ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
УХВАЛА

14.08.2008р.                                                    Справа № 11/96

Суддя господарського суду Закарпатської області О.Ф. Ремецькі розглянувши скаргу Закритого акціонерного товариства „Ужгородська швейна фабрика”, м. Ужгород № 304 від 28.07.2008р. у справі № 11/96 про визнання незаконними дій підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції Закарпатської області, м. Ужгород, щодо неприйняття до виконання Ухвали господарського суду Закарпатської області від 01.07.2008р. у справі № 11/96, а також зобов'язання підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції Закарпатської області прийняття до виконання ухвали суду від 01.07.2008р. та відкриття відповідного виконавчого провадження,

За участю представників сторін:

скаржника –Шевченко В.В., представник за довіреністю № 67 від 01.12.2006р.

відповідачів –не з’явився

підрозділу ДВС –не з’явився.

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство „Ужгородська швейна фабрика”, м. Ужгород звернулося до Господарського суду області з скаргою на дії підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції Закарпатської області, м. Ужгород, у зв’язку з тим, що останнім не прийнято до виконання Ухвалу господарського суду Закарпатської області від 01.07.2008р. у справі № 11/96 про забезпечення позову, оскільки вона не є виконавчим документом.

Вказує, що направлений документ (Ухвала суду від 01.07.2008р. № 11/96) є виконавчим документом згідно ст. 3 ЗУ „Про виконавче провадження”, та підлягає обов’язковому виконанню у визначеному законодавством порядку, а тому дії підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби є неправомірними.

Представник скаржника в судове засідання з’явився, викладені в скарзі обставини підтримав в повному обсязі.

Підрозділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Закарпатської області обласного управління юстиції, на день розгляду скарги вимоги ухвали суду від 05.08.2008р. не виконав, витребуваних судом матеріалів не подав. Натомість, направив на адресу суду клопотання з проханням відкладення розгляду скарги, у зв’язку з неможливістю забезпечення уповноваженого представника на засідання суду. Дане клопотання відділу ДВС не підлягає задоволенню, оскільки наведені в ній підстави відкладення (неможливості забезпечення явки уповноваженого представника відділу) з огляду на наведені заявником у скарзі підстави, не впливає на можливість розгляду такої скарги по суті.

Відповідачі по справі також, своїх уповноважених представників на засідання суду не направили та письмового пояснення по суті поданої позивачем скарги на дії ДВС суду не подали.

СУД, заслухавши всі наведені скаржником вимоги, детально вивчивши подані документальні докази та нормативне обґрунтування заявленого, прийшов до висновку про задоволення скарги частково, з огляду на наступне:

Відповідно до вимог статті 5 Закону України „Про виконавче провадження” державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом (абзац другий частини другої статті 5 із змінами, внесеними згідно із Законом N 1095-IV від 10.07.2003 ).

Статтею 3 даного Закону передбачено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах у випадках, передбачених законом.

Згідно із статтями 66 та 67 ГПК господарський суд вживає заходів до забезпечення позову шляхом винесення відповідної ухвали. У пункті 2 частини другої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що виконавчим документом є, зокрема, ухвали судів у господарських справах у випадках, передбачених законом. Отже ухвала господарського суду (у тому числі апеляційної та касаційної інстанції) про вжиття будь-якого заходу забезпечення позову, включаючи накладання арешту на майно або грошові кошти, підлягає виконанню органами Державної виконавчої служби або іншими органами виконання судових рішень відповідно до вимог статей 2, 3, і 6 Закону України "Про виконавче провадження", а наказ при цьому не видається (Пункт 4 роз’яснення №04-5/365 від 28.03.2002 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України” із змінами, внесеними згідно з Рекомендаціями Президії Вищого господарського суду №04-5/212 від 10.02.2004, №04-5/103 від 31.05.2007).

Відділом Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області, м. Ужгород всупереч вимогам Закону України „Про виконавче провадження” не було прийнято до виконання Ухвалу господарського суду Закарпатської області від 01.07.2008р. у справі № 11/96 про забезпечення позову, що в свою чергу призвело до оскарження його бездіяльності в судовому порядку.

Викладене вище підтверджується поданими суду стягувачем матеріалами та відділом ДВС не заперечується, а тому скарга стягувача в частині визнання незаконними дії відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області, м. Ужгород, щодо неприйняття до виконання Ухвали господарського суду Закарпатської області від 01.07.2008р. у справі № 11/96 підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги скаржника щодо зобов’язання відділу ДВС прийняти до виконання ухвалу суду від 01.07.2008р. та відкрити відповідне виконавче провадження, слід зазначити: згідно підпункту 2 пункту 13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.20032р. №14 наголошено, що виходячи зі змісту чинного законодавства у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом №606-XIV можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених ст. 35 Закону №606-XIV), проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом або скоротити його (ч. 3 ст. 36 Закону №606-XIV).

З огляду на викладене, вищенаведена вимога скаржника не може бути задоволена.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Скаргу позивача у справі –Закритого акціонерного товариства „Ужгородська швейна фабрика”, м. Ужгород № 304 від 28.07.2008р. у справі № 11/96 задоволити частково.

2. Визнати незаконними дії відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області, м. Ужгород, щодо неприйняття до виконання Ухвали господарського суду Закарпатської області від 01.07.2008р. у справі № 11/96.

3. В задоволенні решти прохальної частини скарги відмовити.

Суддя О.Ф. Ремецькі