ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.06.08 р.                     Справа № 26/66

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Державного підприємства „Ровенькиантрацит”, м.Ровеньки

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Шахтовуглесервіс”, м.Макіївка

про стягнення 5971,78 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Моргуліна І.М., Хомутянський А.М. – за довіреністю

від відповідача Серафімович Л.В. – за довіреністю

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулося Державне підприємство „Ровенькиантрацит”, м.Ровеньки, із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Шахтовуглесервіс”, м.Макіївка, про стягнення 5971,78 грн. – суми заборгованості за поставлену вугільну продукцію.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на квитанції в прийомі вантажу; вимогу про сплату № 57 від 14.01.2008р.; наказ Міністерства палива та енергетики України № 158 від 31.03.2003р.; наказ Міністерства вугільної промисловості України № 114-к/к від 16.08.2007р.; лист № 23 від 09.03.2001р.; заяву про припинення зобов”язання зарахуванням від 29.09.2006р.

Позивач під час розгляду справи надав суду уточнення до позовної заяви № 1063 віл 19.05.2008р., у яких посилається на ст. 11 Цивільного кодексу України та на лист ТОВ „Шахтовуглесервіс” № 23 від 09.03.2001р., відповідно до якого Державною холдінговою компанією „Ровенькиантрацит” (правонаступником є Державне підприємстви „Ровенькиантрацит”), була здійснена поставка вугілля марки АМ, АКО на суму 67040,02 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав, про що надав суду відзив від 15.05.2008р., у якому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у зв’язку із пропуском строку позовної давності, посилаючись на те, що заборгованість виникла 12.03.2001р.

Позивач надав суду заперечення проти відзиву відповідача № 1155 від 03.06.2008р., у яких посилається на ч. 5 п. 2 ст. 261 Цивільного кодексу України.

Розпорядженням голови господарського суду Донецької області від 04.04.2008р., у зв”язку із обранням судді Наумової К.Г. на посаду судді Донецького окружного адміністративного суду, справу № 26/66 було передано на розгляд судді Донець О.Є.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 15.05.2008р. до 03.06.2008р.

Дослідивши матеріали справи, та вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до листа № 23 від 09.03.2001р. Товариства з обмеженою відповідальністю „Шахтовуглесервіс”, м.Макіївка, Державною холдінговою компанією „Ровенькиантрацит”, м.Ровенки, була здійснена поставка вугільної продукції марки АМ, АКО на суму 67040,02 грн. Даний факт підтверджується квитанціями в прийомі вантажу „ Укрзалізниці” № 48915732 від 11.03.2001р., № 48897589 від 11.03.2001р., № 48897594 від 11.03.2001р., № 48915733 від 11.03.2001р., № 48915769 від 12.03.2001р., № 48915770 від 12.03.2001р.

У заяві про припинення зобов’язання зарахуванням від 29.09.2006р., Державне підприємство „Ровенькиантрацит” зазначило, що на виконання зобов’язань по договору № 8/273-07-2000 від 28.07.2000р. заборгувало відповідачеві 66000,00 грн. за одержаний товар та відповідно до ст. 217 Цивільного кодексу України заявило відповідачеві про те, що зобов’язання припинилось зарахуванням зустрічної однорідної вимоги.

Згідно із наказом Міністерства палива та енергетики України № 158 від 31.03.2003р. „Про реорганізацію ДХК „Ровенькиантрацит”, Державну холдингову компанію „Ровенькиантрацит” реорганізовано та державні відкриті акціонерні товариства – дочірні підприємства ДХК: „Шахта ім. М.В.Фрунзе”, „Шахта ім. В.В.Вахрушева”, „Шахта „Ворошиловська”, „Шахта ім. Космонавтів”, „Шахта № 81 „Київська”, „Шахта ім. Ф.Е.Дзержинського”, „Шахтоуправління „Ровенське”, „ГЗФ „Ровеньківська”, „ГЗФ „Вахрушевська”, „ЦЗФ „Комендантська”, шляхом їх злиття та створення на їх базі Державного підприємства „Ровенькиантрацит” (юридична адреса: 94784, Луганська обл., м.Ровеньки, вул. Комуністична,6).

14.01.2008р. Державне підприємство „Ровенькиантрацит” на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю „Шахтовуглесервіс”, м.Макіївка направило вимогу про сплату коштів за вугільну продукцію № 57, у якій просило перерахувати у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги заборгованість у сумі 1040,02 грн.

