ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.08.08 р.                     Справа № 19/72пн

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Дучал Н.М.

При секретарі Мішиній М.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Костенко Т.І, за довіреністю; Борняков І.О., за довіреністю

від відповідача1: Нещадима І.С., за довіреністю

від відповідача2: Гарасім Т.В., за довіреністю

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Закритого акціонерного товариства “Виробниче Об’єднання Техсировина”, м.Донецьк

до відповідача 1 Відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку, м.Донецьк

до відповідача 2 Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк, м.Київ

про припинення правовідносин між ЗАТ “ВО Техсировина” та ДФ АКБ “Мрія” за договором застави № 78з-1/2001 від 27.11.2001 р.

Закрите акціонерне товариство “Виробниче Об’єднання Техсировина”, м.Донецьк звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку, м.Донецьк, Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк, м.Київ про припинення правовідносин між ЗАТ “ВО Техсировина” та ДФ АКБ “Мрія” за договором застави № 78з-1/2001 від 27.11.2001 р.; скасування виконавчого напису ВВТ № 913529, виданого 17 січня 2005 р., зареєстрованого в реєстрі № 62 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Мангуш А.Н.; зобов’язання ВДВС Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку припинити виконавче провадження № 1/975-6П по примусовому виконанню виконавчого напису ВВТ № 913529, виданого 17.01.2005 р., зареєстрованого в реєстрі № 62 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Мангуш А.Н., про звернення стягнення на заставлене майно яке належить ЗАТ “ВО Техсировина”, для задоволення вимог ДФ АКБ “Мрія” в розмірі 1 187 180, 00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на поновлення Відділом ДВС Ворошиловського РУЮ в м. Донецку виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 62 від 17.01.2005 р. на суму 1 871 180,00 грн. про стягнення заставного майна, що належить ЗАТ “ВО “Техсировина” на користь Донецької філії АКБ “Мрія”, яку за відомостями позивача переіменовано в ДОФ ВТБ Банк, про що винесено постанову від 18.04.2007 р. Вважає, що боргу не існує тому зазначена постанова підлягає скасуванню.

ДФ АКБ “Мрія” є конкурсним кредитором, право вимоги якого виникло до порушення справи про банкрутство. ДФ АКБ “Мрія” після публікації оголошення про порушення справи про банкрутство ЗАТ “ВО “Техсировина” звернувся у справу про банкрутство. Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.09.2003 р. у справі № 15/45Б вимоги ДФ АКБ “Мрія” включені до реєстру кредиторів.

22.11.06 р. судом затверджено Мирову угоду, в п. 4.1. якого є письмова згода банка на укладення мирової угоди. Вимоги ДФ АКБ “Мрія”, що виникли за договором застави № 78з-1/2001 від 27.11.2001 р. не увійшли до реєстру вимог кредиторів та до мирової угоди.

У відповідності до п.4.3. Мирової угоди та ч.2 ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не розглядаються та вважаються погашеними, про що зазначається в ухвалі суду, якою затверджується реєстр кредиторів.

Тому, позивач вважає, що його зобов”язання перед АКБ “Мрія” за договором застави припинені.

01.07.08 р. до матеріалів справи надійшов відзив на позовну заяву № 14838, згідно якого Відділ державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Повідомив, що у Відділі на виконанні перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ЗАТ “ВО “Техсировина” на користь стягувачів, у складі якого є провадження з примусового виконання виконавчого напису № 62 від 17.01.2005 р. про звернення стягнення на заставлене майно ( трактори).

Постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 62 прийнята 19.01.2005 р., боржнику надано час для добровільного виконання виконавчого документу. Постановою від 31.01.2005 р. виконавче провадження було зупинено в зв”язку з порушенням справи про банкрутство. 18.04.2007 р. виконавцем винесені постанови про поновлення виконавчих проваджень на підставі ухвали господарського суду Донецької області від 22.11.2006 р., якою припинено провадження по справі, що відповідає п.4 ст. 36 Закону України “Про виконавче провадження”.

Послався на ухвалу господарського суду Донецької області у справі про банкрутство, Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09.11.2007 р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.02.2008 р. у справі № 2-а-249, якими відмовлено ЗАТ ВО “Техсировина” у задоволенні вимог до ВДВС Ворошиловського районного управління юстиції в м. Донецьку, третя особа ВАТ ВТБ Банк про скасування постанов про поновлення виконавчого провадження, накладення арешту на кошти у банківських установах та закриття виконавчого провадження.

Відповідач 2, ВАТ ВТБ Банк, проти позову заперечив, про що виклав у відзиві (лист № 1244/300-04-2 від 08.07.2008 р.) на позовну заяву. Дії ВДВС вважає законними.

