СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

15 липня 2008 року

Справа № 2-3/2563-2008

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Сотула В.В.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Борисової Ю.В.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфорвард" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Соколова І.О. ) від 27.05.2008 у справі № 2-3/2563-2008

за позовом           Міністерства оборони Російської Федерації

(вул. Знаменка, 19,Москва,119160)

в особі 1998 відділення морської інженерної служби Чорноморського флоту Російської Федерації (вул. Горького (Італійська), 17,Феодосія,98100)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфорвард"

(вул. Горького (Італійська), 5-а,Феодосія,98100)

про стягнення 16877,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 27.05.2008 у даній справі позов Міністерства оборони Російської Федерації в особі 1998 відділення морської інженерної служби Чорноморського флоту Російської Федерації задоволено частково. З відповідача на користь позивача стягнуто : неустойка в сумі 16533,64 грн., державне мито в сумі 165,33 грн. та 118,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

В частині стягнення 343,77 грн. у позові відмовлено.

На вказаний судовий акт відповідачем 11.06.2008 подана апеляційна скарга, в якій сторона просить скасувати рішення суду в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення про відмову в даних позовних вимогах.

На обґрунтування апеляційної скарги заявник вказує, що договір суборенди від 01 травня 2004 року припинив свою дію 31 грудня 2005 року, орендовані приміщення були звільнені відповідачем, отже, позивачу у користуванні цими приміщеннями товариство з обмеженою відповідальністю “Інтерфорвард” не перешкоджало, у зв’язку з чим сторона вважає, що суд необґрунтовано застосував частину 2 статті 785 Цивільного кодексу України.

В судове засідання представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи наявні у справі матеріали, судова колегія визнала можливим розглянути справу по суті за їх відсутністю.

Розглянувши матеріали справи повторно в порядку статті 101 ГПК України, судова колегія встановила наступне.

01 травня 2004 року між 1998 Відділенням морської інженерної служби Чорноморсько го флоту РФ (орнедодавцем) та товариством з обмеженою відповідальністю “Інтерфорвард” (орендарем) укладено договір суборенди № 8 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що знаходиться в опера тивному веденні Чорноморського флоту Російської Федерації. (арк.с. 50-51).

Згідно пункту 10.1 строк дії договору визначений до 01 травня 2004 року.

Додатковою угодою від 05 ли стопада 2004 року до договору № 8 від 01.05.2004, сторони встановили , що договір діє до 31 грудня 2005 року. (арк.с. 52).

Оскільки оре ндоване майно не було повернуто орендодавцю у вказаній строк, Міністерство оборони Російської Федерації в особі 1998 відділення морсь кої Інженерної служби Чорноморського флоту РФ звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерфорвард”, у якому просило визнати терміном закінчення дії договору суборенди № 8 від 01 травня 2004 року –31 грудня 2005 року, а також зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні приміщенням, що складається з вбудованого нежилого приміщення, загальною площею 8,13 кв.м., під розміщення складу та площі двору 320 кв.м. для автотранспорту у військовому містечку № 118.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 10 квітня 2006 року у справі № 2-5/6341-2006, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 18 липня 2006 року, задоволені позовні вимоги Міністерства оборони Російської Федерації в особі 1998 відділення морської інженерної служби Чорноморського флоту Російської Федерації про повернення орендованого нерухомого майна. (арк.с.10-14).

Відповідач зобов’язаний усунути перешкоди в користуванні вбудованим нежитловим приміщенням, загальною площею 8,13 кв.м., розташованого по вул. Горького (Італійська), 17, у місті Феодосії, під розміщення складу та площі двору 320 кв.м. для автотранспорту у військовому містечку № 118 для 1998 відділення морської інженерної служби Чорноморського флоту Російської Федерації .

Таким чином, під час розгляду справи № 2-5/6341-2006 встановлений факт того, що товариство з обмеженою відповідальністю “Інтерфорвард” добровільно орендоване майно після закінчення строку дії договору не повернуло і перешкоджало позивачу в його користуванні.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 10 квітня 2006 року у справі № 2-5/6341-2006 у добровільному порядку виконано відповідачем не було, у зв’язку з чим 18 липня 2006 року судом був виданий наказ про примусове виконання цього судового рішення.

01 листопада 2006 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Феодосійського міського управління юстиції був складений акт, згідно з яким усунені перешкоди в користуванні 1998 відділення морської інженерної служби Чорноморського флоту Російської Федерації нежитловим приміщенням, загальною площею 8,13 кв.м., розташованого по вул. Горького (Італійська), 17, у місті Феодосії, під розміщення складу та площі двору 320 кв.м. для автотранспорту у військовому містечку № 118. (арк.с. 15)

06 листопада 2006 року начальник 1998 відділення морської інженерної служби Чорноморського флоту Російської Федерації звернувся до товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерфорвард” з листом за № 1737, в якому запропонував у добровільному порядку сплатити плату за незаконне фактичне утримання і користування приміщеннями позивача у період з 01.01.2006 по 31.10.2006 в сумі 8241,14 грн., розмір якої розрахований виходячи з орендної плати, встановленої договором № 8 від 01 травня 2004 року. ( арк.с 16).

