ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:

Першикова Є.В.,

суддів:

Данилової Т.Б.,

Ходаківської І.П.,

розглянула

касаційне подання

військової прокуратури Севастопольського гарнізону (далі Прокуратура)

на рішення

господарського суду Автономної Республіки Крим

від

30.07.07

у справі

№ 2-17/10516-2007

господарського суду

Автономної Республіки Крим

за позовом

Севастопольської міської державної адміністрації

(далі Адміністрація)

до

товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Сігма" (далі Товариство)

про

звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,

та за зустрічним позовом

Товариства

до

Адміністрації,

третя особа:

Міністерство оборони України в особі Центрального (спеціалізованого) будівельного управління

(далі Управління),

про

визнання права користування земельною ділянкою та спонукання до укладення договору

В засіданнях взяли участь представники:

- Адміністрації:

не з'явились;

- Товариства:

Ісаченков І.О. (за дов. б/н від 25.01.08)

- у судовому засіданні 15.05.08, 26.06.08;

Хайдуков С.В. (директор Товариства; рішення № 3 від 06.11.07)

- у судовому засіданні 26.06.08, 10.07.08;

Дюкар Р.С. (за дов. б/н від 25.01.08)

- у судовому засіданні 10.07.08;

- Управління:

Шамрай О.В. (за дов. № 220/1005/д від 27.12.07)

- у судовому засіданні 15.05.08;

Шеремет О.В. (за дов. № 220/13/д від 11.01.08)

- у судовому засіданні 10.07.08;

- Прокуратури:

Спорій І.Г. (прокурор відділу Генеральної прокуратури України; посвідчення № 4 від 09.01.02)

- у судовому засіданні 15.05.08, 29.05.08, 26.06.08;

Коцура А.В. (заступник начальника відділу Генеральної прокуратури України; посвідчення № 14 від 05.01.05)

- у судовому засіданні 10.07.08.

Ухвалою від 13.03.08 колегії суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючий –Овечкін В.Е., судді –Чернов Є.В., Цвігун В.Л. касаційне подання Прокуратури у даній справі було прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою від 09.04.08 заступника Голови Вищого господарського суду України заявлений відвід судді Вищого господарського суду України

Овечкіну В.Е. відхилено, та з метою усунення сумнівів сторін щодо об'єктивності та неупередженості складу суду справу передано для розгляду колегії суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючий –Першиков Є.В. (доповідач), судді –Ходаківська І.П., Данилова Т.Б.

На виконання принципу неперервності судового процесу вказана колегія суддів розпочала розгляд справи спочатку, та ухвалою від 15.04.08 прийняла касаційне подання Прокуратури до свого провадження, призначивши справу до розгляду в судовому засіданні на 15.05.08.

Врахувавши необхідність вивчення додаткових матеріалів, що надішли до колегії суддів лише у день судового засідання, ухвалою суду від 15.05.08 розгляд справи було відкладено на 29.05.08, без початку перегляду справи по суті.

У зв'язку з перебуванням судді Данилової Т.Б. у черговій відпустці, розпорядженням від 28.05.08 заступника Голови Вищого господарського суду України для розгляду справи № 2-17/10516-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим, призначеної до розгляду у судовому засіданні на 29.05.08, створено колегію суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючий –Першиков Є.В., судді –Муравйов О.В., Ходаківська І.П.

Взявши до уваги клопотання Товариства про перенесення розгляду справи, ухвалою від 30.05.08 Вищого господарського суду України розгляд справи було відкладено на 26.06.08.

З урахуванням виходу судді Данилової Т.Б. з відпустки та значної завантаженості судді Муравйова О.В., розпорядженням від 25.06.08 заступника Голови Вищого господарського суду України для касаційного перегляду даної справи, призначеної до розгляду у судовому засіданні на 26.06.08, створено колегію суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючий –Першиков Є.В., судді –Данилова Т.Б., Ходаківська І.П., яка переглядає дану справу по суті.

З метою забезпечення участі у судовому засіданні представників Адміністрації та Міноборони, ухвалою від 26.06.08 Вищого господарського суду України розгляд справи було відкладено на 10.07.08.

10.07.08 до Вищого господарського суду України надійшла заява

Товариства про відвід колегії судді Вищого господарського суду України у складі: головуючого –Першикова Є.В., суддів –Данилової Т.Б., Ходаківської І.П., який відхилено ухвалою від 10.07.08 заступника Голови Вищого господарського суду України.

Проте, під час оголошення у судовому засіданні 10.07.08 ухвали про відхилення відводу у судове засідання з канцелярії суду принесли заяву

Товариства про відвід судді Першикова Є.В. у даній справі.

У зв'язку з зазначеним у судовому засіданні під підпис присутніх представників сторін було повідомлено про оголошення перерви до 14:00 години.

