ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"10" червня 2008 р.

Справа № 17-16/406-05-9447

Колегія суддів Одеського апеляційного
господарського суду складі:

Головуючого судді: Лавренюк
О.Т.

суддів: Савицького
Я.Ф., Гладишевої Т.Я.

при секретарі судового засідання:
Іоффе С.Б.

за участю представників сторін:

від позивача:
не з'явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений
належним чином

від відповідача: ОСОБА_2., дов. № 4330 від
16.10.2007 р.

розглянувши апеляційну скаргу СПД-ФО
ОСОБА_1

на рішення господарського
суду Одеської області від 14.04.2008 р.

по справі
№ 17-16/406-05-9447

за позовом
ДСК “Чорноморське морське пароплавство” (далі по тексту - ДСК “ЧМП”)

до
СПД-ФО ОСОБА_1 (далі по тексту - СПД-ФО ОСОБА_1.)

про
стягнення 14 018,28 грн.

В С Т А Н О В
И Л А:

ДСК “ЧМП” звернулась до
господарського суду Одеської області з позовною заявою до СПД-ФО ОСОБА_1. про
стягнення заборгованості по орендній платі у сумі 7507,72 грн., яка виникла
внаслідок неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань по
договору оренди № 7 від 15.09.2002 р., укладеному між сторонами по справі та  6510,56 грн. неустойки, нарахованої у розмірі
подвійної плати за користування безпідставно утримуваним майном - об'єктом
вищезазначеного договору, а також виселення відповідача з незаконно зайнятого
ним приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, Дальницьке шосе, 22-а. Свої
вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням СПД-ФО ОСОБА_1. прийнятих на
себе зобов'язань із своєчасної сплати орендних платежів по договору оренди № 7
від 15.09.2002 р., невиконанням відповідачем зобов'язань з повернення
орендованого майна у зв'язку із закінченням терміну дії вказаного договору, а
також подальшим безпідставним користуванням відповідачем об'єктом оренди після
закінчення строку дії договору оренди № 7 від 15.09.2002 р.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 30.11.2005 р. (суддя Железна С.П.) по даній справі позов
ДСК “ЧМП” задоволено у повному обсязі, виселено відповідача по справі з з
нежитлових приміщень загальною площею 48,23 кв.м., розташованих за адресою: м.
Одеса, Дальницьке шосе, 22-а, а також стягнуто з останнього 7507,75 грн. -
заборгованості по орендній платі та 6510,56 грн. -неустойки.

Постановою Вищого господарського
суду Одеської області від 18.10.2007 р. касаційну скаргу СПД-ФО ОСОБА_1.
задоволено частково, рішення господарського суду Одеської області від
30.11.2005 р. у справі           №
16/406-05-9447 скасовано в частині стягнення боргу по орендній платі та
неустойки і в цій частині направлено справу на новий розгляд до господарського
суду Одеської області, в частині виселення відповідача з раніш орендованих ним
приміщень рішення залишено в силі.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 19.11.2007 р. (суддя Зуєва Л.Є.) справу № 16/406-05-9447
прийнято до розгляду та присвоєно справі № 17-16/406-05-9447.

Рішенням господарського суду першої
інстанції від 14.04.2008 р. по справі № 17-16/406-05-9447 (суддя Зуєва Л.Є.)
позов задоволено частково, стягнуто з СПД-ФО ОСОБА_1. на користь ДСК “ЧМП”
6543,18 грн. боргу, 6510,56 грн. - неустойки, 140,10 грн. - витрат на оплату
держмита, 118,00 грн. - витрати на ІТЗ судового процесу. В іншій частині позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, СПД-ФО ОСОБА_1. звернулася з апеляційною скаргою до Одеського
апеляційного господарського суду, в якій просить вищезазначене рішення по
справі № 17-16/406-05-9447 скасувати, мотивуючи це тим, що воно прийнято з
неповним з'ясуванням обставин по справі та з порушенням норм матеріального
права.

Представник ДСК “ЧМП” письмових
пояснень, відзиву на апеляційну скаргу господарському суду апеляційної інстанції
не надавав, але був присутнім у судовому засіданні по даній справі 03.06.2008
р. та давав усні пояснення стосовно суті спору.

Представник СПД-ФО ОСОБА_1. також
була присутня  в судовому засіданні
03.06.2008 р. по справі № 17-16/406-05-9447 та надавала усні пояснення, просила
судову колегію  задовольнити апеляційну
скаргу, а рішення місцевого господарського суду скасувати.

03.06.2008 р. по справі №
17-16/406-05-9447 в судовому засіданні було оголошено перерву до 10.06.2008 р.
о 9:50 для прийняття постанови.

10.06.2008 р. в судовому засіданні
по даній справі був присутній представник відповідача, представник позивача не
з'явився, про час слухання справи
повідомлений належним чином .

