ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2008 Справа № 27/95-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецової І.Л.

суддів: Чимбар Л.О. (доповідач), Тищик І.В.

при секретарі судового засідання: Гайдук Ю.А.

Представники сторін:

від позивача: Лазуренко І.С. представник, довіреність №3/1 від 03.06.08;

від відповідача: Ільясов К.Є. юрист, довіреність №б/н від 10.06.08;

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства виробничо-комерційної фірми “Акма”, м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2008р. по справі № 27/95-08,

за позовом: приватного підприємства виробничо-комерційної фірми “Акма”, м. Дніпропетровськ,

до приватного підприємства “Фенсі”, м. Дніпропетровськ,

про стягнення вартості невиконаних робіт в сумі 7560 грн.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2008 р. у справі №27/95-08 суддя Татарчук В.О. відмовив приватному підприємству виробничо-комерційної фірми “Акма”, м. Дніпропетровськ у позові про стягнення вартості невиконаних робіт в сумі 7 560 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач просить його скасувати посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні господарського суду обставинам справи. В апеляційній скарзі скаржник вказує, що відповідачем неодноразово порушувались зобов”язання щодо строків виконання робіт, а фактичні дії виконавця свідчили про прийняття відмови замовника від договору підоряду, передбаченого ч.2 ст.849 ЦК України.

Приватне підприємство “Фенсі” відзив на апеляційну скаргу не надало.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

17.08.04р. між приватним підприємством виробничо-комерційною фірмою “Акма”(замовник) та приватним підприємство “Фенсі”(виконавець) був укладений договір №42/1 на розробку веб-сайту. Відповідно до п.1.1 договору предметом договору є виконання ПП “Фенсі”робіт по створенню веб-сайту, відповідно до “Технічного завдання”, його налаштування і розміщення на FTP-сервері замовника. Згідно з п.2.1 договору вартість робіт за договором становить 7 560 грн.

Термін виконання робіт на підставі п. 3.1 договору становить три місяці з дати оплати авансового платежу.

Визначена договором сума була перерахована позивачем ПП “Фенсі”, що підтверджується випискою з банку №742 від 30.09.04р.

14.06.05р. додатковою угодою №1 сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2006 року та затвердили нову редакцію розробки веб-сайту з визначенням нових строків виконання робіт.

Так, відповідно до п.3 додаткової угоди, роботи по створенню (інформаційному наповненню) веб-сайту мали бути виконанні виконавцем в три етапи:

перший - до 30.08.2005 року (створення головної сторінки);

другий - до 30.10.2005 року (створення сторінки з інформацією про компанію);

третій - до 31.12.2005 року (створення сторінки з інформацією про

продукцію компанії).

27.09.2005 року сторонами підписаний акт виконаних робіт №1 з недоліками, яким було:

- затверджено виконану роботу по інформаційному наповненню сайту розділами з нової структури, відповідно до п. 3.1 додаткової угоди;

- визначені недоліки, виявлені при прийманні робіт першого етапу створення веб сайту (п.2);

- погоджено внесення необхідних змін в розробку головної сторінки (п.3);

- встановлений обов'язок відповідача усунути виявлені недоліки в 10-ти денний строк відповідно до умов договору (п.4).

Строки виконання робіт, згідно з п.5 додаткової угоди, по вищезазначеним етапам та по окремим розділам уточнюються сторонами шляхом підписання додаткової угоди протягом двох днів з моменту повного надання замовником матеріалів по кожному розділу.

По своїй правовій природі укладений між сторонами договір є договором підряду.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач в установлений договором та додатковими угодами строк не виконав в повному обсязі роботи передбачені договором.

Ч.1 ст. 622 ЦК України передбачає, що боржник, який порушив зобов”язання (у даному випадку роботи згідно договору у встановлені строки не виконані), не звільняється від обов”язку виконати зобов”язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом.

В договорі №42/1а від 17.08.2004 року не передбачено жодної умови, яка б звільняла відповідача від виконання зобов»язання в натурі.

Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1)          припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов»язання;

3) сплата неустойки;

4)відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи ні одна з сторін договору від зобов»язання в установленому законом порядку не відмовилась, не мало також місця розірвання договору №42/1а від 17.08.2004 року.

Відсутні також підстави, передбачені Главою 50 Цивільного кодексу України, які могли б визначати припинення зобов”язання сторін у цій справі по спірному договору.

Позивач в позовній заяві підставою для стягнення на свою користь коштів у розмірі 7560 грн. вказану суму визначив як збитки.

Поняття реальних збитків визначено в п.1 ч.2 ст.22 ЦК України: втрати, яких особа зазнала у зв”язку зі знищенням або пошкодженням речі, в також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Апеляційний суд вважає, що господарський суд обгрунтовано відмовив в задоволенні позову, оскільки що вимога в позовній заяві про стягнення як збитків сплаченого по договору авансу в розмірі 7560 грн. не відповідає суті поняття збитків, як вони визначені в п.1 ч.2 ст.22 ЦК України (реальні збитки), за наявності існуючих між сторонами зобов”язань.

Посилання представника скаржника в письмових поясненнях та в засіданні апеляційної інстанції, що направлення акту звіряння взаєморозрахунків станом на 15.12.2006 року та лист-вимога №424 від 19.12.2006 року (а.с.35,38) є підтвердженням факту відмови позивача від договору №42/1, не приймається апеляційним судом, оскільки вказані документи інформації щодо відмови позивача від договору не містять.

За таких обставин слід прийти до висновку, що визначений позивачем спосіб захисту права не відповідає обставинам справи та приписам діючого законодавства, а тому вимоги позивача про стягнення коштів в розмірі 7560грн. не підлягають задоволенню.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що господарським судом всебічно досліджено всі матеріали справи, висновки суду відповідають обставинам справи, а рішення винесено з дотриманням норм чинного законодавства, підстави для скасування рішення господарського суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.08 у справі №27/95-08 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Головуючий І.Л.Кузнецова

Суддя Л.О. Чимбар

Суддя І.В. Тищик