ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"30" липня 2008 р.

Справа № 10/94

Час оголошення: 16 год. 34 хв.

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Жака В.В. при секретарі удового засідання Романовській О. В., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи № 10/94 від 05.06.2008 року

за позовом: прокурора Бобринецького району в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Кіровоградське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, 25009, м. Кіровоград, вул. 50 років Жовтня, 7 а,

до відповідача: приватного сільськогосподарського підприємства "Велес", с. Федіївка, Бобринецький район, Кіровоградська область

про стягнення 11070,59 грн. адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2007 році та 190,49 грн. пені

за участю представників:

від прокуратури - не з"явилися ;

від позивача - Пилипенко О.І., головний спеціаліст, довіреність 302-24/6828 від 28.12.2007 року ;

від відповідача - Плющ В.Г., керівник;

Прокурор Бобринецького району в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Кіровоградське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся до господарського суду з адміністративним позовом, у якому просить стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства "Велес" 11070,59 грн. адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2007 році та 190,49 грн. пені.

Відповідач проти адміністративного позову позивача заперечує в позові просить відмовити, посилаючись на те, що ним не порушено покладений на нього обов'язок щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, тому не може нести відповідальність, встановлену ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у судовому засіданні господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств (об'єднань), установ і організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, в якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першої ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Відповідно до п. 2 "Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману правцю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 р. № 70, інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Як вбачається із звіту про зайнятість інвалідів, поданого приватним сільськогосподарським підприємством "Велес" за формою № 10-ПІ, на підприємстві повинен працювати 1 інвалід, але 1 інвалід не був працевлаштований.

Таким чином, відповідачем не створено 1 робоче місце для працевлаштування інвалідів і виходячи з середньорічної заробітної плати в розмірі 11070,59 грн., сума штрафних санкцій складає - 11070,59 грн.

За п. 4 "Порядку сплати підприємствами (об'єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції обліку та використання цих коштів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 р. № 1767 суми штрафних санкцій перераховуються в доход державного бюджету на рахунки органів Державного казначейства, відкриті в установах Національного банку за балансовим рахунком № 3510 або в установах комерційних банків за балансовим рахунком № 2510; штрафні санкції сплачуються підприємством самостійно не пізніше 15 квітня року, що настає за звітним.

Відповідно до п. 11 Порядку, названого вище, п. 3 "Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 р. № 1434, п. 4.3 "Положення про Кіровоградське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів", затвердженого директором Фонду соціального захисту інвалідів 10.06.2004 р. контроль за своєчасним і повним надходженням штрафних санкцій від підприємств, які не забезпечують нормативу робочих місць, здійснюють відділення Фонду відповідно до законодавства, в конкретному випадку – Кіровоградським відділенням Фонду соціального захисту інвалідів, які у разі несплати штрафних санкцій в установлений термін вживають заходи щодо їх стягнення в судовому порядку.

З наданих доказів про вжиття заходів по додержанню встановленого Законом нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, повідомлення органів, зазначених у ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів" про можливість працевлаштувати інвалідів на 1 робоче місце, витребувані від приватного сільськогосподарського підприємства "Велес", вбачається, що ним вживалися заходи щодо виконання вимог законодавства про створення робочих місць для інвалідів.

Так, 03.01.2007 року було видано наказ № 2 “Про створення робочого місця для”, яким визначено службу охоронника на транспортній бригаді, таким видом виробництва, де доцільно використовувати працю інвалідів (виписка з наказу № 2). На підприємстві створено комісію по перевірці робочих місць створених для інвалідів (виписка з наказу № 3).

До Бобринецького районного центру зайнятості направлявся лист № 19 від 15.07.2008 року про можливість працевлаштувати інваліда на конкретну посаду (охоронника) та був поданий протягом 2007 року звіт (форми №3-ПН) про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках. На підприємстві була можливість працевлаштувати інваліда, про що своєчасно повідомлялось службі зайнятості, однак інваліди для працевлаштування не направлялись.

Згідно інформації директора Бобринецького районного центру зайнятості (лист № 679 від 17.07.2008 року) в 2007 році інваліди для працевлаштування на підприємство відповідача не направлялись у зв'язку з відсутністю претендентів на відповідні посади.

Поряд з цим, суд виходить з того, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування. Такий обов'язок згідно зі ст. 18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” покладено на центральний орган виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органи місцевого самоврядування, громадські організації інвалідів.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною 2 наведеної статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Суд вважає, що відповідачем вжито всіх передбачених чинним законодавством заходів із забезпечення працевлаштування інвалідів, тому на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення повноважними органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

При викладених обставинах господарський суд погоджується з доводами, викладеними приватним сільськогосподарським підприємством "Велес" про відсутність підстав для визнання і задоволення позову.

Керуючись ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 161, ст. 163, ч. 4 ст. 167, ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 254, п. 6 "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

3. Копії постанови направити прокурору Бобринецького району, прокуратурі Кіровоградської області, сторонам по справі.

Суддя

В.В. Жак