ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 8/125

19.06.08

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»в особі

інформаційно-розрахункового центру Київської міської філії

до Закритого акціонерного товариства «Український торговий дім «Оболонь»

про стягнення 993,11 грн.

Суддя В.С. Катрич

Представники:

Від позивача юрисконсульт - Сидоренко О.В.(дов. від 08.04.2008р.)

Від відповідача не з`явились

Обставини справи :

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача 840,70 грн., що становить заборгованість за договором № про надання послуг електрозв’язку від 22.04.2002р. та 12,82 грн. трьох відсотків річних, 103,80 грн. збитків від інфляції, 35,79 грн. пені.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.04.2008р. розгляд справи був призначений на 05.06.2008р.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 05.06.2008р., розгляд справи був відкладений на 19.06.2008р., у зв’язку з нез’явленням у судове засідання представників сторін.

У судове засідання, призначене на 19.06.2008р. з’явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання вдруге не з’явився, письмовий відзив на позов не надав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просить суд позов задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд –

ВСТАНОВИВ:

22.04.2002р. між Відкритим акціонерним товариством «Укртелеком»–«підприємство зв’язку»та Закритим акціонерним товариством «Український торговий дім «Оболонь»- «споживач»був укладений договір № про надання послуг електрозв’язку, відповідно до умов якого «підприємство зв’язку»зобов’язалося надавати послуги електрозв’язку.

Позивачем відповідно до ст. 33 Закону України «Про телекомунікації»та п. 32 Постанови Кабінету Міністрів України «Про надання та отримання телекомунікаційних послуг», договору № , укладеного з відповідачем, надано послуги електрозв’язку відповідачу, за які останній повинен вносити відповідну плату.

Телекомунікації є невід'ємною частиною виробничої та соціальної інфраструктури України і призначені для задоволення потреб фізичних та юридичних осіб, органів державної влади в телекомунікаційних послугах (ст. 3 Закону України «Про телекомунікації»).

Відповідач не виконав власні зобов’язання по спірному договору належним чином, не сплатив за надані послуги позивачу, тому відповідач має заборгованість перед позивачем за надані послуги електрозв’язку в сумі 840,70 грн.

Відповідач доказів погашення заборгованості перед позивачем не надав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Згідно ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Крім основного боргу, позивач просить суд також стягнути з відповідача 12,82 грн. трьох відсотків річних, 103,80 грн. збитків від інфляції, 35,79 грн. пені.

Відповідно до ч.2 ст. 36 Закону України «Про телекомунікації»встановлено, що у разі затримки плати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Крім того, п.5.8 договору передбачено, що у разі несплати за надані послуги електрозв’язку понад установлений термін (з 21 числа місяця, що настає після розрахункового періоду) «споживач»сплачує пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 35,79 грн. обґрунтована, а тому підлягає задоволенню.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із змісту вищезазначеної норми не вбачається будь-яких випадків обмеження її дії в частині застосування.

При цьому, застосування положень частини другої названої статті не передбачає наявність вини боржника, оскільки згідно з частиною першої цієї ж статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, інфляційні нарахування на суму боргу та відсотки річних не є санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань, з огляду на що їх стягнення не залежить від наявності вини боржника у простроченні грошового зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджено, що зобов'язання відповідача по оплаті послуг виникло на підставі укладеного між позивачем і відповідачем договору №№ про надання послуг електрозв’язку від 22.04.2002р., відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором, а саме не сплатив за надані послуги, відповідачем не надано доказів, які б спростовували розмір нарахованих позивачем інфляційних у розмірі 103,80 грн. та річних у розмірі 12,82 грн., зазначених позивачем в розрахунку, тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 12,82 грн. трьох відсотків річних, 103,80 грн. збитків від інфляції правомірні та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач повноважного представника у судове засідання двічі не направив, позовні вимоги не оскаржив.

Позивач наданими матеріалами справи підтвердив правомірність заявлених позовних вимог, відповідач не довів протилежного, тому суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України передбачено, що стороні на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони.

Керуючись ст. ст. 33, 36 Закону України «Про телекомунікації», ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України, 193 ГК України, ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Український торговий дім «Оболонь»(04074, м.Київ, вул. Бережанська, 4; 04212, м.Київ, вул. Богатирська, 3; ЗКПО 16396618) на користь Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»в особі Інформаційно-розрахункового центру Київської міської філії (02192, м.Київ, вул. Міста Шалетт, 1; ЗКПО 01189910) 840 (вісімсот сорок) грн. 70 коп. основного боргу, 12 (дванадцять) грн. 82 коп. трьох відсотків річних, 103 (сто три) грн. 80 коп. збитків від інфляції, 35 (тридцять п’ять) грн. 79 коп. пені, 102 (сто дві) грн. держмита, 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя В.С. Катрич