ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2008
р.

Справа
№ 46/76

За
позовом

Відкритого
акціонерного товариства “Страхова компанія “Нова”

До

Товариства
з обмеженою відповідальністю “Хілті (Україна) ЛТД”, Відкритого акціонерного
товариства Національної акціонерної страхової компанії “Оранта”

Про

стягнення
43 403,96 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Представники:

Від
позивача

Холод
І.П.-представник за довіреністю від 03.01.2008 р. № 40

Від
відповідача-1

Кузенкова
О.С.-представник за довіреністю від 11.11.2007 р.

Від
відповідача-2

Марко
О.В.-представник за довіреністю від 28.09.2007 р. № 08-03-14/216-07

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відкрите
акціонерне товариство “Страхова компанія “Нова” звернулося до Товариства з
обмеженою відповідальністю “Хілті (Україна) ЛТД” та Відкритого акціонерного
товариства Національної акціонерної страхової компанії “Оранта” з позовом №
2509 від 29.04.2008 р. про стягнення в порядку регресу витрат на виплату
страхового відшкодування, зумовленого наслідками дорожньо-транспортної пригоди,
що сталася з вини ОСОБА_1, який перебуває у трудових відносинах з відповідачем
на належному підприємству автомобілі. Ціна позову 43  403,96 грн.

Позовні
вимоги мотивовані наявністю у позивача, як особи, яка відшкодувала потерпілій
стороні матеріальну шкоду, заподіяну в результаті настання
дорожньо-транспортної пригоди, права регресної вимоги до винної особи в порядку
ст. 1191 Цивільного кодексу України. Так, посилаючись на своє право регресу до
винної особи, позивач просить стягнути з особи, яка повинна нести
відповідальність, а також її страховика вартість виплаченого страхового
відшкодування.

Провадження
у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва
від16.05.2008 р. № 46/76 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні
на 02.06.2008 р.

В ході розгляду спору по суті представник
відповідача-2 повідомив суд, що
після порушення провадження у справі № 46/76 Відкритим акціонерним товариством
Національною акціонерною страховою компанією “Оранта”
перераховано на користь Відкритого
акціонерного товариства “Страхова компанія “Нова” 43 403,96 грн.

Представник
позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої
підтвердив сплату 27.05.2008 р. відповідачем-2 заявленої до стягнення суми та
просив покласти на нього судові витрати.

Представник
відповідача-1 підтримав заяву позивача в частині покладення судових витрат на
відповідача-2.

Дослідивши
матеріали справи, оглянувши надані оригінали копій документів, що знаходяться у
матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2005
р. між Відкритим акціонерним товариством “Страхова компанія “Нова” та ОСОБА_2
укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією
наземних транспортних засобів № 605 у формі страхового полісу № 0007284,
відповідно до якого позивачем прийнято під страховий захист автомобіль
Peugeot  407 SR, державний НОМЕР_1,
вигодонабувачем за умовами якого є Акціонерний комерційний банк “Райффайзенбанк
Україна”.

Як
вбачається з довідки відділу Державної автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області без
вихідного номеру та дати та довідки від 15.04.2007 р. вказаний автомобіль
потрапив у дорожньо-транспортну пригоду за участю автомобіля Volkswagen,
державний НОМЕР_2, належного Товариству з обмеженою відповідальністю “Хілті
(Україна) ЛТД” під керуванням ОСОБА_4, що сталася внаслідок порушення ним п.
13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної
пригоди застрахований позивачем автомобіль отримав механічні пошкодження.

Виходячи
з наявних в матеріалах справи документів, а саме: довідками Державної
автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ
України в Київській області, технічним паспортом автомобіля Peugeot 407,
державний НОМЕР_1 та довіреністю № 8776 від 20.12.2006 р. застрахованим
автомобілем керував ОСОБА_3.

З
матеріалів справи слідує, що на момент зіткнення автомобіля Peugeot 407 з
автомобілем Volkswagen, останнім керував громадянин ОСОБА_4, працівник
(директор) Товариства з обмеженою відповідальністю “Хілті (Україна) ЛТД”.

Постановою
Печерського районного суду м. Києва від 16.06.2007 р. у справі № 3-4499/07
встановлено, що 15.04.2007 р. о 16 год. 30 хв., ОСОБА_4, керуючи автомобілем
Volkswagen, державний НОМЕР_2, на а/д Київ-Чоп не вибрав безпечну швидкість, не
врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну дистанцію, допустив зіткнення з
автомобілем Peugeot, державний НОМЕР_1, внаслідок чого було заподіяно шкоду
двом автомобілям. Свою вину ОСОБА_4 визнав і вона підтверджується сукупністю
зібраних у справі доказів.

Для
встановлення характеру та розміру шкоди заподіяної страхувальнику, позивачем
було замовлено товарознавче дослідження у Товариства з обмеженою
відповідальністю “Експертно-асистуюча компанія “Легіон”.

Згідно
з висновком звіту про оцінку майна № 757 від 25.04.2007 р. вартість
матеріального збитку та відновлювального ремонту, нанесеного власнику
транспортного засобу Peugeot 407, державний НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження
при дорожньо-транспортній пригоді складає 66 468,11 грн.

08.05.2007
р. ОСОБА_2 звернулося до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування
по страховому випадку, що стався 15.04.2007 р. з автомобілем Peugeot 407.

