СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

15 липня 2008 р.                             Справа 11/66-08

за позовом       приватного підприємця ОСОБА_1, с. Сусли

Н-Волинського району
Житомирської області

до                      фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2, с. Вовчок

Немирівського району
Вінницької області

про                    стягнення  4600 грн..

Суддя      В. Матвійчук

при секретарі судового засідання Т.
Кармаліта, за участю представників:

від позивача       -
не з'явився;

від відповідача   -  не
з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2 заборгованості за надані транспортні послуги в розмірі 4600
грн..

Позов мотивовано тим, що між сторонами
укладено договір заявки від 06.09.2007р. відповідно до якого позивач надав
відповідачу транспорті послуги, вартість яких складає  21820 грн..
Відповідачем проведено розрахунки за послуги на суму 17210 грн.,  в результаті чого утворилась заборгованість в
розмірі 4600 грн..

Відповідач у відзиві № 118 від
12.06.2008р.  позовні вимоги приватного
підприємця ОСОБА_1 визнає в повному обсязі та гарантує погашення заборгованості
протягом місяця.

Розглянувши матеріали справи,  оцінивши наявні докази,  суд встановив, що  відповідно до заявок  на перевезення вантажу автомобільним
транспортом від 06.09.2007р. виставлених СПД ОСОБА_2,  позивачем надано транспортні послуги  по маршруту
С.Петербург -Чернігів, авт. МАН 00269 ВА НОМЕР_1; авт. МА 00262 ВА
НОМЕР_2; авт. МАН 00255 ВА НОМЕР_3,  що
підтверджується СМR за № 0500141, № 0500211, № 0500225 та рахунками-фактури №
ПП-0000261 від 19.09.2007р.,  №
ПП-0000260 від 19.09.2007р.. Вартість наданих послуг склала 21820 грн..

Відповідно до заявок на перевезення
вантажу, оплата  проводиться  після отримання оригінальних документів  (рахунок, акт, ЦМР, договір) на протязі 5-7
банківських днів.

Відповідні документи  отримані відповідачем 25.09.2007р..

Як свідчать виписки банку надані
позивачем (а.с. 36-40),   відповідач
розрахувався за надані послуги частково, в розмірі 17210 грн..

У відповідності до ст. 509 ЦК
України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає
між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин,  один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому
числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має
виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Таким чином, на момент розгляду
справи, за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 4600 грн..

Відповідно до ст.  43 ГПК України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному
і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили, а в силу статей 32, 33 вказаного Кодексу, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень шляхом подання доказів.

В силу  ч. 5 ст. 78 цього Кодексу у разі визнання
відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за
умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Враховуючи наведене та беручи до
уваги визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам, матеріалам справи та
законодавству, а отже позов підлягає
задоволенню з розподілом  судових
витрат на відповідача за правилами ст.49
ГПК України.

При розгляді справи судом також  з'ясовано, що при зверненні до суду позивачем
сплачено мито в розмірі 85 грн., як позовних вимог немайнового характеру, тоді
як відповідно до Декрету КМУ «Про державне мито» із майнових позовів має
сплачуватися мито в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 6 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, тобто не меньше 102 грн. і не більше 25500 грн.. Таким чином, з
позивача слід стягнути до державного бюджету 17 грн. недоплаченого мита.

Керуючись  ст.ст.43, 33, 43, 49, 82, 84, 85,
115 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов задовольнити.

2.
Стягнути з фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2 (с. Вовчок, Немирівський район,  Вінницька область, р/р НОМЕР_4, Ком Банк
«Даніель», МФО 380980, ідент. НОМЕР_5)
на користь приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_6 ВАТ СЕБ
Банк, МФО 300175, м. Київ, ідент. НОМЕР_7) 4600 грн.  заборгованості за надані транспортні
послуги;  102 грн. - державного мита та
118 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_6 ВАТ СЕБ Банк, МФО 300175, м. Київ, ідент.
НОМЕР_7) до Державного бюджету України 17 грн. недоплаченого мита.

4.          Накази  видати після набрання рішенням  законної сили.

5.          Копію рішення направити сторонам
рекомендованим листом.

Рішення оформлено та підписано 16.07.2008р.

Суддя
В. Матвійчук

віддрук.
прим.:

1
- до справи

2
- позивачу

3
- відповідачу