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, судова колегія
встановила   наступне:

Приймаючи оскаржуване рішення,
господарський суд першої інстанції вказав наступне.

Договір оренди від 15.09.2002 р.
був укладений на строк до 31.12.2004 р., правовідносини між сторонами по справі
з оренди нерухомого майна  існували після
набрання чинності ЦК України від 16.01.2003 р., тобто, спір, який виник між
сторонами по даному договору, підлягає вирішенню згідно вимог ЦК України від
16.01.2003 р. в силу п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу.

У відповідності до ст. 11 ЦК
України цивільні права та обов?язки
виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а
підставою виникнення цивільних прав та обов?язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом
якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб,
безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і
обов?язків. При
цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права
вільно на власний розсуд.

У відповідності зі ст. 204 ЦК
України договір укладений між сторонами по справі, як цивільно-правовий
правочин є правомірним на час розгляду справи, оскільки його недійсність прямо
не встановлена законом, та він не визнаний судом недійсними, тому зобов'язання
за цим договором мають  виконуватися
належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України №
435-IV від 16.01.2003 р. зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України
"Про оренду державного та комунального майна", п. 5 ст. 762, п. 1 ст.
530 Цивільного кодексу України, орендар зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі вносити плату за користування приміщенням.

Згідно зі ст. 614 ЦК України особа
яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу
або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому
відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК
України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зі змісту п. 1 ст. 785 ЦК України
випливає, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Пунктом 2 ст.
785 ЦК України передбачено, що якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення
речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Господарським судом першої
інстанції при розгляді справи по суті  та
судовою колегією при розгляді апеляційної скарги встановлено, що між ДСК ЧМП, в
особі начальника комбінату “Морагропром” - Кожухаря В.А., який діяв на підставі
положення про відособлений підрозділ ДСК “ЧМП” (Орендодавець), та СПД-ФО
ОСОБА_1. (Орендар) 15.09.2002 р. був укладений договір оренди за  № 7 відповідно до умов п. 1.1 якого позивач
передає, а відповідач - приймає у строкове платне користування з метою
використання під кафе нежитлове приміщення загальною площею 48,23 кв.м.,
розташоване за адресою: м. Одеса, Дальницьке шосе 22-а, що знаходиться на
балансі ДСК “ЧМП”.

Згідно п. 10.1 договору оренди № 7
від 15.09.2002 р. термін дії даного договору сторонами було визначено до 31
грудня 2004 року. Відповідно до п. 10.8 договору оренди № 7 від 15.09.2002 р.
чинність цього договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його
було укладено. Умовами п. 10.6 договору сторони домовились про те, що у разі
відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору до
закінчення строку його чинності протягом місяця, договір вважається продовженим
на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Згідно п. 5.7 договору оренди № 7
від 15.09.2002 р. у разі припинення або розірвання договору Орендар
зобов'язаний повернути Орендодавцеві або підприємству, вказаному Орендодавцем,
орендоване майно у належному стані.

Як встановлено рішенням
господарського суду Одеської області від 30.11.2005 р., та постановою Вищого
господарського суду України від 17.10.2007 р., договір оренди № 7 від
15.09.2002 р. припинив свою дію 31.12.2004 р., у зв'язку з закінченням строку
на який його було укладено. Пролонгації договору не відбулось у зв'язку з
відмовою орендодавця на підставі листа від 03.12.2004 р. № 244.

У відповідності до вимог ст. 35 ГПК
України, обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують
доказування.

Факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час
розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких
беруть участь ті самі сторони, тому
питання щодо строку дії договору, визначеного як такого, що припинив
свою дію 31.12.2004 р., встановлені
та  судом першої інстанції цілком
правомірно у  судовому провадженні
не  досліджувались і судова колегія
погоджується  з даним висновком суду
першої інстанції.

У зв'язку з тим, що між сторонами
припинилися правовідносини по договору оренди від 15.09.2002 р. № 7 внаслідок
закінчення строку договору на який його було укладеного, відповідач, як орендар
зобов'язаний був передати об'єкт оренди орендодавцю на підставі акту
приймання-передачі.

Відповідно до акту
приймання-передачі майна, укладеного між ДСК „ЧМП” та СПД-ФО ОСОБА_1., об'єкт
оренди за договором  № 7 підлягав
поверненню ДСК „ЧМП" 01.04.2003 р. Незважаючи на підписання цього акту
нежитлові приміщення загальною площею 48,23 кв.м. позивачу повернуті не були,
що підтверджується листами № ЧМ-1892, № ЧМ-1896 від 29.07.2005 р., актом від
28.11.2005 р.