Після перерви у судовому засіданні учасників судового процесу було повідомлено про те, що ухвалою від 10.07.08 заступника Голови Вищого господарського суду України заяву Товариства про відвід судді Першикова Є.В. у даній справі відхилено.

Разом з тим, після перерви представниками Товариства було повідомлено колегію суддів про подання ними до канцелярії суду заяви про відвід судді Ходаківської І.П. у даній справі.

Враховуючи наведене представників сторін під підпис по відмолено про перерву в засіданні до 14 год. 30 хв.

Після перерви представників було ознайомлено з ухвалою від 10.07.08 заступника Голови Вищого господарського суду України, якою заявлений судді Ходаківській І.П. відвід відхилено.

Водночас, після ознайомлення з вказаною ухвалою представник Товариства повідомив про подання до суду заяви про відвід судді Даниловій Т.Б. у даній справі, у зв'язку з чим колегією суддів було оголошено перерву у засіданні на

10 хв.

Після оголошення представникам сторін ухвали заступника Голови Вищого господарського суду України про відхилення відводу судді Даниловій Т.Б. у даній справі, враховуючи, що інших відводів складу колегії суддів Вищого господарського суду України, яка переглядає справу в касаційному порядку, на даний момент не заявлялось, було розпочато розгляд справи по суті, зокрема, заслухано пояснення представників Прокуратури та Міноборони.

Представник Товариства надавати пояснення по суті касаційних вимог відмовився, обґрунтовуючи свої дії тим, що в нього наявна інформація про подання до канцелярії суду чергової заяви про відвід по даній справі.

На вимогу колегії надати докази подачі такої заяви представник будь-яких доказів надати не зміг.

З урахуванням того, що до колегії суддів Вищого господарського суду України на момент розгляду справи по суті у судовому засіданні заяв про відвід (крім вже розглянутих керівництвом суду) не надходило, а представник Товариства заяву про відвід складу суду усно не заявляв, а лише повідомив про існування такої письмової заяви, не підтвердивши цей факт будь-якими доказами, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку про можливість продовження касаційного перегляду справи по суті.

Проте, на вимогу надати свої пояснення та заперечення по суті касаційних вимог представник Товариства надавати такі пояснення повторно відмовився.

На вимогу Товариства відповідно до ч. 1 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 10.07.08 було оголошено повний текст постанови Вищого господарського суду України.

Рішенням від 30.07.07 господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Гайворонський В.І.) у первинному позові відмовлено повністю.

З Адміністрації до Державного бюджету України стягнуто 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Зустрічний позов Товариства задоволено.

За Товариством визнано право користування земельною ділянкою площею 185,09 га, яка розташована в м.Севастополь, Балаклавський район, с.Флотське.

Адміністрацію зобов`язано укласти з Товариством договір оренди земельної ділянки площею 185,09 га, яка розташована в м.Севастополь, Балаклавський район, с.Флотське, в межах каталогу меж землекористування та відомостей обчислення площі.

З Товариства до Державного бюджету України стягнуто 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

З Адміністрації на користь Товариства стягнуто 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Вказане рішення прийнято з посиланням на ст.ст. 8, 317, ч. 2 ст. 328, 377 Цивільного кодексу України ст.ст. 92-93, 124-125 Земельного кодексу України як на підставу щодо права користування спірною земельною ділянкою, оскільки право власності на об`єкти нерухомості, що розташовані на зазначеній земельній ділянці, гарантує право користування відповідною ділянкою.

Враховуючи вимоги ст. 16 Закону України "Про оренду землі", яка визначає порядок укладення договору оренди землі, що свідчить про закріплення права користування земельною ділянкою, яке підлягає правовому оформленню, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки судова інстанція задовольнила позовні вимоги Товариства.

Прокурор звернувся до Вищого господарського суду України з касаційним поданням, у якому просить рішення місцевого суду скасувати, та прийняти рішення, яким закрити провадження у справі по первинному позову, а по зустрічному позову у задоволенні позовних вимог Товариству відмовити повністю.

Прокурор обґрунтовує свої вимоги тим, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного судового акту не було враховано вимоги п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України та ст. 25 Господарського процесуального кодексу України щодо заміни первісного відповідача на належного відповідача.

Також, в поданні вказано, що судова інстанція не прийняла до уваги положення ст.ст. 118, 123, 124, 149, 151 Земельного кодексу України щодо порядку погодження договору оренди земельної ділянки, що у подальшому може стати підставою для визнання недійсним договору оренди землі відповідно до вимог ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Крім того, в касаційному подані робиться посилання на незастосування до спірних правовідносин ст. 77 Земельного кодексу України та Закону України "Про використання земель оборони" щодо порядку передачі в оренду земель оборони приватним та юридичним особам.

