донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.07.2008 р.                                                              справа №1/284пн

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Кулебякіна О.С.

суддів

Волкова Р.В. , Запорощенка М.Д.

за участю представників сторін:

від позивача:

Міщенко М.В. представник за довір. № 3 від 02.01.08 р. - ТОВ "ТНК-ВРКоммерс", м. Київ ,

від відповідачів:

ТОВ "Азовнефтепродукт Плюс", м. Новоазовськ Донецької області - не з"явився

ТОВ "Азовнефтепродукт", м. Новоазовськ Донецької області - не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовнефтепродукт Плюс", м.Новоазовськ Донецької області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовнефтепродукт", м.Новоазовськ Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

07.05.2008 року

по справі

№ 1/284пн (Азарова З.П.)

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНК-ВР Коммерс", м. Київ

до

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовнефтепродукт Плюс", м.Новоазовськ Донецької області

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовнефтепродукт", м.Новоазовськ Донецької області

про

заборону незаконного використання знаку для товарів і послуг

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 07.05.2008 р. позовні вимоги задоволені.

Товариством з обмеженою відповідальністю „Азовнефтепродукт Плюс”, м. Новоазовськ подана апеляційна скарга, в якій йдеться про зміну судового рішення в частині розподілу судових витрат, пов’язаних з проведенням судової експертизи.

В апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю „Азовнефтепродукт”, м. Новоазовськ порушується питання про скасування рішення суду першої інстанції в повному обсязі з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права, а також неповного з’ясування обставин справи.

Позивач вважає доводи апеляційних скарг необґрунтованими, а судове рішення законним.

Відповідачі належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення № № 9281193, 9251207. Проте, в судовому засіданні вони не з’явились, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення справи розглядом не заявляли. Враховуючи викладене, апеляційна інстанція вважає за можливе розглянути справи за відсутністю відповідачів.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю „ТНК-ВР Коммерс” звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про заборону Товариству з обмеженою відповідальністю „Азовнефтепродукт Плюс” використовувати у господарській діяльності товарний знак „ТНК” та зобов’язання відповідача припинити використання цього товарного знаку. Позов обґрунтовано відсутністю у відповідача дозволу та ліцензійного договору на використання товарного знаку.

Ухвалою суду першої інстанції від 14.11.2007 р. до участі у справі в якості відповідача залучено Товариства з обмеженою відповідальністю „Азовнефтепродукт”.

Задовольняючи позовні вимоги, суд визнав доведеним використання відповідачами товарного знаку „ТНК” без передбачених законодавством підстав.

Апеляційна інстанція вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, Відкрите акціонерне товариство „ТНК-ВР Холдінг” є власником знаку „ТНК”, що підтверджується свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 19697 від 15.05.2001 р. Право на використання зазначеного товарного знаку на території України за ліцензійним договором № ТВН-1157/06 від 18.11.2006 р. надано Спільному українсько-німецькому підприємству Товариству з обмеженою відповідальністю "Кершер". Останнє, за субліцензійним договором від 18.11.2006 р., надало право на використання торгового знаку „ТНК” на території України з правом надання подальших субліцензій Товариству з обмеженою відповідальністю „ТНК-ВР Коммерс” –позивачу у даній справі. Листом від 13.03.2007 р. № 018-018/00007и-ТБ власник торгового знаку наділив позивача правом вимагати від будь-яких осіб на території України поновлення порушених прав власника торгового знаку, що узгоджується з положеннями частини 2 ст. 20 Закону України „Про охорону прав на знаки для товарів і послуг”. Таким чином, позивач, у відповідності до ст. 16 вказаного закону, має право на використання торгового знаку „ТНК” та право забороняти іншим особам без його згоди використовувати цей товарний знак.