25.05.2007
р. позивачем складено страховий акт № 6386, з якого слідує, що Відкритим
акціонерним товариством “Страхова компанія “Нова” вирішено виплатити
страхувальнику  страхове відшкодування в
сумі 43 403,96 грн., виходячи з розміру прямого матеріального збитку з
врахуванням франшизи (680,00 грн.) та зносу (11 306,13 грн.).

Позивач,
керуючись умовами договору № 605 від 04.07.2005 р., на підставі заяви на
виплату страхового відшкодування від 08.05.2007 р., страхового акту № 6386 від
25.05.2007 р. здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 43 403,96 грн.
на особовий рахунок страхувальника через Акціонерний комерційний банк
“Райффайзенбанк Україна” (копія платіжного доручення від 29.05.2007 р. № 4091 в
матеріалах справи).

На
думку позивача, оскільки постановою Печерського районного суду м. Києва
встановлено вину ОСОБА_4 у порушенні Правил дорожнього руху, внаслідок чого
ушкоджень зазнав автомобіль Peugeot 407, Товариство з обмеженою
відповідальністю “Хілті (Україна) ЛТД” як працедавець та власник джерела
підвищеної небезпеки, а також  страховик
автомобіля Volkswagen -Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна
страхова компанія “Оранта” мають нести відповідальність в порядку регресу перед
позивачем, що прийняв під страховий захист вказане авто.

Поясненнями
представника відповідача-2 та позивача стверджується, що 27.05.2008 р.
Відкритим акціонерним товариством Національною акціонерною страховою компанією
“Оранта” як страховиком автомобіля Volkswagen, державний НОМЕР_2, належного
Товариству з обмеженою відповідальністю “Хілті (Україна) ЛТД” виплачено
Відкритому акціонерному товариству “Страхова компанія “Нова” 43 403,96
грн.

Відповідно
до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам
фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно
з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду,
заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Виходячи
з положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України “Про
страхування” до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором
майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною
1 ст. 1188 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких
було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці
залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно
з ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних
засобів, механізмів та обладнання, хімічних радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та
собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю
діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не
вважається володільцем джерела
підвищеної  небезпеки і не несе
відповідальності  за  шкоду
перед  потерпілим   особа,
яка управляє джерелом  підвищеної
небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер,
машиніст, оператор і та ін.).

Статтею
1194 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана
сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням).

Зважаючи
на те, що діючим законодавством прямо передбачено, що особа, яка відшкодувала
шкоду потерпілій особі вправі звертатися з регресної вимогою до
особи-заподіювача шкоди, позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства
“Страхова компанія “Нова”  до Відкритого
акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії “Оранта” є
такими, що заявлені безпідставно, оскільки відповідач-2 не є особою,
відповідальною за заподіяні збитки, спричинені дорожньо-транспортною пригодою,
тобто позивач з відповідачем-2 не пов'язані жодними зобов'язальними
правовідносинами.

Разом
з тим, враховуючи, що після порушення провадження у справі заявлена до
стягнення з відповідачів сума надійшла на рахунок позивача, провадження у
справі в даній  частині вимог підлягає
припиненню в порядку п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу
України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно
до заяви про зменшення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача-2
понесені у справі судові витрати. Суд критично ставиться до поданої позивачем
заяви, оскільки вимоги про стягнення з відповідача судових витрат не можуть
вважатися позовними, адже не пов'язані з захистом порушеного права, на
поновлення якого направлені дії з подання позовної заяви, так як державне мито
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу сплачуються
за вчинення дій, що мають юридичне значення, уповноваженими на те органами
-судом, судово-інформаційним центром. Крім того, виходячи з положень
Господарського процесуального кодексу України питання розподілу судових витрат
має бути вирішено судом незалежно від задоволення або відмови у заявлених
позовних вимогах.

Згідно
з ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник
внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї
державне мито незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи,
що особою, відповідальною за відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_4 є Товариство
з обмеженою відповідальністю “Хілті (Україна) ЛТД”, понесені позивачем витрати
слід покласти на відповідача-1.

Відповідно
до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального
України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд
відшкодовує мито за рахунок другої сторони, і в тому разі, коли друга сторона
звільнена від сплати державного мита. У ч. 4 ст. 49 Господарського
процесуального України передбачено, що витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу при задоволенні позову покладаються на
відповідача.

Зважаючи
на вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 78, 80, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.          Провадження у справі в частині вимог
про стягнення 43 403,00 грн. вартості страхового відшкодування припинити.

2.          У задоволенні позовних вимог до Відкритого
акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії “Оранта”
відмовити повністю.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю “Хілті (Україна) ЛТД”
(01033, м. Київ, вул. Боженка, 86-л, оф. 10, ідентифікаційний код
23162194) на користь Відкритого акціонерного товариства “Страхова компанія
“Нова” (02002, м. Київ, вул. Марини Раскової, 11, ідентифікаційний код
31241449) 434 (чотириста тридцять чотири) грн.04 коп. державного мита та 118
(сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
прийняття.

Суддя
С.В. Шабунін

справа
№  46/76

02.06.08

За позовом
Відкрите акціонерне товариство "Страхова компанія "Нова"

до                     Товариство з обмеженою
відповідальністю "Хілті (Україна) ЛТД"

Відкрите акціонерне
товариство Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА"

про                    стягнення 43 403,96 грн.

Суддя  Шабунін С.В.

Шабунін С.В.