Крім того,  з акту державного виконавця від 03.04.2006 р.
про виконання боржником - СПД-ФО ОСОБА_1. наказу господарського суду Одеської
області по справі № 16/406-05-9447, вбачається, що відповідач по справі
звільнив об'єкт договору оренди № 7 не 01.04.2003 р., а лише 11.01.2006 р.
(а.с. 34).

Відповідно до п. 3.1. договору від
15.09.2002 р. орендна плата за перший місяць оренди (вересень 2002 року)
становить 206,00 грн. (з ПДВ - 247,20 грн.) Пунктом 3.2. встановлено, що
орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування
орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Таким чином, виконавши вказівку
Вищого господарського суду України викладену в його постанові від 18.10.2007
р., надаючи юридичну оцінку наданим до матеріалів справи доказам відповідача
щодо перерахування орендної плати за відповідні періоди та дослідивши належним
чином обставини щодо розрахунків між сторонами по договору оренди,
господарський суд першої інстанції обґрунтовано дійшов наступних висновків.

Звертаючись з позовом до суду
позивач надав розрахунок суми позовних вимог (а.с. 16, 17), з якого вбачається
що починаючі з вересня 2002 року по
грудень 2004 року відповідачем не були жодного разу сплачені платежі за
користування орендованим приміщенням.

Однак розглядом справи було
встановлено, що відповідачем сплачувалась орендна плата, в підтвердження чого
останній надав суду копії квитанцій
№ 2312 від 05.06.2003 р. на суму 182,45 грн., № 3589 від 19.06.2003 р.
на суму 160,00 грн., № 5783 від 13.03.2003 р. на суму 200,00 грн., № 6885 від
26.03.2003 р. на суму 167,89 грн., № 13/6 від 22.10.2002 р. на суму 247,00
грн., що разом становить суму 957,54 грн., але зазначені платежі позивачем не
були включенні в розрахунок суми заборгованості.

Ухвалою по даній справі від
04.02.2008 р. місцевий господарський суд зобов'язав позивача надати розрахунки
суми заборгованості з урахуванням здійснених відповідачем платежів, однак
позивачем було надано лише пояснення (вхід. № 3896 від 26.02.2008 р.) в яких
зазначено, що заборгованість СПД-ФО ОСОБА_1. визначена з урахуванням здійснених
відповідачем платежів, а будь-якого розрахунку з визначенням сум заборгованості
та частини заборгованості, оплаченої відповідачем суду не надано.

Таким чином, оскільки позивач
наполягає на стягненні 7500,72 грн. заборгованості по орендній платі, а саме
тієї суми, яка була визначена при подачі позову, господарський суд Одеської
області правомірно дійшов висновку, що в цій частині позов підлягає задоволенню
частково на суму 6543,18 грн., з огляду на врахування здійснених відповідачем
платежів за користування приміщенням в сумі 957,54 грн.

Що стосується наданого суду
розрахунку суми нарахованої відповідачу неустойки, господарський суд першої
інстанції обґрунтовано зазначив, що він розрахований у відповідності до вимог
діючого законодавства, у зв'язку з чим обґрунтовано задовольнив позовні вимоги
в частині стягнення неустойки.

Посилання відповідача на
недійсність договору оренди, на відсутність заборгованості по орендній платі,
на неповне з'ясування обставин справи судом першої інстанції необґрунтовані, не
підтверджені будь-якими належними доказами
і судовою колегією до уваги не приймаються.

Твердження СПД-ФО ОСОБА_1. відносно
того, що оренда плата не повинна стягуватись і тому, що вона певний час не
використовувала орендоване приміщенням
також не приймаються до уваги,
оскільки згідно зі ст. 19 Закону України „Про оренду державного та
комунального майна” та п. 5.2. Договору орендар зобов'язаний сплачувати орендну
плату за користування об'єктом оренди
своєчасно і у повному обсязі незалежно від наслідків господарської
діяльності.

Вимоги щодо повернення чи стягнення
будь-яких коштів за ремонт орендованого приміщення, проведений за твердженням
відповідача на його кошти, не були заявлені відповідачем в якості позовних
вимог, тому не були предметом розгляду даної справи в суді першої інстанції та
не можуть бути предметом розгляду господарського суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, господарський
суд апеляційної інстанції вважає, що господарським судом першої інстанції повно
з'ясовано обставини справи, вірно застосовано норми матеріального та
процесуального права, і підстави для задоволення апеляційної скарги та
скасування  рішення господарського суду
Одеської області від 14.04.2008 р. по справі № 17-16/406-05-9447 відсутні.

Керуючись
ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального Кодексу України,
колегія суддів -

П О С Т А Н О
В И Л А:

Рішення господарського суду
Одеської області від 14.04.2008 р. по справі № 17-16/406-05-9447 залишити без
змін, апеляційну скаргу СПД-ФО ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя
О.Т. Лавренюк

Суддя
Я.Ф. Савицький

Суддя
Т.Я.
Гладишева