СУД
РІШЕННЯ

"23" червня 2008 р.

Справа №  6/62(14/204)

Господарський суд Кіровоградської області у
складі судді Баранець О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Кіровоградського
міськрайонного центру зайнятості,                  м. Кіровоград

до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1,                   м. Кіровоград

про стягнення 4985,82 грн.

Представники сторін:

від позивача - Дмитрієв М.О.,
довіреність № 02-1428 від 03.07.2007 року;

від відповідача -  участі не брав.

В судовому засіданні оголошувалась
перерва з 17.06.2008 року до 23.06.2008 року.

Подано позов про стягнення з
відповідача безпідставно отриманих коштів в сумі 4985,82 грн. В обґрунтування
заявлених вимог позивач зазначає, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1, не
будучи зареєстрована платником податку на додану вартість, в 2006 році отримала
від Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості кошти за надання послуг
по прибиранню приміщень та прилеглої території відповідача, до складу яких
включено податок на додану вартість. Своїми неправомірними діями, вважає
позивач, відповідач завдала позивачу матеріальну шкоду (збитки) на загальну
суму 4 985,82 грн., отже сплачені Кіровоградським міськрайонним центром
зайнятості кошти в розмірі 4985,82 грн. підлягають поверненню відповідачем, як
безпідставно набуті.

В відзиві на позов відповідач
заперечує проти заявлених вимог, просить суд відмовити в задоволенні позову. Відповідач
зазначає, що при наданні послуг по прибиранню приміщень та прилеглої території
позивача, на виконання вимог договору від 03.07.2006 р., між сторонами
підписувалися акти виконаних робіт, в яких вказувався перелік виконаних робіт,
термін виконання та сума до сплати, при цьому зі змісту актів не вбачається, що
до суми, що підлягає сплаті за виконані роботи включається податок на додану
вартість. Згідно довідки про взяття на облік платника податків від 22.02.2006
р. ОСОБА_1 є платником податків на загальних умовах та не є платником податку
на додану вартість.

Кіровоградський міськрайонний центр
зайнятості клопотанням просить залучити до участі у справі іншого відповідача -
фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 та стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
на користь позивача 4900,00 грн.

В судовому засіданні представник
Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості просить не розглядати
клопотання про залучення до справи іншого відповідача - фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 та стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
користь позивача 4900,00 грн.

Клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи, що відповідач
достовірно знав про дату, час і місце судового розгляду, а також наявність
відзиву на позовну заяву, господарський суд вважає за можливе розглядати справу
без участі відповідача за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали даної справи,
заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника
відповідача, здійснивши оцінку наявних в матеріалах справи доказів,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ

У серпні 2007 року позивач
звернувся з позовом в суд, посилаючись на те, що між ним та відповідачем
03.07.2006 року було укладено договір про надання послуг з прибирання приміщень
та прилеглої території № 87, за яким відповідач (виконавець) надавав відповідні
послуги, а позивач оплачував їх шляхом перерахування коштів на розрахунковий
рахунок виконавця.

Вартість наданих послуг визначалась
на підставі калькуляції, що надавалась виконавцем і включала суму податку на
додану вартість у розмірі 20%.

В квітні - травні 2007 року під час
проведення перевірки контрольно-ревізійним управлінням в Кіровоградській
області було встановлено, що відповідач не є платником податку на додану
вартість, а тому сума податку на додану вартість у розмірі 4985,82 грн. була
перерахована їй безпідставно.

На підставі ст. 1212 ЦК України
позивач просить стягнути на свою користь з відповідача вказану суму.

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 05.10.2007 року, залишеним без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.12.2007 року, в
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського
суду України від 13.03.2008 року касаційну скаргу Кіровоградського
міськрайонного центру зайнятості задоволено частково. Рішення господарського
суду Кіровоградської області від 05.10.2007 року та постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.12.2007 року у
справі № 14/204 скасовано, а справу передано на новий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-12
Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у
постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під
час нового розгляду справи.

Вищий господарський суд України в
мотивувальній частині постанови від 13.03.2008 року вказав, що згідно довідки
державної податкової інспекції у       м.
Кіровограді фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не зареєстрована як платник
податку на додану вартість, а тому суд мав з'ясувати чи мав право відповідач
включати податок на додану вартість у ціну наданих послуг та утримувати його з
покупця цих послуг, не перераховуючи податок до Державного бюджету України.

При новому розгляді справи суду
слід з'ясувати наявність у відповідача права включення у ціну наданих послуг
податку на додану вартість, навести нормативне обґрунтування такого права, дати
належну правову оцінку зібраним у справі доказам відповідно до вимог ст. 43 ГПК
України, витребувати від позивача калькуляції за весь період з липня по грудень
2006 року для перевірки складових вартості наданих послуг у кожному місяці,
визначити суму податку на додану вартість, сплачену відповідачу і в залежності
від встановленого та відповідно до вимог закону вирішити спір.

Відповідно до ухвал від 24.04.2008
року, 13.05.2008 року господарський суд зобов'язав Кіровоградський
міськрайонний центр зайнятості надати калькуляції за весь період з липня по
грудень 2006 року.

Кіровоградський міськрайонний центр
зайнятості повідомив господарський суд, що надати калькуляції за весь період з
липня по грудень 2006 року до договору № 87 від 03.07.2006 року не має
можливості.

В судовому засіданні представник
Кіровоградського міськрайонного центра зайнятості пояснив, що калькуляції за
період з липня по грудень 2006 року до договору № 87 від 03.07.2006 року не
складались. Існують тільки калькуляція до договору від 30.06.2006 року від
30.06.2006 року.

