ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

12 червня 2008 р.                                                             Справа № 15/25

За позовом Торгово-виробничої фірми „Тапіцерство”, м. Стшижув, Жешовська область, Республіка Польща

до відповідача 1 Ужгородської митниці, м. Ужгород

до відповідача 2 Головного управління Державного казначейства України у Закарпатській області, м. Ужгород

про визнання дій Ужгородської митниці щодо нарахування до сплати митних зборів за зберігання майна торгово-виробничої фірми „Тапіцерство” в сумі 53846,23грн. незаконними, повернення з Державного бюджету України суми безпідставно сплаченого митного збору за зберігання у розмірі 53864,23 грн. через Головне управління Державного казначейства України у Закарпатській області, стягнення з Ужгородської митниці моральної шкоди в сумі 25000грн.

Суддя Л.М.Якимчук

Секретар судового засідання –Раткевич В.С.

За участю представників сторін:

позивача: не з’явився .

відповідача 1: Мигалина І.В. –провідний юрисконсульт юридичного відділу, довіреність від 27.02.2008

відповідача 2: Логін В.В. –головний спеціаліст-юрисконсульт юридичного відділу, довіреність від 02.10.2007

представник прокуратури –Костак В.В. прокурор відділу представництва інтересів громадян та держави у судах прокуратури Закарпатської області

СУТЬ СПОРУ: Торгово-виробничою фірмою „Тапіцерство” заявлено позов до Ужгородської митниці та до Головного управління Державного казначейства України у Закарпатській області про визнання дій Ужгородської митниці щодо нарахування до сплати митних зборів за зберігання майна торгово-виробничої фірми „Тапіцерство” в сумі 53846,23грн. незаконними, повернення з Державного бюджету України суми безпідставно сплаченого митного збору за зберігання у розмірі 53864,23грн. через Головне управління Державного казначейства України у Закарпатській області, стягнення з Ужгородської митниці моральної шкоди в сумі 25000грн. (з урахуванням змін до позовної заяви від 21.04.2008).

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 08.06.2007 позовні вимоги задоволено частково, повернено позивачу з Державного бюджету України суму безпідставно сплаченого митного збору у розмірі 52898,69грн. через Головне управління Державного казначейства України у Закарпатській області.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.10.2007 рішення господарського суду Закарпатської області від 08.06.2007 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.01.2008 рішення господарського суду Закарпатської області від 08.06.2007 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.10.2007 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Закарпатської області.

Свою постанову Вищий господарський суд мотивував тим, що судами попередніх інстанцій не було досліджено обставин щодо того чи був громадянин Польщі Лех Кжіштоф Тадеуш притягнутий до відповідальності за порушення митних правил як посадова особа позивача, чи накладалося стягнення саме на позивача та наявності постанови митного органу або суду, якими визначено суми, що підлягали відшкодуванню позивачем, чи саме позивачем було сплачено 52898,69грн. за платіжними документами, не досліджено, чи встановлено в судовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства факт неправомірності відповідних дій відповідача –Ужгородської митниці.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 17.03.2008 справу прийнято до свого провадження.

Позивач по справі надіслав суду зміни до позовної заяви в якій просить розглядати даний спір в порядку адміністративного судочинства, а також збільшив позовні вимоги, а саме, просить суд визнати дії Ужгородської митниці про нарахування до сплати митних зборів за зберігання майна Торгово-виробничої фірми „Тапіцерство” в сумі 53846,23грн. незаконними; повернути з Державного бюджету України суму безпідставно сплаченого ним митного збору за зберігання у розмірі 53864,23грн. через Головне управління Державного казначейства України у Закарпатській області; стягнути з Ужгородської митниці моральну шкоду у сумі 25000грн.

Своє клопотання позивач обґрунтовує тим, що згідно п.17 ст.1 Митного кодексу України митні органи –спеціально уповноважені органи виконавчої влади в галузі митної справи, на які відповідно до цього кодексу та інших законів України покладено безпосереднє здійснення митної справи. Таким чином, відповідач –Ужгородська митниця є спеціально уповноваженим органом державної влади в галузі митної справи.

