхіна Г.П.) від 03-04.04.2008 у справі № 5020/12/236-7/019

за позовом Севастопольського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Гоголя, 20-а, місто Севастополь,99011)

до           товариства з обмеженою відповідальністю "Севастопольський судноремонтний завод "Лазарєвське Адміралтейство" (вул. Героєв Севастополя, 13, місто Севастополь,99001)

про стягнення штрафних санкцій у розмірі 31584,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 24.01.2006 у справі №20-12/236 позов Севастопольського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю"Севастопольський судноремонтний завод "Лазарєвське Адміралтейство" про стягнення штрафних санкцій у розмірі 31 584,00 грн задоволено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 06.03.2006 у справі №20-12/236 рішення господарського суду міста Севастополя від 24.01.2006 було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.12.2007 рішення господарського суду міста Севастополя від 24.01.2006, постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 06.03.2006 у справі №20-12/236 скасовано, справу передано до господарського суду міста Севастополя для розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Постановою господарського суду міста Севастополя від 03-04.04.2008 у справі № 5020/12/236-7/019 у задоволенні позову Севастопольського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю "Севастопольський судноремонтний завод "Лазарєвське Адміралтейство" про стягнення штрафних санкцій у розмірі 31584,00 грн відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що позивач не довів, що відповідач порушив встановлені правила здійснення господарської діяльності, а також те, що підприємством не створені та не виділені робочі місця для працевлаштування інвалідів або ж відмови у працевлаштуванні з боку товариства з обмеженою відповідальністю "Севастопольський судноремонтний завод "Лазарєвське Адміралтейство" за зверненням інвалідів чи за направленням державної служби зайнятості.

Не погодившись з постановою суду, позивач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначену постанову скасувати, позов задовольнити.

Апелянт обґрунтовує свої вимоги тим, що факт нестворення відповідачем робочих місць та невиконання нормативу для працевлаштування інвалідів є підставою для застосування           до товариства з обмеженою відповідальністю "Севастопольський судноремонтний завод "Лазарєвське Адміралтейство" штрафних санкцій.

Розпорядженням Севастопольського апеляційного господарського суду від 02.06.2008 суддю Дугаренко О.В. замінено на суддю Маслову З.Д.

У судовому засіданні 02.06.2008 у слуханні справи була оголошена перерва до 05.06.2008.

Розглянувши справу у порядку, передбаченому статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Севастопольське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів будучи уповноваженим органом зі здійснення контролю за створенням підприємствами робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів та виконанням ними нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, провело перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Севастопольський судноремонтний завод "Лазарєвське Адміралтейство" з цих питань.

В результаті перевірки було встановлено, що відповідно до середньооблікової чисельності штатних працівників (459 осіб) відповідач мав створити 18 робочих місця для працевлаштування інваліда. Фактично в 2004 році на підприємстві працював 15 інвалідів.

З урахуванням середньорічної заробітної плати на підприємстві в 2004 році ( 10 528,00 грн) розмір штрафних санкцій за нестворення робочих місць для інвалідів, на думку позивача, становить 31 584, 00 грн.

Спір виник у зв’язку з тим, що позивач вважає, що відповідачем порушені соціальні інтереси держави внаслідок невиконання ним вимог діючого законодавства в сфері соціального захисту інвалідів, а саме: Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” в частині дотримання нормативу працевлаштування інвалідів.

У відзиві на позов та апеляційну скаргу відповідач наводить факти, які свідчать про відсутність у позивача підстав для застосування господарсько-правової відповідальності. На виконання частини 4 пункту 14 Положення „Про організацію робочих місць та працевлаштування інвалідів” товариства з обмеженою відповідальністю "Севастопольський судноремонтний завод "Лазарєвське Адміралтейство" інформувало Севастопольський центр зайнятості, на території якого знаходиться відповідач - про вільні робочі місця та вакантні посади для працевлаштування інвалідів на роботу у 2004 році, що підтверджується щомісячними звітами про наявність вакансій для інвалідів в Севастопольський центр зайнятості, який підтверджував прийняття таких звітів своїм штампом та відповідними відмітками на копіях вказаних документів, а також відповідач наводить докази того, що Севастопольське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів теж ним було належним чином проінформовано про наявність вакантних робочих місць для інвалідів.

Однак, робітники –інваліди ні з Севастопольського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів, ні з центра зайнятості до відповідача не направлялись.

Стосовно наведених доводів судова колегія зазначає, що відповідно до вимог статті 18 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів, а згідно пункту 10, 11 Положення „Про організацію робочих місць та працевлаштування інвалідів” працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту, місцевими Радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням побажань, стану здоров'я інвалідів, їхніх здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК. Місцеві органи соціального захисту населення: виявляють інвалідів, які бажають працювати і спроможні реалізувати свої здібності та можливості на підставі індивідуальних програм реабілітації; щомісячно надсилають державній службі зайнятості списки інвалідів, які виявили бажання працювати, із зазначенням професій, спеціальностей; подають державній службі зайнятості заявки на професійне навчання інвалідів; ведуть інформаційний банк даних про інвалідів, які працюють і бажають працювати.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, на думку судової колегії, метою встановлення штрафних санкцій для підприємств, установ, організацій, у тому числі фізичних осіб, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом є покарання тих суб’єктів господарювання, які умисно ухиляються від працевлаштування таких осіб та надання інформації відповідним органам.

Судом першої та апеляційної інстанції було встановлено, що дії відповідача не свідчили про умисне ухилення його від працевлаштування осіб з обмеженими фізичними можливостями (інвалідів 2-3 групи), й ним не було виконано встановлений норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів лише у зв’язку з тим, що ні ці громадяни, ні відповідні органи, уповноважені захищати їхні інтереси, не зверталися до підприємства з заявою про працевлаштування вказаних осіб.

За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції винесена у повній відповідності з нормами матеріального та процесуального права і відсутні підстави для її скасування.

Керуючись статтями 24, 195, 196, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частиною 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Севастопольського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду міста Севастополя від 03-04.04.2008 у справі № 5020/12/236-7/019 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня набрання нею чинності.

Головуючий суддя                                         Т.П. Фенько

Судді                                                                       Л.М. Заплава

З.Д. Маслова