Враховуючи викладене господарський
суд прийшов до наступних висновків.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.
1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

У фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
відсутнє право включення у ціну наданих послуг податку на додану вартість,
враховуючи, що відповідач не зареєстрований як платник податку на додану
вартість.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
помилково включила в рахунки № 2 від 26.07.2006 року, № 3 від 11.08.2006 року,
№ 7 від  22.09.2006 року, № 8 від
20.10.2006 року, № 13 від 08.11.2006 року, № 20 від 20.12.2006 року в ціну
наданих послуг податок на додану вартість в сумі 4985,82 грн. Відповідно
Кіровоградський міськрайонний центр зайнятості в платіжних дорученнях       № 1769 від 27.07.2006 року, № 1858 від
15.08.2006 року, № 2367 від 26.09.2006 року, № 2594 від 23.10.2006 року, № 2808
від 13.11.2006 року, № 3293 від 21.12.2006 року також вказав в призначенні
платежу вказаних платіжних документів окремим рядком суму податку на додану
вартість, як складову частину наданих послуг.

Крім того, в платіжних документах в
призначенні платежу помилково вказано посилання на договір № 26/07-06 від
26.07.2006 року.

Кіровоградський міськрайонний центр
зайнятості та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не надали господарському суду
доказів укладання між собою договору № 26/07-06 від 26.07.2006 року.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
надала господарському суду калькуляцію витрат за липень 2006 року в сумі
4900,00 грн. Податок на додану вартість в ціну послуг не включено. Калькуляція
за серпень - листопад          2006 року
ідентична вищевикладеній, з врахуванням змін адміністративних витрат. Податок
на додану вартість не включено в ціну послуг і в калькуляції за грудень місяць
2006 року.

Представники позивача та
відповідача в судовому засіданні пояснили, що фактично грошові кошти відповідно
до платіжних дорученнях № 1769 від 27.07.2006 року, № 1858 від 15.08.2006 року,
№ 2367 від 26.09.2006 року,         №
2367 від 26.09.2006 року, № 2594 від 23.10.2006 року, № 2808 від    13.11.2006 року, № 3293 від 21.12.2006 року
були сплачені Кіровоградським міськрайонним центром зайнятості фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 на підставі договору № 87 від 03.07.2006 року та актів
здачі приймання наданих послуг по прибиранню приміщень та прилеглої території
по договору від 03.07.2006 року.

Відповідачем подано до матеріалів
справи акти здачі - приймання наданих послуг по прибиранню приміщень та
прилеглої території по договору від 03.07.2006 року від 31.07.2006 року, від
31.08.2006 року, від 27.09.2006 року, від 26.10.2006 року, від листопада 2006
року без дати, від 29.12.2006 року, якими сторони підтвердили виконання
відповідачем послуг, що відповідають вимогам договору, а також передбачили
розмір оплати за виконаний об'єм робіт, при цьому посилання на включення в
вартість виконаних робіт податку на додану вартість акти виконаних робіт не
містять.

Калькуляції витрат, згідно яких, на
думку позивача, проводились розрахунки по договору № 87 від 03.07.2006 року, є
додатками до договору від 30.06.2006 року, а не договору № 87 від 03.07.2006
року. Договір від   30.06.2006 року
позивачем суду не надавався.

Відповідно до п. 1 ст. 901
Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати
послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної
діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу,
якщо інше не встановлено договором.

Згідно п. 1 ст. 903 цього Кодексу
якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити
надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлений
договором.

За нормою ст. 906 даного Кодексу
збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про
надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності
його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець,
який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним
підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що
належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Збитки, завдані невиконанням або
неналежним виконанням договору про безоплатне надання послуг, підлягають
відшкодуванню виконавцем у розмірі, що не перевищує двох неоподаткованих
мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не
встановлений договором.

В позовній заяви Кіровоградській
міськрайонний цент зайнятості посилається на завдання відповідачем своїми
неправомірними діями матеріальної шкоди (збитків) позивачу на загальну суму
4985,82 грн., при цьому не заперечує факт підписання з фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 актів здачі - приймання наданих послуг по прибиранню
приміщень та прилеглої території по договору від 03.07.2006 року, які
підтверджують належне виконання відповідачем умов договору та встановлення
розміру оплати за виконані роботи.

Отже, недоведеність позивачем факту
завдання відповідачем збитків невиконанням або неналежним виконання договору
про надання послуг свідчить про безпідставність твердження позивача про
завдання йому відповідачем збитків на суму 4985,82 грн.

В другої частині позову позивач
посилається на помилково сплачені відповідачу кошти в сумі 4985,82 грн., а тому
посилаючись на ст. 1212 Цивільного кодексу України, просить суд винести
рішення, яким стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 безпідставно
отримані кошти в сумі   4985,82 грн.

Гл. 83 Цивільного кодексу України,
в яку входить ст. 1212, регламентує порядок набуття, збереження майна без достатньої
правової підстави.

Будь-яких доказів набуття,
збереження майна без достатньої правової підстави позивач суду не надав, а
навпаки підтвердив виконання відповідачем послуг за договором від 03.07.2006
року та перерахування коштів за виконання таких послуг, отже є безпідставним
вимога позивача про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 безпідставно
отриманих коштів в сумі   4985,82 грн.

Крім того, слід зазначити, що в
суми до стягнення включено суму податку на додану вартість за платіжним дорученням
№ 1769 від 27.07.2006 року, за яким отримувачем коштів є ПП ОСОБА_1, поточний
рахунок в Укрпромбанку НОМЕР_1, а не ПП ОСОБА_1, поточний рахунок в АППБ
“Аваль” НОМЕР_2.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає безпідставними та необґрунтованими вимоги позивача, а позов таким,
що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 75,
82, 84, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України , господарський
суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити
повністю.

2. Рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку визначеному
Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя
О.М. Баранець