Згідно п.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, із приписів зазначених правових норм випливає, що факт правомірності чи неправомірності дій суб’єкта владних повноважень встановлюється адміністративним судом.

Щодо вимог про стягнення 78864,23грн., в тому числі 53864,23грн. матеріальної шкоди та 25000грн. моральної шкоди, то відповідно до п.2 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб’єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб’єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Ухвалою суду від 18.04.2008 відкрито адміністративне провадження у справі.

У попередніх судових засіданнях представники позивача наголошували на тому, що відповідач 1 на вимогу позивача не надав вчасно розрахунку розміру митного збору, сприяв збільшенню терміну зберігання вантажу навіть після винесення постанови Ужгородського міськрайонного суду від 15.09.06 у справі № 3-18573/06; не було взято до уваги ту обставину, що позивач неодноразово здійснював поставки аналогічного товару; просили суд врахувати, що неправомірними діями митниці престижу та діловій репутації позивача завдано шкоди.

Представник Ужгородської митниці заперечив проти пред’явлення вимог, в підтвердження своїх доводів вказує на те, що нарахування митних зборів за зберігання вилученого майна на складі митного органу було належним, обґрунтованим, на підставі чинного законодавства. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю у зв’язку з відсутністю доказів неправомірності дій посадових осіб Ужгородської митниці та заподіяння з їх вини позивачеві моральної шкоди.

Представник Головного управління Державного казначейства України у Закарпатській області також просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що з Державного бюджету повертаються лише кошти, які надмірно або помилково сплачені. У даному випадку такий факт відсутній.

Прокурор підтримав позицію відповідачів щодо необгрунтованості позовних вимог.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 19.05.2008 до 14 годин 30 хвилин 03.06.2008.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані в ній докази, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін,

СУД ВСТАНОВИВ:

Між Торгово-виробничою фірмою „Тапіцерство” (Республіка Польща) та ПП Бабичем В.М. 10.12.2005 укладено контракт № 2/USD на постачання текстильної продукції.

01.09.2006 на виконання умов контракту через митний кордон України позивачем здійснювався імпорт партії текстильного товару, попередньо оплаченого покупцем.

При митному оформленні вантажної автомашини марки MERSEDES-BENZ, реєстраційний номерний знак RZE 7H33, працівниками Ужгородської митниці в зоні митного контролю на митному пості „Ужгород” було проведено огляд вказаного транспортного засобу щодо переміщення через митний кордон України та митного оформлення вантажу „полотно неткане без покриття з поверхневою щільністю 40гр/ м. кв.”.

Під час митного контролю працівниками митного органу було виявлено, що громадянином Польщі Лех Кжіштофом Тадеушом, (приватний підприємець) на митну територію України було ввезено вантаж з приховуванням від митного контролю, оскільки митному органу України було подано як підставу для переміщення товару документи, які містять неправдиві дані щодо вартості та кількості переміщуваного вантажу. Складено протокол № 440/30001/06 від 01.09.06 про порушення митних правил, передбачених ст.352 Митного кодексу України, які полягають у діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Згідно поданих Ужгородській митниці товаросупровідних документів, через митний кордон України переміщувався вантаж „полотно неткане без покриття з поверхневою щільністю 40 гр/м. кв.”, вагою брутто 2360,0кг загальною вартістю 1170 доларів США.

В ході митного контролю кабіни вантажної автомашини „MERSEDES-BENZ”, реєстраційний номерний знак RZE 7H33, було виявлено експортну вантажну митну декларацію №06SOOTWFOM від 31.08.06, фактури від 31.08.06 № 0015/06/EKSP та № 0016/06/EKSP, згідно з якими вантаж „полотно неткане без покриття з поверхневою щільністю 40 гр/м.кв. відправлявся з фірми „F.P.H. „ТАРІСЕRSTWO” КRZYSZTOF LЕСН” вагою брутто 2360кг., загальною вартістю 11700 доларів США.