17 листопада 2006 року товариством з обмеженою відповідальністю “Інтерфорвард” позивачу була надіслана відповідь (арк..с 17), згідно з якою відповідач відмовився задовольнити вимоги 1998 відділення морської інженерної служби Чорноморського флоту Російської Федерації про відшкодування плати за незаконне користування орендованими приміщеннями, посилаючись на відсутність з даною особою договірних відносин з 31 грудня 2005 року .

У лютому 2008 року Міністерство оборони Російської Федерації в особі 1998 відділення морської інженерної служби Чорноморського флоту Російської Федерації звернулось до господарського суду АР Крим з позовом, у якому просило, на підставі частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфорвард" неустойку за користування раніше орендованого нерухомого майна, за період з 01 січня 2006 року по 01 листопада 2006 року, у подвійному розмірі, а саме, в сумі 16533,64 грн., а також витрати на відрядження в сумі 343,70 грн. та судові витрати, пов’язані з розглядом справи.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 27.05.2008 у даній справі позов Міністерства оборони Російської Федерації в особі 1998 відділення морської інженерної служби Чорноморського флоту Російської Федерації задоволений частково, стягнута неустойка в сумі 16533,64 грн., державне мито в сумі 165,33 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн. У частині стягнення 343,77 грн. у позові відмовлено.

Рішення суду мотивоване припиненням дії договору оренди державного нерухомого майна та існуванням факту позадоговірного користування відповідачем вказаним майном протягом певного часу, що в силу частини 2 статті 785 ЦК передбачає право наймодавця вимагати від наймача сплати на його користь неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення Крім того, факт користування раніше орендованими приміщеннями після 31 грудня 2005 року після закінчення терміну договору оренди від 01 травня 2004 року був підтверджений рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 10.04.2006 у справі № 2-5/6341-2006, яке набрало законну силу і має преюдиціальне значення.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

В силу статті 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 6 статті 283 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 2 статті 291 ГК України договір оренди припиняється зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України (частина 4 статті 291 ГК України).

Так, згідно з частиною 1 статті 785 ЦК України, у разі закінчення строку дії договору оренди орендар зобов’язаний повернути орендодавцеві об’єкт оренди у стані, в якому він був одержаний, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов’язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ч.2 ст.785 ЦК України).

Пунктом 10.1 строк дії договору визначений до 01 травня 2004 року. Додатковою угодою від 05 ли стопада 2004 року до договору № 8 від 01 травня 2004 року сторони встановили дію договору до 31 грудня 2005 року.

Відповідно до пункту 10.5 договір припиняється, зокрема, у випадку закінчення строку його дії.

Як вбачається з пункту 2.5 договору суборенди від 01 травня 2004 року, сторони обумовили обов'язок орендаря у випадку припинення договору повернути орендоване майно, згідно порядку, встановленому при передачі майна орендарю

Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання –передачі. Зобов’язання по укладанню акту прийому –передачі покладається на сторону, що передає майно іншій стороні (пункти 2.6,2.7 договору суборенди).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідач після припинення дії договору суборенди від 01 травня 2004 року зобов’язання, встановлені пунктом 2.5 договору, не виконав, і продовжував користуватися майном позивача у період з 01 січня 2006 року по 31 жовтня 2006 року, у зв’язку з чим останній, на підставі частини 2 статті 785 ЦК України, нарахував відповідачу неустойку за вказаний період, виходячи із орендної плати, встановленої договором суборенди.

Факт ухилення відповідача від добровільного повернення орендованого майна в установленому порядку був встановлений рішенням і постановою судів першої і апеляційної інстанції у справі № 2-5/6341-2006, рішення суду у примусовому порядку було виконано державним виконавцем тільки 01 листопада 2006 року.

Судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про невиконання відповідачем зобов’язань за договором суборенди про повернення майна після припинення дії договору оренди та про наявність правових підстав до стягнення неустойки за користування ним у визначених сторонами розмірах ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам статті 291 ГК України і статті 785 ЦК України.

Враховуючи те, що вищевказаною нормою цивільного законодавства прямо передбачена відповідальність наймача у вигляді сплати неустойки у певному розмірі за невиконання обов’язку щодо повернення речі після припинення договору найму, висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 16533,64грн. є правомірним та відповідає чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не доведений факт незаконного утримання орендованого майна після закінчення строку договору суборенди не приймається до уваги. Згідно з частиною частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, факт користування орендованим раніше приміщенням після 31 грудня 2005 року відповідачем не спростований, ніяких доказів, підтверджуючих повернення позивачу майна, орендованого на підставі договору суборенди від 01 травня 2005 року, у порядку, встановленому пунктами 2.6 і 2.7 договору, заявником апеляційної скарги не надано.

З оглядом на наведене, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 101,103 (п.1),105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 27.05.2008 у справі № 2-3/2563-2008 залишити без змін.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфорвард" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  В.В.Сотула

Судді                                                                                Ю.М. Гоголь

Ю.В. Борисова