Наполягає, що договір застави № 78з-1/2001 від 27.11.201 р., по якому здійснюється виконавче провадження був укладений з метою забезпечення виконання зобов”язань по кредитному договору іншого підприємства (ТОВ “Облик”) перед банком. Застава це спосіб забезпечення виконання зобов”язань. Перелік підстав припинення договору застави визначений ст. 593 ЦК України та ст. 28 Закону України “Про заставу”, серед яких відсутня така підстава як укладення мирової угоди. Зобов”язання юридичної особи, в забезпечення виконання якого укладено цей договір застави, до цього часу не припинилися. Відповідно до ст. 593 ЦК України, договір застави припиняє свою чинність у випадку припинення зобов”язання забезпеченного заставою, яке до цього часу не виконано.

Отже, договір застави, по якому здійснюється виконавче провадження, не має відношення до погашення грошових зобов”язань позивача, які мають місце в мировій угоді.

Заявою від 16.07.2008 р. ( вх. № від 16.07.2008 р.) позивач змінив позовні вимоги та просить суд припинити правовідносини між ЗАТ “ВО Техсировина” та АКБ “Мрія” за договором застави № 78з-1/2001 від 27.11.2001 р. В якості відповідачів за зміненими вимогами позивачем незмінно вказані Відділ державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку, м.Донецьк та Відкрите акціонерне товариство ВТБ Банк м. Київ.

Надав пояснення ( лист від 16.07.2008 р.), якими наполягає, що доводи ВАТ ВТБ Банк, викладені у відзиві є надуманими та неправомірними. Послався на ст. 554 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, тому вважає посилання банка на відсутність грошових зобов”язань за договором застави, несостоятельною.

04.08.2008 р. відповідач 2 надав додатковий відзив на позов ( вх. № 02-41/25664 від 04.08.2008 р.), в якому наполягає, що право застави припиняється з загальних підстав, зазначених у главі 19 Цивільного кодексу України, а також з обставин, вичерпний перелік яких наведено у статтях 28 та 29 Закону України “Про заставу”. Послався на Роз”яснення Вищого арбітражного суду України “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов”язаних із застосуванням Закону України “Про заставу”.

Розгляд справи відкладався.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.4-2 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши в засіданні пояснення представників сторін, Господарським судом,

В с т а н о в л е н о.

27.11.2001 року між позивачем та АКБ “Мрія” укладено договір № 78з-1/2001 застави транспортних засобів, згідно п.1.1. якого, заставодавець ( позивач), який є майновим поручителем, з метою забезпечення виконання зобов”язань позичальника, що витікають з кредитного договору, передає у заставу, а заставодержатель приймає предмет застави, зазначений у п. 1.1.1. цього договору, яким є транспортні засоби ( трактори), що вказані у опису( додаток № 1 до договору), загальною вартістю 629 000,00 грн., вартість якого встановлена угодою сторін.

Основним зобов”язанням є договір кредитної лінії № 78/2001 від 12.01.2001 р., укладений між АКБ “Мрія” та ТОВ “Облик”, сума кредиту 700 000,00 грн., строком повернення якої, враховуючи додаткові угоди до договору, є 12.01.2005 р.

24.04.2003 р. Господарським судом порушено справу про банкрутство ЗАТ “ВО “Техсировина”. Ухвалою суду від 29.09.03 р. затверджено реєстр кредиторів.

17.01.2005 р. приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Мангуш А.М. вчинено Виконавчий напис про звернення стягнення на належні позивачу транспортні засоби, які перелічені у Виконавчому напису, загальною заставною вартістю за домовленістю сторін 629 000,00 грн. на користь АКБ “Мрія”, та задоволення за рахунок коштів від реалізації якого вимог АКБ “Мрія” до ТОВ “Облик” по сплаті заборгованості за період з 12.11.2001 р. по 09.12.2004 р. Загальна сума, що належить поверненню за рахунок реалізації заставленого майна складає 1187180,00 грн.

Постановою від 19.01.2005 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 62 від 17.01.2005 р.

Постановою від 31.01.2005 р. виконавче провадження було зупинено в зв”язку з провадженням справи про банкрутство ЗАТ “ВО “Техсировина”.

Ухвалою від 22.11.2006 р. у справі № 15/45Б затверджено мирову угоду від 01.11.2006 р. Провадження у справі про банкрутство припинено.

Постановою від 18.04.2007 р. поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 62 від 17.01.2005 р.

Позивач наполягає, що відповідно до п.4.3. Мирової угоди та ч.2 ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не розглядаються та вважаються погашеними, про що суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр кредиторів. Тому вважає, що зобов”язання позивача за договором застави вважаються припиненими, та просить суд припинити правовідносини між ЗАТ “ВО “Техсировина” та ДФ АКБ “Мрія” за договором застави № 78з-1/2001 від 27.11.2001 р.

З огляду на матеріали справи та приписи законодавства, вимоги позивача не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України “Про заставу”, застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Сторонами договору застави (заставодавцем і заставодержателем) можуть бути фізичні, юридичні особи та держава. Заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель) ( ст.11 Закону України “Про заставу”).

За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави ( ст. 19 Закону України “Про заставу”).