Крім того, при проведенні митного контролю вантажної автомашини у боксі поглибленого огляду було виявлено не вказані у товаросупровідних документах та приховані від митного контролю 50 рулонів „тасьми клеєної в кусках”, що знаходилися у вантажному відсіку вантажної автомашини під вантажем „полотно неткане без покриття з поверхневою щільністю 40 гр/м.кв.”

У зв’язку з вказаними обставинами, на підставі ст.377 Митного кодексу України за даним протоколом вилучено вантаж „полотно неткане без покриття з поверхневою щільністю 40 гр/м. кв.”, 117 рулонів по 250 погонних метрів, шириною 160см. кожен, упакованих в поліетиленову плівку, код УКТЗЕД , вагою брутто 2360,0кг., вартістю 59085,0грн.; вантаж „тасьма клеєна в кусках”, 50 рулонів по 2кг. кожен, без упаковки, код УКТЗЕД , вагою 100,0кг, вартістю 505грн.; вантажну автомашину „MERSEDES-BENZ„, реєстраційний номерний знак RZE 7НЗЗ, 2006 року виробництва, вартістю 364105,0грн.

У відповідності до Постанови КМУ №65 від 27.01.1997 „Про ставки митних зборів” станом на 03.10.2006 року за зберігання майна, вилученого по справі про порушення митних правил № 440/30001/06 позивачу нараховано 52961,88грн. митних зборів.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.09.06 у справі № 3-18573/06 встановлено відсутність складу правопорушення у діях гр.. Польщі Лех К.Т. (приватний підприємець), передбаченого ст.352 Митного кодексу України в частині вказаних неточних даних щодо вартості вантажу „полотно неткане без покриття з поверхневою щільністю 40 гр/м.кв.”, оскільки судом встановлено допущення технічної помилки при оформленні товаросупровідних документів. При цьому, встановлено вину відносно вантажу „тасьма клеєна в кусках” в кількості 50 рулонів, у зв’язку з чим вказаною постановою його визнано винним у приховуванні від митного контролю 50 рулонів тасьми вартістю 505,00грн., однак, звільнено від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.352 Митного кодексу України, за малозначністю вчиненого правопорушення з оголошенням йому зауваження, та закрито провадження у справі. Також, постановою зобов’язано митний орган повернути все вилучене митним органом майно власнику Лех К.Т. або представнику за дорученням.

У зв’язку з відмовою повернути без сплати митних зборів вилучене митницею майно та з метою повернення вилученого майна, позивачем сплачено нараховані митні збори за меморіальними ордерами №114/1514/0 від 03.10.06 на суму 4483,79грн. та №130/1514/0 від 03.10.06 на суму 48724,93грн.

Згідно ст.40 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно ст.43 Митного кодексу України товари і транспортні засоби перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно з заявленим митним режимом. У разі ввезення на митну територію України товарів і транспортних засобів митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Як передбачено ст.45 Митного кодексу України особи, які переміщують товари і транспортні засоби через митний кордон України чи проводять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на митні органи, зобов’язані подавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю.

Частиною 1 ст.377 Митного кодексу України передбачено, що товари, що є безпосередніми предметами порушення митних правил, товари із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувались для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортні засоби, що використовувались для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України, а також документи, необхідні для розгляду справи про порушення митних правил, вилучаються.

Статтею 86 Митного кодексу України (в редакції, затвердженій Постановою Верховної Ради України від 12.12.1991 №1970а-ХІІ) встановлено, що такі товари зберігаються митницею. Частиною 3 зазначеної статті встановлено: „якщо товари чи інші предмети підлягають передачі на зберігання митниці, то за кожний день зберігання митницею товарів чи інших предметів (крім валюти і цінностей) справляється митний збір у розмірі, що встановлюється Кабінетом Міністрів України”.

Збори за зберігання товарів на складі митного органу справляються за ставками митних зборів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1997№65 „Про ставки митних зборів”. А саме, за перші десять календарних днів 0,1 відсотка загальної вартості товарів та інших предметів, кожний наступний календарний день 0,5 відсотка.