У своєму відзиві на касаційну скаргу Товариства щодо доводів, викладених у касаційному поданні заперечує, вважаючи їх безпідставними, у зв'язку з чим просить касаційне подання залишити без задоволення, а оскаржене рішення –без змін.

У письмових поясненнях Міністерство оборони України доводи Прокуратури підтримує та просить касаційне подання задовольнити.

10.07.08 до колегії суддів Вищого господарського суду України надійшла заява Товариства про зупинення касаційного провадження у даній справі до закінчення перегляду Вищим господарським судом України взаємопов'язаної справи № 2-7/2489-2008.

Колегією суддів Вищого господарського суду України зазначене клопотання Товариства відхилено, оскільки кінцевий результат розгляду справи № 2-7/2489-2008 не був предметом дослідження попередніми судовими інстанціями, а суд касаційної інстанції в силу вимог ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України позбавлений права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Прокуратури та учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України вважає, що касаційне подання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судоми першої інстанції, 14.03.06 між Товариством та Управлінням було укладено інвестицій договір № 10/3/03-061/СБФ1 (далі Договір) про спільну діяльність шляхом будівництва (реконструкції) об'єктів житлово-цивільного призначення, створення інженерної інфраструктури для їх будівництва (реконструкції) відповідно до розробленого i затверджено у встановленому порядку проекту шляхом пайової участі сторін.

У відповідності з Договором пайовим внеском Управління були будівлі та споруду військового містечка № 461/10 (м.Севастополь, Балаклавський район, с.Флотське), а саме: КПП з двома ганками (літ.“А” за генпланом); казарма з двома ганками (літ.“Б” за генпланом); будівля з естакадою і двома сходами (літ.“В” за генпланом); склад (літ.“Г” за генпланом); навіс (літ.“Д” за генпланом); котельня (літ.“Е” за генпланом); баня з ганкою (літ.“Ж” за генпланом); склади (літ.“З” за генпланом); овочесховище (літ.“И” за генпланом); бомбосховище (літ.“К” за генпланом); дзот (літ.“Л” за генпланом); дзот (літ.“М” за генпланом); склади (літ.“Н” за генпланом); трансформаторна підстанція з ганко (літ.“О” за генпланом); контрольно-пропускний пункт (літ.“П” за генпланом); навіс (літ.“Р” за генпланом); ворота (№ 1 за генпланом); огородження (№ 2 за генпланом); огородження (№ 12 за генпланом); огородження (№ 13 за генпланом); ворота (№ 15 за генпланом); огородження (№ 16 за генпланом); огородження (№ 17 за генпланом); огородження (№ 18 за генпланом); резервуар (№ 3 за генпланом); басейн (№ 4 за генпланом); оглядова яма (№ 5 за генпланом); підпорна стінка (№ 6 за генпланом); підпорна стінка (№ 7 за генпланом); підпорна стінка (№ 8 за генпланом); підпорна стінка

(№ 9 за генпланом); підпорна стінка (№ 10 за генпланом); підпорна стінка (№ 11 за генпланом); пам’ятник (№ 14 за генпланом); мощення.

Суд першої інстанції приймаючі рішення про відмову у задоволенні первинного позову Адміністрації, та про задоволенню зустрічний позову Товариства прийшов до висновку, що у Товариства на підставі Договору з`явилось право власності на нерухоме майно, яке розташовано у с.Флотське, м.Севастополь, на земельній ділянці площею 185,09 га.

Також, попередня судова інстанція прийшла до висновку про те, що на момент укладання Договору Управління не мало достатнього пакета правоустановчих документів на земельну ділянку та не були здійснені заходи по отриманню документів на вказана земельна ділянку для Товариства, а тому у відповідності до ст. 377 Цивільного кодексу України правова доля земельної ділянки відповідає правовій долі об’єктів нерухомості, що на ній розташовані, а здобуття права власності об`єктів нерухомості породжує право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані.

Крім того, суд першої інстанції прийшов в до висновку, що у відповідності до положень ст.ст. 93, 124-125 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою підлягає правовому оформленню шляхом укладення договору оренди земельної ділянки, порядок укладення якого закріплено в ст. 16 Закону України "Про оренду землі".

Задовольняючи позовні вимоги Товариства місцевий суд послався на

ст.ст. 77, 84 Земельного кодексу України та ст. 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", визначивши, що спірна земельна ділянка відноситься до земель оборони і ці землі знаходяться в державній власності, а розпорядження землями, що перебувають у державній власності відноситься до компетенції відповідної міської державної адміністрації.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що приймаючи рішення по справі попередня судова інстанція не надала належної правової оцінки вимогам ст. 1130, ч. 2 ст. 1131 Цивільного кодексу України, якими визначено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, яка не суперечить закону, а така діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників або без об'єднання вкладів учасників.

