РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.08
Справа № 9/36пн

Суддя Ворожцов
А.Г., розглянувши матеріали справи за позовом

Комунального
підприємства «Бакалія», м.
Стаханов  Луганської області

до Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Стаханов

про усунення перешкод у
користуванні майном

в присутності представників:

від позивача -Луковська І.В.,
дов. б/н від 18.02.08,

від відповідача -ОСОБА_2., дов.
№ 161 від 24.01.08.

У судовому
засіданні була оголошена перерва з 08.04.08р. до 14.04.08р. о 10 год. 00 хв.

Суть спору: позивач  звернувся
з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача впродовж 3-х днів від дня
набрання чинності рішенням суду усунути перешкоди у користуванні позивачем своїм
майном, вбудованим приміщенням площею 148 кв. м. у будівлі складу,
розташованого за адресою:АДРЕСА_1, шляхом звільнення цього приміщення.

Відповідач, СПДОСОБА_1., у відзиві на позовну заяву,
наданому у судовому засіданні 08.04.08р., просить відмовити у задоволенні
позову, обґрунтовуючи це наступним.

Відповідно до
п. 9.1 спірного договору оренди від 02.01.01р. строк оренди був визначений до
31.12.01р., а відповідно до додаткової угоди до вказаного договору він діє з
01.01.03р. по 31.12.03р.

Оскільки після 31.12.03р.
відповідач (орендар) не був повідомлений про намір позивача (орендодавця) не
продовжувати договір на новий термін, то відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону
України "Про оренду державного та комунального майна" зазначений
договір вважається продовженим на той же строк та на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

Крім того, така
форма повідомлення про відмову від пролонгації договору оренди на новий строк,
як повідомлення у газеті, не передбачена ані законом, ані договором.

Щодо письмових
повідомлень від 12.11.07р. та від 06.12.07р., на які посилається позивач, то
вони містять технічні помилки, які не дають змоги конкретизувати та
ідентифікувати конкретний договір оренди, строк якого сплинув.

Більш того,
відповідач здійснював орендні платежі, що свідчить про продовження орендних
правовідносин між позивачем та відповідачем.

В обгрунтування
позову позивач виклав таке.

02.01.01р. між
позивачем та відповідачем було укладено договір оренди комунального майна № 8,
згідно з яким позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне
користування нерухоме майно: вбудоване приміщення площею 148 кв. м. у будівлі
складу, розташованого за адресою:АДРЕСА_1, яке знаходиться на балансі позивача.

Відповідно до
п. 9.1 зазначеного договору строк його дії визначено з 2 січня 2001 року до 31
грудня 2001 року та після 31.12.01р. пропозицій на продовження терміну його дії
від сторін не надходило, однак на підставі ст. 17 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна», за відсутності заяв про припинення договору
протягом одного місяця після закінчення терміну дії, він вважався продовженим
на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Позивач з метою
проведення капітального ремонту направив відповідачу лист-заяву за № 120 від
12.11.07р. про припинення спірного договору з вимогою повернути орендоване
приміщення , однак відповідач не звільнив приміщення навіть на повторне
звернення позивача листом від 06.12.07р. та заяву про припинення договору за №
7 від 15.01.08р.

Крім того, позивач
у газеті «Стахановское знамя»№ 44(151389) від 31.10.07р. попередив всіх
орендарів про проведення капітального ремонту у приміщеннях і висунуло вимогу
про звільнення орендованих приміщень.

Таким чином,
вважає позивач, він своєчасно попередив відповідача про припинення спірного
договору оренди, а оскільки останній відмовляється звільнити спірне приміщення,
позивач звернувся з цим позовом до суду.

Дослідивши
матеріали справи, вислухавши доводи позивача та відповідача, суд вважає
наступне.

Спірні правовідносини
стосуються того, чи правомірно позивач вимагає усунути перешкоди у користуванні
позивачем своїм майном, вбудованим приміщенням площею 148 кв. м. у будівлі
складу, розташованого за адресою:АДРЕСА_1, шляхом звільнення цього приміщення.

Відповідно до
п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та
обов'язків є договір.

Судом
встановлено, що за договором оренди від 02.01.01р. позивач передав, а
відповідач прийняв у строкове оплатне користування майно: вбудованим
приміщенням площею 148 кв. м. у будівлі складу, розташованого за
адресою:АДРЕСА_1.

Строк договору
сторони визначили до 31.12.01р., та оскільки після 31.12.01р. пропозицій на
продовження терміну його дії від сторін не надходило, договір відповідно до ст.
17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" був
пролонгований.

Відповідно до
ст. 18-1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"
поточний  ремонт майна,  переданого в оренду,  проводиться орендарем за його рахунок, якщо
інше не встановлено договором.

Капітальний
ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендодавцем
або  іншим  балансоутримувачем  цього
майна за його рахунок, якщо інше не встановлено договором.

