ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.08                                                                                 Справа № 5/119

Господарський суд Луганської області у складі головуючого судді Закропивного О.В., при секретарі Хухрянській І.В., за участю представників сторін:

від позивача – Шамбровський І.О. за дов. від 02.06.08. № 2/06/08;

від відповідача – Рубан О.Г. за дов. від 10.01.08.;

розглянувши матеріали справи за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр послуг плюс", м. Луганськ

до Міського комунального підприємства "Благоустрій" Жовтневого району, м. Луганськ

про стягнення 98559 грн. 28 коп., –

В С Т А Н О В И В:

Суть спору: заявлено вимогу стягнути з відповідача борг за договорами по обслуговуванню димовентиляційних каналів в сумі 75545,87 грн., 3% річних у сумі 4212,56 грн., інфляційні втрати у сумі 13008,18 грн.., пеню у сумі 5792,57 грн.

В судових засідання 10.07.08. та 15.07.08. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено перерви. Рішення приймається 17.07.08.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 15.07.08. надав суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнав частково у сумі 71069,00 грн. у зв’язку з частковим погашенням боргу. Крим того не погодився з позовом у частині стягнення пені у розмірі 5792,57 грн. та просить суд зменшити розмір пені через його скрутне фінансове становище.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані з наступних підстав.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Центр послуг плюс" та міським комунальним підприємством "Благоустрій" Жовтневого району було укладено договори від 03.04.06. № 21/08 та від 01.08.07. № 41 на обслуговування димовентиляційних каналів, усунення завалів (надалі - Договіри).

Позивачем роботи за договором виконані в повному обсязі про що свідчать акти приймання виконаних робіт за 2007-2008 року, що підписані обома сторонами.

Відповідно до п. 2.3. договорів, оплата за надані послуги повинна здійснюватись відповідачем не пізніше 10 календарних днів з моменту підписання актів приймання виконаних робіт.

Відповідач порушив свої зобов’язання за договором, а саме виконав оплату не в повному обсязі по актам за серпень, вересень, липень, грудень 2007 року та січень, лютий, березень 2008 року.

Як свідчать матеріали справи, згідно актів виконаних робіт за серпень 2007 року відповідач повинен був сплатити 24051,47 грн. та 17458,86 грн., загалом 41510,33 грн. Цей акт відповідачем оплачений на суму 19043,08 грн. , за таких обставин борг за серпень 2007 року дорівнює 22467,25 грн. Згідно актів виконаних робіт за вересень 2007 року відповідач повинен був сплатити 367,79 грн., 441,36 грн., 1500,62 грн. загалом 2309,77 грн. Як свідчить виписка/особовий рахунок за 18.02.08. відповідачем на користь позивача перераховано 500 грн. в призначенні платежу зазначено оплата за актом виконаних робіт за вересень, за таких обставин борг за вересень 2007 року дорівнює 1809,77 грн. Згідно актів виконаних робіт за липень 2007 року відповідач повинен був сплатити 441,36 грн.. та 706,18 грн., загалом 1147,54 грн. Ця сума відповідачем не сплачена. Згідно актів виконаних робіт за грудень 2007 року відповідач повинен був сплатити 676,75 грн.. та 26557,27 грн., загалом 27234,02 грн. Ця сума відповідачем не сплачена. Згідно акту виконаних робіт за січень 2008 року відповідач повинен був сплатити 794,45 грн. Ця сума відповідачем не сплачена. Згідно акту виконаних робіт за лютий 2008 року відповідач повинен був сплатити 20575,80 грн. Ця сума відповідачем не сплачена. Згідно актів виконаних робіт за березень 2008 року відповідач повинен був сплатити 1105,10 грн.. та 411,94 грн., загалом 1517,04 грн. Ця сума відповідачем не сплачена.

Таким чином, на момент звернення позивача до суду, загальна сума заборгованості складала 75545,87 грн., що підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, - суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до договору.

Згідно до ст. 629 ЦК України - Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань крім випадків, передбачених законом.

Статтею 230 Господарського кодексу України та ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що (неустойкою штрафом, пенею) є грошова сума яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

В статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 543/96-ВР від 22.11.1996 року передбачено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу, та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який нараховується пеня.

Тому п. 4.2. договорів сторони встановили, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по сплаті у встановлені Договорами терміни вартості (ціни) послуг, відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача, за кожен день прострочення пеню, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми боргу, що складає 5792,57 грн.

У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів .

В даному ж випадку, згідно п. 4.1. Договору сторонами встановлено, що за невиконання чи неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність відповідно діючого законодавства України. Відповідно до статті 625 ЦК України позивачем обґрунтовано та правильно розраховано інфляційні у розмірі 13008,18 грн. та 3% річних у сумі 4212,56 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Під час розгляду судової справи відповідачем надані платіжні доручення від 11.06.08. № 1074 на суму1400,00 грн., від 20.06.08. № 1139 на суму 450,00 грн., від 24.06.08. № 1176 на суму 500,00 грн., від 26.06.08. № 1202 на суму 500,00 грн., від 15.07.08. № 1341 на суму 2000,00 грн., загалом 4850,00 грн., в призначенні платежу яких чітко зазначено "оплата за обслуговування ДВК, згідно акту виконаних робіт б/н від 01.06.08.

Предметом позову є стягнення заборгованості відповідача за актами виконаних робіт за серпень, вересень, липень, грудень 2007 року та січень, лютий, березень 2008 року. Тому посилання відповідача на ці платіжні доручення, як на ті, якими ним частково погашено борг судом не приймається.

В добровільному порядку вимоги позивача відповідачем не виконані. Враховуючи на викладене, позов підлягає до задоволення повністю.

Клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованої позивачем пені не задовольняється за необґрунтованістю.

Судом 02.07.08. було винесено ухвалу про забезпечення позову, враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинились до застосування заходів забезпечення позову (п. 10 Роз’яснення ВАСУ від 23.08.1994 № 02-5/611) після прийняття рішення ця ухвала є чинною до виконання рішення.

Крім того, відповідно до ст. 49 ГПК України на відповідача покладаються витрати, по сплаті держмита в сумі 985,59 грн. та 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст.ст. 44, 49, п.4 ст. 80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд, –

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з міського комунального підприємства "Благоустрій" Жовтневого району м. Луганськ, кв. Волкова, 1а, і.к. 30597150 на користь борг у сумі 75545,87 грн., пеню у сумі 5792,57 грн., 3% річних у сумі 4212,56 грн., інфляційні у розмірі 13008,18 грн., держмито у сумі 985,59 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. Ухвала від 02.07.08. у справі № 5/119 про забезпечення позову є чинною до виконання даного рішення у повному обсязі.

Рішення підписане 17.07.08.

Суддя                                                                      О.В. Закропивний