ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

03.06.08
Справа №7/60/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

Головуючий суддя Антонік С.Г. судді  Антонік С.Г.    , Кагітіна Л.П.  , Шевченко Т. М.

при секретарі: Шерник О.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1. (паспорт НОМЕР_1р.),

Щедрін О.П. (довіреність ВКК № 453823 від 24.04.2008 р.);

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали
справи та апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя,

на рішення господарського суду Запорізької області від
05.02.2008 р. у справі № 7/60/08

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Запоріжжя,

до відповідача-1: Управління житлового господарства
Запорізької міської ради,
м. Запоріжжя,

до відповідача-2: Комунального підприємства «Виробниче
ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 11», м. Запоріжжя,

про визнання договору оренди дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Розгляд апеляційної скарги, розпочатий 24.04.2008 р.,
відкладався до 03.06.2008 р. у зв'язку з неявкою відповідача-1 та  для надання сторонам можливості врегулювати
спір.

Розпорядженням Голови Запорізького апеляційного
господарського суду  № 1094 від
02.06.2008 р. склад колегії суддів змінено, справу № 7/60/08 передано для
розгляду колегії суддів: головуючий - Антонік С.Г. (доповідач), судді: Кагітіна
Л.П., Шевченко Т.М.

Колегія суддів прийняла справу до провадження.

За клопотанням позивача та його представника фіксація
судового процесу технічними засобами не здійснювалася, за їх згодою по
закінченні судового засідання 03.06.2008 р. колегією суддів оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Рішенням господарського суду Запорізької області від
05.02.2008 р. у справі
№ 7/60/08 (суддя Кутіщева Н.С.) відмовлено в задоволенні позову Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1до Управління житлового господарства Запорізької
міської ради та КП «ВРЕЖО № 11» про визнання договору оренди дійсним.

Рішення мотивоване недоведенням позивачем факту ухилення
відповідачів від нотаріального посвідчення договору, а також наявності інших
підстав, передбачених статтею 220 Цивільного кодексу України, для визнання
угоди дійсною. Відмова відповідача-1 від сплати державного мита за нотаріальне
посвідчення договору зумовлена способом фінансування державної установи і не
має розцінюватися як факт ухилення від нотаріального посвідчення договору.

Позивач з рішенням суду не погодився, подав апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення,
яким визнати дійсним договір оренди нежитлового приміщення № 1354/11 від
20.09.2005 р., укладений між позивачем та відповідачами. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права. Вказує, що суд не  надав належної оцінки факту підписання
договору сторонами, відповідності договору чинному законодавству та типовому
договору в частині істотних умов, фактичному виконанню договору сторонами.
Вважає, що про ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення договору
свідчить відсутність у договорі умов щодо його нотаріального посвідчення, а
також неповідомлення позивача про необхідність такого посвідчення під час
укладення договору та додаткових угод до нього. Крім того зауважує, що
законодавством не передбачено можливості нотаріально посвідчувати укладені два
роки тому договори.

Позивач та його представник у судових засіданнях
24.04.2008 р., 03.06.2008 р. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Відповідачі 1 і 2 у відзивах на апеляційну скаргу
вказали, що визнають позов, оскільки сторонами погоджено всі суттєві умови
договору, підписано договір та відбувається фактичне його виконання. Проект
договору оренди надавався орендодавцем, однак в договорі не було вказано про
його нотаріальне посвідчення, а орендаря не було попереджено про необхідність
нотаріального посвідчення договору. Просять оскаржуване рішення господарського
суду скасувати, апеляційну скаргу задовольнити.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні
24.04.2008 р. підтримав відзив на апеляційну скаргу. Додатково повідомив, що
позивач не звертався до відповідача-2 з пропозицією призначити дату та місце
нотаріального посвідчення договору або з повідомленням про необхідність
з'явитися до нотаріуса для такого посвідчення. Вказав, що відповідач-2 не
заперечує проти нотаріального посвідчення договору за умови надання позивачем
гарантій оплати державного мита за його посвідчення.

Відповідачі 1 і 2 у судове засідання 03.06.2008 р своїх
представників не направили, про причини неявки суд не повідомили, про час і
місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів дійшла висновку, що наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті і, оскільки згідно
ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі, розгляд скарги можливий без присутності
представників відповідачів 1 і 2.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, апеляційний
господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої інстанції.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та апеляційної
скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування
судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні
оскаржуваного рішення, встановила наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1. звернувся до
господарського суду Запорізької області з позовом до Управління житлового
господарства Запорізької міської ради та Комунального підприємства «Виробниче
ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 11» про визнання дійсними договору
оренди нежитлового приміщення
№ 1354/11 від 20.09.2005 р. та додаткових угод до нього від 01.03.2007
р. та від 15.05.2007 р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від
05.02.2008 р. у справі
№ 7/60/08 у позові відмовлено.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського
суду першої інстанції у зв'язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2005 р. між
орендодавцем - Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради,
балансоутримувачем - Комунальним підприємством «Виробниче
ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 11» та орендарем - Приватним
підприємцем ОСОБА_1укладено договір № 1354/11 оренди нежитлового приміщення
(а.с. 11-14).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець на підставі
рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25.08.2005 р. за №
304/34 передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове
приміщення загальною площею 47,8 кв.м за адресою:                 м. Запоріжжя, вул.
Новокузнецька, 20. Строк дії договору встановлено з 20.09.2005 р. до 25.06.2008
р. (п. 11.1 договору).

