СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32
____________________________________
УХВАЛА

24.04.08
Справа № 13/35н.

За позовом фізичної особи підприємця
ОСОБА_1м. Луганськ

до відповідача Луганська міська рада
м. Луганськ

за участю третіх осіб, що не
заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Державна інспекція
архітектурно-будівельного контролю м. Луганська м. Луганськ

Управління архітектури та
містобудування Луганської міської ради м. Луганськ

про визнання частково недійсним
рішення.

Суддя

Яресько Б.В.

За участю:

Секретар судового засідання
Хухрянська І.В.

Від позивача

ОСОБА_2. дов. № 1617 від 05.06.06
р.

Від відповідача

Не прибув

Від 3-х осіб

Не прибули

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
позивач звернувся з позовом в якому просить суд визнати незаконним та скасувати
п. 7 рішення Луганської міської ради від 14 червня 2005 року № 33/48 «Про передачу
громадянці ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки під будівництво та розміщення
павільйону очікування транспорту з вбудованим торгівельним павільйоном за
адресою:АДРЕСА_1»

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим,
що зазначений п. 7 рішення, а саме: «п. 7 Управлінню архітектури та
містобудування Луганської міської ради (Л. Козак) при видачі
архітектурно-планувального завдання врахувати наявність на земельній ділянці
мереж інженерних комунікацій та зазначені в проекті відведення земельної
ділянки вимоги служб, які експлуатують мережі інженерних комунікацій та
передбачити, що площа вбудованого торгівельного павільйону не повинна
перевищувати 19 кв. м.»є незаконним оскільки прийнятий відповідач з
перевищенням компетенції місцевих рад встановленої ст. 12 Закону України «Про
основи містобудування», ст. 3 Закону України «Про планування і забудову
територій», та у порушення п. 3 Положення про Державну архітектурно-будівельну
інспекцію, затвердженого постановою КМУ від 18 жовтня 2006 р. № 1434.

Зазначене положення п. 7 щодо
встановлення площі вбудованого торгівельного павільйону на думку позивача
порушує його права, оскільки ним відповідно до рішення 14 червня 2005 року №
33/48 був збудований торгівельний павільйон площею 36,32 м2

Відповідач проти задоволення позову
заперечує, посилаючись на те, що розгляд справи не підвідомчий господарському
суду оскільки по перше рішення ради приймалося стосовно позивача як
громадянина, а не фізичної особи -підприємця, по друге спір повинен
розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідачем заявлене клопотання про
відкладення розгляду справи.

Зазначене клопотання судом
відхиляється з огляду на закінчення встановленого ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України строку вирішення спору.

З'ясувавши фактичні  обставини справи,  докази на їх підтвердження, надавши правову
кваліфікацію відносинам  сторін і
виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми,
яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи учасників судового
процесу, суд

ВСТАНОВИВ,
що відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України до
компетенції  господарських судів не
відносяться спори, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до
компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

Відповідно до ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних  осіб  із
суб'єктом  владних повноважень
щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З врахуванням того, що при прийняті
рішення, що оскаржується відповідач діяв як суб'єкт владних повноважень,
рішення оскаржується позивачем з підстав перевищення повноважень суб'єктом
владних повноважень, між учасниками процесу відсутній спір про право, то за
таких обставин, зазначений спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до п. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу України провадження у справі підлягає
припиненню, в зв'язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в господарських
судах України.

Позивач має право звернутися з
відповідним позовом до адміністративного суду.

Судові витрати підлягають поверненню
позивачу.

Керуючись ст.. 12, 49, 86, п. 1 ст.
80 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Припинити провадження у справі.

2. Повернути фізичній особі
підприємцю ОСОБА_1 АДРЕСА_2ідентифікаційний код НОМЕР_1з державного бюджету
України державне мито в сумі 102 грн. 00 коп. сплачене за квитанцією № 14204591
від 13.02.2008 р., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу в сумі 118 грн. 00 коп., сплачене за квитанцією № 14304611 від
13.02.2008 р.

Підставою для повернення судових
витрат є копія цієї ухвали, скріплена печаттю суду.

Суддя
Б.В. Яресько