З метою
проведення капітального ремонту зданого в оренду приміщення позивач направив
відповідачу лист-заяву за № 120 від 12.11.07р. про припинення спірного договору
з вимогою повернути орендоване приміщення , однак відповідач не звільнив
приміщення навіть на повторне звернення позивача листом від 06.12.07р. та заяву
про припинення договору за № 7 від 15.01.08р.

Крім того,
позивач у газеті «Стахановское знамя»№ 44(151389) від 31.10.07р. попередив всіх
орендарів про проведення капітального ремонту у приміщеннях і висунуло вимогу
про звільнення орендованих приміщень.

Суд не приймає
доводів відповідача щодо неналежного його повідомлення про припинення спірного
договору у зв'язку з необхідністю проведення капітального ремонту, оскільки
технічні помилки у направлених повідомленнях позивача не позбавляло відповідача
ідентифікувати про який саме договір та яке саме приміщення йдеться у цих
листах. Крім того, повідомлення заздалегідь про звільнення орендарів зданих в
оренду позивачем приміщень, здійснене у газеті «Стахановское знамя»не
суперечить чинному законодавству.

Суд погоджується
з посиланням позивача на ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного
та комунального майна", за якою у разі розірвання договору оренди,  закінчення строку його дії та відмови
від його продовження або банкрутства
орендаря  він зобов'язаний    повернути
орендодавцеві    об'єкт   оренди   на умовах, зазначених  у
договорі  оренди.

З наведеною
норми випливає, що обов'язок орендаря звільнити та повернути орендодавцю
орендоване майно настає за умови повідомлення орендаря про відмову від
продовження договору оренди.

У судовому
засіданні представник позивача надав до матеріалів справи докази того, що за
спірним договором оренди після повідомлення відповідача про припинення договору
позивач не отримував орендну плату, а отримані кошти у розмірі 13596,85 грн. є
заборгованістю відповідача за оренду та комунальні платежі станом на 01.01.08р.
За таких обставин твердження відповідача про прийняття позивачем орендних
платежів, що свідчить про продовження орендних правовідносин не відповідає
дійсності.

Суд також
погоджується з посиланням позивач на ст. 321 ЦК України, за якою право
власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права
чи обмежений у його здійсненні. Крім того, відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до
п. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Відповідно до п.
2 цієї статті способами захисту цивільних прав та інтересів може бути:

1) визнання
права;

2) визнання правочину недійсним;

3)
припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке
існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8)
відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної
(немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій
чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до
п. 12 Роз'яснень Президії ВАСУ Про деякі питання практики застосування
Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від
25.05.2000р. № 02-5/237 з наступними змінами та доповненнями частиною другою
статті 17 Закону встановлено місячний термін, протягом якого орендодавець або
орендар можуть заявити про припинення або зміну умов договору після закінчення
строку. Таку заяву заінтересована сторона може також подати і до
закінчення строку дії договору оренди.

Таким чином
позивач правильно обрав спосіб захисту свого порушеного права та на законних
підставах звернувся з цим позовом до суду.

За таких
обставин позов слід задовольнити.

Відповідно до
ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати.

При подачі
позову немайнового характеру позивач сплатив державне мито платіжним дорученням
№ 28 від 11.02.08р. в сумі 102,0 грн., що перевищує встановлений законодавством
розмір, тому зайво сплачене мито підлягає поверненню.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.  47-1, 49,
82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.          Позов задовольнити.

2. Зобов'язати
відповідача, СПД ОСОБА_1,
АДРЕСА_2, іден. код НОМЕР_1, впродовж 3-х днів від дня набрання чинності
рішенням суду усунути перешкоди у користуванні позивачем, КП
"Бакалія", Луганська обл.,АДРЕСА_1, код 03362577, своїм
майном, вбудованим приміщенням площею 148 кв. м. у будівлі складу,
розташованого за адресою:АДРЕСА_1, шляхом звільнення цього приміщення.

3. Стягнути з
відповідача, СПД ОСОБА_1,
АДРЕСА_2, іден. код НОМЕР_1, на користь позивача, КП "Бакалія",
Луганська обл.,АДРЕСА_1, код 03362577, рахунок 6651 в УСБ м.
Стаханова, МФО 304018, судові витрати у розмірі 203,0 грн., у т.ч.
держмито -85,0 грн., інформаційні витрати -118,0 грн.

4. Повернути
позивачу, КП "Бакалія", Луганська обл.,АДРЕСА_1, код
03362577, рахунок 6651 в УСБ м. Стаханова, МФО 304018, зайво сплачене
держмито в сумі 17,0 грн., оскільки зазначене платіжне доручення
знаходиться у матеріалах справи.

Підставою
повернення державного мита є це рішення, підписане та скріплене печаткою суду.

Накази видати
після набрання законної сили цим рішенням.

Рішення набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
А.Г.Ворожцов