Умовами договору про спільну діяльність може передбачатися координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови, які визначаються за домовленістю сторін якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

У зв'язку з наведеним колегія суддів Вищого господарського суду вважає, що під час розгляду справи по суті судова інстанція повинна була надати правову оцінку порядку внесене сторонами майна, яким вони володіли, та порядок набуття статусу спільного майна.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, враховуючи встановлені по справі обставини та досліджені докази, приходить до висновку, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки п.п. 2.5, 2.6, 3.3 Договору щодо моменту виникнення права власності у Товариства на майно, яке знаходиться на земельній ділянці розміром 185,09 га.

Також, колегія суддів вважає, що попередньою судовою інстанцією не надано належної правової оцінки п.п. 5.1, 5.2 Договору щодо порядку оформлення земельної ділянки для будівництва об’єктів соціально-побутового призначення та житла. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог Товариства попередня судова інстанція не надала належної правої оцінки правам та обов’язкам сторін по здійсненню заходів по проектуванню об’єкту інвестиції, відведення земельної ділянки та інших умов інвестування будівельних робіт, що впливає на правовий висновок про право власності на новостворену річ та питання виділення земельної ділянки під забудову.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що місцевий суд при вирішенні спору взяв до уваги вимоги ст. 24 Закону України "Про планування і забудову територій" де визначено, що юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міської державної адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування.

Також, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції встановив, що спірні правовідносини між Управлінням, Товариством та Адміністрацією, виникли щодо права користування земельною ділянкою яка віднесена до земель оборони, а у відповідності до ст.ст. 77, 84 Земельного кодексу України та ст. 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" землі оборони знаходяться в державній власності, а розпорядження такими землями відноситься до компетенції відповідної міської державної адміністрації.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до ст.ст. 77, 78, 83, 126 Земельного кодексу України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності, землі оборони можуть перебувати у державній та комунальній власності, а у комунальній власності можуть перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Крім того, місцевим судом не було враховано вимоги п.п. 10, 12 Перехідних положень Земельного кодексу України де визначено, що рішення про розмежування земель державної і комунальної власності в межах населених пунктів приймають відповідні сільські, селищні, міські ради за погодженням з органами виконавчої влади, а за межами населених пунктів –органи виконавчої влади за погодженням з відповідними органами місцевого самоврядування.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що згідно ст. 29 Закону України "Про планування і забудову територій" та Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.00 № 273 (який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.12.00 за

№ 945/5166), встановлено порядок та умови надання дозволу на виконання будівельних робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту об'єктів.

Попередня судова інстанція не надала правової оцінки Договору з врахуванням вказаних нормативних актів щодо збору необхідних даних про порядок цільового призначення земельної ділянки, будівництво та розробку проектно-кошторисної документації, оформлення і відведення земельної ділянки до стадії будівництва.

Отже, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки Договору, який передбачає не тільки порядок виконання підрядних робіт по будівництву об'єкту, а і вчинення відповідних організаційних заходів, як це передбачено розділом 5 такого Договору, щодо забезпечення в установленому законодавством Україні порядку оформлення за рахунок та за участю Товариства землевпорядної документації, оформлення користування земельною ділянкою, цільовим призначенням якої є будівництво.

Разом з тим, колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що попередня судова інстанція встановила, що у Договорі чітко зазначено про здійснення оформляння необхідної документації на право користування земельною ділянкою, цільовим призначенням якої є будівництво житла, проте цим обставинам судова інстанція належної юридичної оцінки з врахуванням вимог ст.ст. 20, 38 Земельного кодексу України та ст. 22 Закону України "Про основи містобудування" не надала.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що судом першої інстанції при винесенні рішення по суті спору наведеним правовим положенням юридичного аналізу в контексті спірних правовідносин надано не було, в той час, як у даному випадку необхідно було враховувати вказані нормами в комплексі.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що спір було розглянуто місцевим судом без дослідження в повному обсязі обставин справи та норм чинного законодавства, що є порушенням принципу всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, що призвело до прийняття рішення з помилковим застосуванням норм права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що в касаційному подані стверджується факти порушення місцевим судом не лише норм матеріального та процесуального права, а також і питання, які стосуються оцінки доказів. Колегія суддів Вищого господарського суду України наголошує, що оцінка доказів, не віднесена до компетенції касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, враховуючи вимоги

ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, відзначає, що перегляд у касаційному порядку судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених фактичних обставин справи та перевіряється застосуванням попередніми інстанціями норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.76 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення, ухвалене у справі, підлягає скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційне подання військової прокуратури Севастопольського гарнізону

№ 5257 від 30.11.07 задовольнити частково.

Рішення від 30.07.07 господарського суду Автономної Республіки Крим у справі № 2-17/10516-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Т.Данилова

І.Ходаківська