СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

03 липня 2008 року

Справа № 2-9/3972-2008

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гоголя Ю.М.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Черткової І.В.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Пєтухова Н.С.) від 13.05.2008 у справі № 2-9/3972-2008

за позовом           Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (вул. Шолуденка, 1,Київ 116,04116)

до           Державного підприємства "Кримські генеруючі системи" (вул. Монтажна, 1,Сімферополь,95000)

про стягнення 2671390,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.05.2008 у справі № 2-9/3972-2008 задоволено частково позов дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до           державного підприємства "Кримські генеруючі системи" про стягнення 2671390,21 грн.

Стягнуто з ДП "Кримські генеруючі системи" на користь дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 1952180,78 грн. основного боргу, 470733,78 грн. індексу інфляції, 3% річних у сумі 74173,24 грн., 24970,87 грн. держмита, 110,33 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині вимог про стягнення пені у сумі 174302 грн. позов залишено без розгляду.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконав свої обов’язки за договором на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій № 06/06-722-ТЕ-19 від 23.11.2006 належним чином, однак відповідач не повністю провів оплату за отриманий газ.

Вимоги позивача у частині стягнення 174302 грн. пені залишені без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем не були виконані вимоги суду, викладені в ухвалі від 07.04.2008, а саме позивач не надав суду розрахунок пені з вказівкою періоду стягнення.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, позивач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з врахуванням доповнень до скарги, просить рішення господарського суду скасувати в частині залишення позову без розгляду та задовольнити позов в цій частині.

ДК "Газ України" вважає, що рішення суду першої інстанції було прийнято з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, ст. 232 ГК України, ст.ст. 525, 526, 548 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

У судове засідання, яке відбулося 03.07.2008, після оголошення перерви 02.07.2008, сторони не з'явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Судова колегія знаходить матеріали, що є у справі достатніми та вважає можливим розглянути справу без представників сторін, що не з'явилися.

Розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 листопада 2006 року між ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" та ДП "Кримські генеруючі системи" був укладений договір на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій №06/06-722-ТЕ-19, згідно якого Постачальник зобов'язувався передати у власність Покупцю в 2006 році природний газ, а Покупець повинен прийняти та оплатити газ на умовах договору.

ДК "Газ України" свої зобов'язання виконала повністю, передала протягом листопада-грудня 2006 року природний газ на загальну суму 3 619 180,78 грн. В свою чергу Відповідач свої зобов'язання виконав частково, розрахувався на суму 1 667 000,00 грн.

Відповідно до п. 6.1. договору на постачання природного газу №06/06-722 ТЕ-19, остаточний розрахунок за поставлений природний газ здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Факт поставлення природного газу підтверджується актами приймання-передачі газу від 30.11.2006 та від 31.12.2006, підписаними обома сторонами.

Позивач свої договірні зобов'язання виконав належним чином, однак, відповідач не повністю провів оплату за отриманий газ.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, судова колегія погоджується з судом першої інстанції в правомірності задоволення позовних вимог у частині стягнення основного боргу у розмірі 1952180,78грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, суд першої інстанції дійшов також правомірного висновку про стягнення з відповідача індексу інфляції за період з грудня 2006р. по лютий 2008 р. у сумі 470733,78 грн. та 3% річних за період з 11.12.2006 по 28.03.2008 у сумі 74173,24 грн.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача пені за період з 28.09.2007 по 28.03.2008 у розмірі 174302 грн. на підставі пункту 7.2 договору №06/06-722-ТЕ-19, судова колегія вважає необхідним зазначити наступне.

Залишаючи без розгляду позовну заяву у цій частині на підставі п.5 ст.81 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не були виконані вимоги суду, викладені в ухвалі від 07.04.2008, а саме позивач не надав суду розрахунок пені з вказівкою періоду стягнення.

Цей висновок суду судова колегія вважає таким, що не відповідає обставинам справи, оскільки розрахунок пені був наданий позивачем у позовній заяві (а.с. 3).

Відповідно до п. 7.1. договору №06/06-722-ТЕ-19 за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань по даному договору сторони несуть відповідальність у відповідності з чинним законодавством України.

Пунктом 7.2. вказаного договору встановлено, що в разі несплати або несвоєчасної оплати у строки, зазначені у п. 6.1. даного договору, Покупець сплачує на користь Постачальника, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Згідно з п. 7.5. договору №06/06-722-ТЕ-19, неустойка нараховується Постачальником протягом шести місяців, що передують моменту звернення з позовом.

Згідно з п. 10.6. вказаного договору, сторони домовились, що строк позовної давності по даному договору та стягненню неустойки встановлюється тривалістю у 3 (три) роки.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до п. 1 ст. 223 Господарського кодексу України, при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Судова колегія вважає, що виходячи зі змісту наведених статей Господарського та Цивільного кодексу України, сторони господарського зобов'язання не вправі змінювати спеціальний строк позовної давності.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 вказаної статті ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з ч. 2 Додаткової угоди № 1 до Договору №06/06-722-ТЕ-19 на постачання природного газу встановлено, вказаний Договір діє до 31 грудня 2006 року (а.с. 12).

Відповідно до абзацу 2 п. 6.1. договору №06/06-722-ТЕ-19, остаточний розрахунок за фактично спожиті та протранспортовані обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином, судова колегія вважає, що перебіг позовної давності для позивача почався з 11 січня 2007 року. Але, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду 11.03.2007, тобто з порушенням встановленого ст. 258 ЦК України річного строку позовної давності (а.с. 26).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Така заява була зроблена відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с. 28).

Згідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене, судова колегія відмовляє у задоволенні позовних вимог у частині стягнення пені у сумі 174302 грн.

Керуючись статтями 101, 103 (частина 4), 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.05.2008 у справі № 2-9/3972-2008 змінити.

3. Пункт 3 резолютивної частини рішення скасувати, в цій частині в позові відмовити.

4. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Ю.М. Гоголь

Судді                                                                                К.В. Волков

І.В. Черткова