Позивач належним чином виконав свої зобов’язання, поставив відповідачеві вугільну продукцію, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами, зокрема квитанцією про приймання вантажу № 45796952.

Відповідач свого обов’язку з повної та своєчасної сплати отриманої вугільної продукції у встановлені строки не виконав.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Отже, внаслідок дій сторін (звернення відповідача до позивача із проханням поставити вугілля, відвантаження вугілля позивачем відповідачеві) між сторонами виникли цивільні правовідносини, пов’язані з постачанням продукції, саме – позивач зобов’язався поставити відповідачеві вугілля, а у відповідача виникло зобов’язання з його сплати.

Вимогу позивача про сплату боргу відповідач залишив без задоволення.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов’язань за договором, позивач звернувся до суду із позовними вимогами, уточнив їх, та просить суд стягнути з відповідача 5971,78 грн. – суми заборгованості за поставлену вугільну продукцію.

Згідно із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Згідно із ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 71 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на час укладання сторонами Договору, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлено у три роки.

Згідно із ст. 76 зазначеного кодексу, перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа довідалася або повинна була довідатися про порушення свого права.

Відповідно до ст. 165 Цивільного кодексу УРСР, якщо строк виконання зобов’язання не встановлений, або визначений моментом витребування, кредитор вправі вимагати виконання, а боржник має право здійснити виконання у будь-який час. Боржник зобов’язаний виконати зобов’язання у семиденний строк з дня пред’явлення вимоги кредитором.

Позивач відвантажив відповідачеві вугілля у березні 2001 р., строк сплати поставленого вугілля не визначено, із грошовою вимогою до відповідача позивач звернувся у січні 2008 р., із даним позовом до суду – у березні 2008 р.

З урахуванням вищенаведеного, строк позовної давності за правилами, встановленими Цивільним кодексом УРСР не сплинув, отже при вирішенні даного спору в силу п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України слід застосовувати правила щодо позовної давності, визначені саме цим кодексом.

Згідно із ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 зазначеного кодексу, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Статтею 267 Цивільного кодексу України передбачено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року.

Факт поставки позивачем відповідачеві вугільної продукції останнім не оспорюється. Доказів її сплати відповідачем у повному обсязі суду не надано.

Отже, внаслідок дій сторін, пов”язаних із поставкою вугілля, за відповідачем на користь позивача утворився борг в сумі 5971,78 грн.

З матеріалів справи (квитанції про прийом вантажу) вбачається, що право власності на вугільну продукцію перейшло від позивача до відповідача в день передачі вугілля залізниці для доставки відповідачеві, тобто у березні 2001р., у зв’язку з чим суд дійшов висновку про те, що з переходом цього права до відповідача у позивача виникло право вимагати від відповідача відповідної компенсації вартості переданого майна.

Отже, враховуючи, що строк сплати поставленої вугільної продукції не встановлений, право пред’являти відповідачеві вимогу щодо сплати відвантаженого вугілля у позивача виникло ще у березні 2001 р.

Однак, цим правом позивач скористувався лише у січні 2008р., а до суду із даним позовом звернувся у березні 2008 р.

Таким чином, виходячи з того, що правила Цивільного кодексу України щодо позовної давності набрали чинності з 01.01.04р., застосовуючи приписи ст. ст. 257, 261 вищезазначеного кодексу, суд дійшов висновку про те, що строк позовної давності за даними вимогами позивача сплинув.

Згідно із ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки зазначеною статтею не встановлено будь-яких конкретних вимог щодо форми та змісту заяви про застосування позовної давності, суд вправі розглядати у якості такої заяви відзив відповідача на позов, у якому йдеться про сплив позовної давності.

Доказів поважності причин пропущення позивачем позовної давності та заяви позивача про його поновлення тощо матеріали справи не містять.

За змістом ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За даних обставин у задоволенні позову слід відмовити у зв’язку із пропущенням позивачем позовної давності щодо звернення до суду із даними вимогами.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82 – 85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 257, 267 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Державного підприємства „Ровенькиантрацит”, м.Ровеньки, до Товариства з обмеженою відповідальністю „Шахтовуглесервіс”, м.Макіївка, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів або в касаційному порядку через місцевий чи апеляційний господарський суд протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 03.06.2008р.

Повний текст рішення підписано 09.06.08р.

Суддя

Надруковано 3 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3. у справу

Вик. Марченко Ю.О.