За приписами ст. 20 Закону України “Про заставу”, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов'язання застава зберігається в початковому обсязі. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Відповідно до Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” ( в редакції станом на час порушення справи про банкрутство позивача), кредитором є юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості по заробітній платі працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство або що визнані як конкурсні згідно з цим Законом і зобов'язання яких не забезпечені заставою майна боржника.

За п.9 ст.11 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” в тій же редакції, кредитор, вимоги якого забезпечені заставою, має право заявити вимоги до боржника в частині, не забезпеченій заставою, або на суму різниці між розміром вимоги та виручкою, яка може бути отримана при продажу предмета застави, якщо вартість предмета застави недостатня для повного задоволення його вимоги.

Конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують ( ст. 14 п.1. Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”).

Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає ( п. 2 ст. 14 Закону).

Враховуючи вищевикладене, АКБ “Мрія” не міг бути визнаний конкурсним кредитором за правовідносинами згідно договору застави № 78з-1/2001 від 27.11.2001 р. з тих підстав, що у нього не виникло право звернення стягнення на заставлене позивачем майно, тому що строк повернення кредиту ТОВ “ Облик”, згідно договору кредитної лінії № 78/2001 від 12.01.2001 р., з врахуванням додаткових угод до договору, настав лише 12.01.2005 р.

Вимоги до позивача як боржника на виконання зобов”язань майнового поручителя у АКБ “Мрія” виникли з моменту звернення стягнення на заставне майно, тобто після вчинення виконавчого напису нотаріуса № 62 від 17.01.2005 р.

Реєстр вимог кредиторів позивача у справі про банкрутство затверджений ухвалою господарського суду Донецької області від 29.09.2003 р.

Приписи п.2 ст. 14 Закону розповсюджуються лише на конкурсних кредиторів, яким не є АКБ “Мрія”, правонаступником якого, згідно п.1 Статуту, є ВАТ “ ВТБ Банк”.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 09.11.2007 р., яку залишено в силі Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.02.2008р. у справі № 22-а-1304/08, ЗАТ “ВО “Техсировина”, відмовлено у задоволенні вимог до Відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції в м. Донецьку, третя особа ВАТ ВТБ Банк про скасування постанов про поновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 62 від 17.01.2005 р. на суму 1 187 180,00 грн. та № 63 від 17.01.2005 р. на суму 1 186 680,00 грн. про стягнення заставленого майна, що належить ЗАТ “ВО “Техсировина” на користь АКБ “Мрія”, накладення арешту на кошти у банківських установах та закриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначених виконавчих написів № 62 та № 63.

В ухвалі апеляційної інстанції зазначено, що по договору кредитної лінії № 78/2001 від 12.11.2001 р., позичальником за яким є ТОВ “Облик”, та по договору кредитної лінії № 63/2001 від 27.08.2001 р., позичальником за яким є ТОВ “Агрофірма” Берда” позивач виступив майновим поручителем. З урахуванням правовідносин застави суд взнав вимоги філії АКБ “Мрія” до боржника ЗАТ “ВО “Техсировина” як майнового поручителя на суму 675 756,54 грн. та 357756,54 грн., забезпеченими вартістю заставленого майна, а саме сумами які будуть отримані від реалізації вказаного майна для забезпечення виконання зобов”язань за договорами кредитної лінії, але не більше 675 756,54 грн. та 357 756,54 грн., тобто сум виданих кредитів основним боржником. Цією ж ухвалою зобов”язано розпорядника майна включити окремо до реєстру забезпечені заставою вимоги Донецької філії АКБ “Мрія” на суму 280 000,00 грн. Забезпечені заставою вимоги філії банку позивачем як майновим поручителем не були включені і не могли бути включені до реєстру вимог кредиторів, але вони були визнані як у розмірі, що забезпечені вартістю заставленого майна, так і забезпечені заставою. Стосовно вимог, що визначені у виконавчих написах до позивача, як боржника, філія АКБ “Мрія” є поточним кредиторм ( а не конкурсним), внаслідок чого посилання позивача як на приписи ч.2 ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, так і на ч.1 ст. 598 Цивільного кодексу України є безпідставними. Виконавчі написи нотаріуса не оскаржені.

Відповідно до ст.ст.28 Закону України “Про заставу”, застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом.

Позивач не надав доказів наявності жодної з вказаних підстав для припинення застави. Відповідач 2 наполягає, що основне зобов”язання до цього часу є непогашеним.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про припинення правовідносин застави між ЗАТ “ВО “Техсировина” та ДФ АКБ “Мрія” за договором застави № 78-1/2001від 27.11.2001 р. є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відносяться на позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 77, 82, 84, 85 Господарського процесуального Кодексу України, Господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити Закритому акціонерному товариству “Виробниче Об’єднання Техсировина” м.Донецьк у задоволенні позову до Відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку м.Донецьк та до Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк, м.Київ про припинення правовідносин між ЗАТ “ВО Техсировина” та ДФ АКБ “Мрія” за договором застави № 78з-1/2001 від 27.11.2001 р.

За погодженням сторін в судовому засіданні 04.08.2008 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 04.08.2008 р.

Суддя Дучал Н.М.