Позивачем доведено, що товарний знак „ТНК” використовується на вивісках, стелах та іншому обладнані автозаправних станцій, що належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю „Азовнефтепродукт”, і передані в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю „Азовнефтепродукт Плюс”. Незаконність використання відповідачами торгового знаку полягає у відсутності у них відповідного дозволу, а також ліцензійних договорів із позивачем, власником знаку або ліцензіатом. Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю „Азовнефтепродукт” на субліцензійний договір № 274-02/6 від 22.04.2002 р. з Підприємством з іноземними інвестиціями „ТНК-Україна” є юридично неспроможними. Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок проведення низки заходів щодо реорганізації Підприємства з іноземними інвестиціями „ТНК-Україна” виключне право на використання спірного товарного знаку в кінцевому рахунку перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий Дім ТНК-Україна”. Тобто, з реорганізацією Підприємства з іноземними інвестиціями „ТНК-Україна” відбулась заміна сторони у субліцензійному договорі № 274-02/6 від 22.04.2002 р. на Товариство з обмеженою відповідальністю „Торговий Дім ТНК-Україна”. Зазначене товариство припинило діяльність без правонаступництва. Таким чином, з ліквідацією Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий Дім ТНК-Україна” субліцензійний договір № 274-02/6 від 22.04.2002 р., на який посилається відповідач, припинив свою дію на підставі ст. 609 Цивільного кодексу України. Матеріалами справи доведено, що власником товарного знаку „ТНК”, згідно до свідоцтва № 19697, є Відкрите акціонерне товариства „ТНК-ВР Холдінг”, з яким договірних відносин з приводу використання спірного товарного знаку відповідачі не мають.

У відповідності до частини 2 ст. 20 Закону України „Про охорону прав на знаки для товарів і послуг” позивач вправі вимагати від відповідачів припинення використання товарного знаку „ТНК” в їх господарській діяльності.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, оскільки вони відповідають законодавству і матеріалам справи.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах, не беруться до уваги з таких підстав.

Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю „Азовнефтепродукт Плюс” про те, що товариство не є належним відповідачем у справі і на нього не повинні покладатись витрати з проведення судової експертизи є непереконливими. Адже, незаконне використання товарного знаку „ТНК” мало місце саме на об’єктах, які находяться в орендному користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю „Азовнефтепродукт Плюс”. Тому, зазначене підприємство є належним відповідачем у справі. У відповідності до ст.. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи при задоволенні позову, покладаються на відповідача. З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув частину цих витрат з Товариства з обмеженою відповідальністю „Азовнефтепродукт Плюс”

В апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю „Азовнефтепродукт” не спростовано висновків суду першої інстанції щодо відсутності у цього підприємства правових підстав для користування торговим знаком „ТНК”. Посилання заявника апеляційної скарги на безпідставне використання „ТНК-ВР Холдінг” спірного товарного знаку, апеляційна інстанція вважає надуманим. Вони суперечать змісту свідоцтва № 19697 від 15.05.2001 р., зміни до якого в частині власника знаку ніким не оспорені і в установленому законом порядку, недійсними не визнавались.

Твердження Товариства з обмеженою відповідальністю „Азовнефтепродукт” про наявність у нього права попереднього користувача суперечить законодавству. За змістом ст. 500 Цивільного кодексу України право попереднього користувача може визнаватись за особою, яка добросовісно використовувала торговельну марку в Україні, або здійснила значну і серйозну підготовку для такого використання до дати подання заявки на торговельну марку або якщо було заявлено пріоритет, до дати пріоритету заявки. Положення зазначеної норми не може поширюватись на Товариство з обмеженою відповідальністю „Азовнефтепродукт”, яке використовувало торговий знак „ТНК” після видачі на нього свідоцтва, на підставі субліцензійного договору, який в подальшому припинив свою дію.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст. ст. 49, 98, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 07.05.2008 р. по справі № 1/284пн залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Головуючий          О.С. Кулебякін

Судді:          Р.В. Волков

М.Д. Запорощенко

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачам

1 у справу

1 ДАГС