ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.08 Справа № 17/76

За позовною заявою: КП “Червоноградтеплокомуненерго”, м. Червоноград

до відповідача: ДП “Шахта “Бендюзька”, с. Бендюга

про стягнення 45 977,33 грн

Суддя У.І.Ділай

Представники :

Від позивача Левандівська М.О. –ю/к (Довіреність № 737 від 28.05.2008р.), Сенюта Г.І. –начальник відділу збуту (Довіреність № 730 від 28.05.2008р.)

Від відповідача: Матвіїв Н.В. –провідний економіст (Довіреність № 1/129 від 16.04.2008р.)

Представникам сторін роз’яснено права і обов’язки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Згідно клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть спору:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява КП “Червоноградтеплокомуненерго”, м. Червоноград до ДП “Шахта “Бендюзька”, с. Бендюга про стягнення 45 977,33 грн.

Ухвалою суду від 11.03.2008р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 17.04.2008р.

З підстав, викладених в Ухвалах суду від 17.04.2008р. та 06.05.2008р. розгляд справи відкладався

Для надання сторонам можливості провести звірку взаємних розрахунків, в судовому засіданні 17.04.2008р. оголошувалася перерва.

29.05.2008р. представники позивача надали уточнений розрахунок позовних вимог, відповідно до якого просять стягнути з ДП “Шахта “Бендюзька” 39 335,57 грн. основного боргу, 485,99 грн. пені, 5 603,98 грн. інфляційних, 866,84 грн. 3 % річних, 2 753,49 грн. штрафу, всього 49 045,87 грн..

Окрім того, в судовому засіданні 29.05.2008р. сторонами надано Акт звірки взаємних розрахунків від 20.05.2008р., згідно якого сума основного боргу ДП “Шахта “Бендюзька” перед КП “Червоноградтеплокомуненерго” становить 30 829,12 грн.

Представник відповідача позовні вимоги в частині суми основного боргу у розмірі 30 829,12 грн. визнав, решту позовних вимог заперечив.

В процесі розгляду матеріалів справи судом встановлено:

28.11.2006р. між сторонами у справі укладено Договір № 610 про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Відповідно до умов Договору позивач зобов’язувався здійснювати постачання теплової енергії в гарячій воді ДП “Шахта “Бендюзька” в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов’язувався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені Договором.

П. 10.1. Договору термін його дії встановлено до 31.12.2007р. Згідно п. 10.4. дію Договору було пролонговано.

Відповідно до п. 6.3 Договору вартість передбаченої на розрахунковий період теплової енергії відповідач зобов’язувався сплачувити за 3 дні до початку розрахункового періоду (календарного місяця).

Як зазначається у позовній заяві, відповідач своїх договірних зобов’язань належно не виконував у зв’язку з чим станом на лютий 2008р. у нього перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 39 335,57грн.

На підставі п. 7.2.3. Договору позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 0,5 % належної сплати за кожен день прострочення, що за розрахунками позивача становить 485,99 грн.

Посилаючись на ч. 2 ст. 231 ГК України, позивач просить суд стягнути з відповідача 2 753,49 грн. штрафу

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов’язання до стягнення з відповідача заявлено 5 603,98 грн. інфляційних втрат, а також 866,84 грн. 3 % річних.

Таким чином, загальна сума позовних вимог становить 49 045,87 грн.

Як вбачається із наданого сторонами акту звірки взаємних розрахунків після порушення провадження у справі відповідачем сплачено частину суми основного боргу в розмірі 8 506,45 грн.

Вивчивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши представників сторін в судовому засіданні суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав:

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов’язання, відповідно до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Ст. 625 ЦК України передбачає право кредитора звернутися до боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, з вимогою сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача про стягнення 30 829,12 грн. боргу, 485,99 грн. пені, 5 603,98 грн. інфляційних втрат та 866,84 грн. 3 % річних правомірними та доведеними наявними в матеріалах справи документами.

З огляду на те, що після порушення провадження у справі відповідач частково сплатив суму основного боргу, провадження у справі в частині стягнення 8 506,45 грн. основного боргу підлягає припиненню.

Щодо вимоги про стягнення 2 753,49 грн. штрафу позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки Договором № 610 від 28.11.2006р. не передбачено відповідальності відповідача у вигляді штрафу за несвоєчасне виконання розрахунків.

Позивач обгрунтовуючи вимогу про стягнення штрафу посилається на ч. 2 ст. 231 ГК україни, відповідно до якої у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, за порушення строків виконання зобов'язання якщо інше не передбачено законом чи договором стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Як вбачається із змісту даної правової норми, визначені у ній штрафні санкції застосовуються за прострочення виконання зобов’язання щодо передання товарів (виконання робіт, надання послуг).

Штрафні санкції за прострочення виконання грошового зобов’язання передбачені ч. 6 ст. 231 ГК україни, згідно якої штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Договором № 610 від 28.11.2006р. за несвоєчасне виконання розрахунків передбачено застосування штрафної санкції у вигляді пені в розмірі 0,5 % належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 549 ЦК України, штраф є одним із видів забезпечення виконання зобов’язання. Згідно із ч. 1 ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання вчиняється у письмовій формі.

Враховуючи те, що відповідач належить до державних підприємств, а також його важке фінансове становище, суд вважає за доцільне зменшити розмір пені до 100,00 грн.

У відповідності з п.4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доводи позивача не спростував, докази належного виконання умов Договору суду не подав.

Судові витрати покладаються на сторони в порядку ст. 49 ГПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 193, 216, 231 ГК України, ст. 509, 525, 526, 546, 547, 549, 599, 610, 625 ЦК України, ст.ст.4-3, 7, 33, 43 , 49, 75, 78, 80, 82-84 ГПК України , суд

ВИРІШИВ :

1.          Позов задоволити частково.

2.          Стягнути з ДП “Шахта “Бендюзька” (80084, Львівська обл., Сокальський р-н, с. Бендюга. Код , р/р № 1741 в Червоноградському відділенні “Промінвестбанку”, МФО 325376) на користь КП “Червоноградтеплокомуненерго” (80100, Львівська обл., м. Червоноград, вул. Промислова, 1. Код ЄДРПОУ 2396648, р/р 0095 в Червоноградському відділенні “Промінвестбанку”, МФО 325376) 30 829,12 грн. боргу, 100,00 грн. пені, 5 603,98 грн. інфляційних втрат, 866,84 грн. 3 % річних, всього –37 399,94 грн.; 462,93 грн. державного мита та 111,38 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу

3.          В частині стягнення 8 506,45 грн. основного боргу провадження у справі припинити

4.          В частині стягнення 2 753,49 грн. штрафу та 385,99 грн. пені у позові відмовити

5. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Суддя                                                                                           Ділай У.І.