Зі змісту вказаного договору вбачається, що сторони
досягли згоди щодо усіх істотних умов.

На виконання договору відповідач-2 передав позивачу
вказане нежитлове приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі
нежитлового приміщення від 20.09.2005 р., підписаним обома сторонами  (а.с. 15).

01.03.2007 р. та 15.05.2007 р. сторонами укладено
додаткові угоди до договору, відповідно до яких змінилися площа орендованого
приміщення з 47,8 кв.м на 43,3 кв.м та розмір орендної плати (а.с. 16-17).

У матеріалах справи міститься довідка КП «ВРЕЖО № 11» №
06-01/11 від 09.01.2008 р., відповідно до якої позивач станом на 01.01.2008 р.
за користування нежитловим приміщенням, розташованим за адресою: Новокузнецька,
20, площею 43,3 кв.м, заборгованості по орендній платі та експлуатаційним
послугам не має (а.с. 18).

На підставі викладеного, колегія суддів робить висновок,
що вказаний договір оренди виконувався сторонами відповідно до умов, викладених
у ньому та додаткових угодах до нього.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 793 Цивільного кодексу
України (в редакції, що діяла на момент укладення договору) договір найму
будівлі або іншої капітальної споруди (її окремої частини) строком на один рік
і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Однак зазначені вище договір та додаткові угоди до нього
укладені сторонами у простій письмовій формі та нотаріально посвідчені не були,
наслідком чого є їх нікчемність в силу ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу  України.

Вимога про визнання договору оренди та додаткових угод
до нього дійсними на підставі ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України стала
предметом розгляду в даній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України,
якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати
такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору
не вимагається.

Згідно ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального
кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підтвердження ухилення відповідачів від нотаріального
посвідчення договору, позивач додав до позовної заяви лист-відповідь Управління
житлового господарства Запорізької міської ради № 15-03/6289 від 03.12.2007 р.,
у якому воно повідомляло позивача про те, що як бюджетна установа здійснює
видатки лише в межах кошторису установи на відповідний бюджетний рік. Декретом
Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 р. № 7-93 «Про державне мито»
встановлено, що за вчинення нотаріальних дій сплачується державне мито.
Кошторисом управління на 2007 рік не передбачено видатків на нотаріальне
посвідчення договорів оренди нежитлових приміщень. За таких обставин управління
не має правових підстав для здійснення видатків на нотаріальне посвідчення
договору оренди від 20.09.2005 р. № 1354/11 нежитлового приміщення по вул.
Новокузнецькій, 20 (а.с. 19).

Однак колегія суддів зауважує, що із зазначеного листа
не вбачається відмови відповідача від нотаріального посвідчення договору, а
лише вказується на те, що управління не має можливості здійснити видатки на
нотаріальне посвідчення договору у 2007 році.

Позивач не надав доказів того, що він звертався до
відповідачів з пропозицією нотаріально посвідчити договір оренди за умови
гарантування ним оплати державного мита та доказів відмови відповідачів від
такої пропозиції, або доказів того, що відповідачі повідомлялися про час та
місце нотаріального посвідчення, однак не з'явилися для посвідчення договору до
нотаріуса в погоджені місце і час.

Інших доказів на підтвердження факту ухилення
відповідачів від нотаріального посвідчення договору позивач до суду першої не
надав.

На вимогу апеляційної інстанції, викладену в ухвалі від
24.04.2008 р., позивач також не надав доказів ухилення відповідачів від
нотаріального посвідчення договору на момент звернення позивача до суду з
позовом.

Натомість представник відповідача-2 у судовому засіданні
повідомив, що позивач не звертався до нього з пропозицією призначити дату та
місце нотаріального посвідчення договору або з повідомленням про необхідність
з'явитися до нотаріуса для такого посвідчення. Вказав, що відповідач-2 не
заперечує проти нотаріального посвідчення договору за умови надання позивачем
гарантій оплати державного мита за його посвідчення.

На підставі зазначеного колегія суддів вважає, що
позивачем не доведено у встановленому законом порядку факту ухилення
відповідачів від нотаріального посвідчення договору, що є обов'язковою умовою
для визнання договору дійсним в судовому порядку відповідно до ч. 2 ст. 220
Цивільного кодексу України.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог
відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського суду про відмову в позові та вважає
оскаржуване рішення місцевого господарського суду таким, що відповідає
обставинам справи та вимогам закону,  а
тому не знаходить підстав для його скасування. Апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати за
апеляційною скаргою покладаються на заявника апеляційної скарги - позивача у
справі.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п. 1  ст. 103, ст. 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1,            м. Запоріжжя,
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від
05.02.2008 р. у справі
№ 7/60/08 залишити без змін.

Головуючий суддя Антонік С.Г.

судді  Антонік С.Г.

Кагітіна
Л.П.  Шевченко Т. М.