Відповідно до вказаної постанови відповідач нарахував позивачу митні збори за зберігання товарів на складі у сумі 52961,88грн.

Передача митниці на зберігання предметів з подальшим нарахуванням митного збору за зберігання товару, як це визначено статтею 86 Митного кодексу України (в редакції, затвердженій Постановою Верховної Ради України від 12.12.1991 №1970а-ХІІ) відбувається у разі визнання судом особи винною у порушенні митних правил.

У відповідності до листа Державної митної служби України від 26.08.03 №11/4-12-12578-ЕП „Про порядок нарахування митних зборів” у разі визнання судом особи невинною у скоєнні адміністративного правопорушення, вищезазначений порядок нарахування митних зборів за зберігання на складі митниці товарів та інших предметів, які є безпосередніми об’єктами порушення митних правил, вилученими за протоколами про порушення митних правил, не застосовується.

Абзацом 3 пункту 18 Постанови Верховного Суду України від 03.06.05 №8 „Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил” передбачено, що вирішуючи питання про конфіскацію предметів зі спеціально виготовленими сховищами (тайниками) і транспортних засобів, що використовувалися для приховування чи переміщення товарів, суди також мають враховувати: обсяги конструктивних змін, внесених у ці предмети або транспортні засоби із зазначеною метою; співвідношення вартості й кількості товару, який був предметом порушення митних правил, із розмірами транспортного засобу, в якому цей товар переміщувався; інші обставини.

Суд зазначену практику враховує і в даному спорі, оскільки з матеріалів справи вбачається, що кількість прихованих товарів була невеликою, а їх вартість у кількасот раз менша вартості автомашини (вартість транспортного засобу визначена митним органом у розмірі 364105,0грн., а вартість прихованого товару „тасьма клеєна в кусках” –505,0грн.).

Судом встановлено, що сплачені позивачем митні збори перераховано Ужгородською митницею платіжним дорученням №16289 від 04.10.2006 в сумі 52961,88грн. в Держбюджет (одержувач відділення Державного казначейства м. Ужгород) на рахунок управління державного казначейства у Закарпатській області. У відповідності до п. 1.3 Порядку повернення платникам помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обов’язкових платежів), затвердженого наказом Державного казначейства України №226 від 10.12.02, підлягають поверненню з відповідного бюджету, до якого були перераховані надмірно сплачені позивачем кошти.

Оскільки, Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області у справі № 3-18573/06 не встановлено у діях Леха Кжіштофа Тадеуша складу правопорушення, передбаченого ст. 352 Митного кодексу України щодо надання даних митному органу про вартість вантажу „полотно неткане без покриття з поверхневою щільністю 40гр./м. кв.”, враховуючи, що вказаний факт встановлений судом і має значення для вирішення господарським судом даного спору, митні збори, нараховані відповідачем у сумі 52898,69грн., і сплачені позивачем, підлягають поверненню йому з Державного бюджету України, як надмірно сплачені, а зазначені дії митного органу відповідно є неправомірними.

Разом з тим, Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 3-18573/06 Леха Кжіштофа Тадеуша визнано винним в частині приховування від митного контролю 50 рулонів тасьми клеєної в кусках на підставі ст.352 Митного кодексу України.

Частиною 3 статті 320 Митного кодексу України від 11.07.2002 № 92-ІУ передбачено, що притягнення до відповідальності за порушення митних правил не звільняє суб’єктів відповідальності від обов’язку сплати мита та інших податків і зборів.

У відповідності до ч.4 ст. 404 МК України особа, яка вчинила порушення митних правил, повинна, незважаючи на стягнення штрафу, сплатити податки і збори, встановлені законами України.

Пунктом 1.17 Порядку справляння мита, податку на додану вартість, акцизного й митного зборів при митному оформленні товарів і предметів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженого наказом Державної митної служби України від 12.01.2006 №5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 31.01.2006р. за №81/11955 (далі Порядок) строк зберігання товарів і предметів, транспортних засобів і номерних вузлів до них на складах митниць для нарахування митного збору за їх зберігання обчислюється з дати оформлення відповідних документів про фактичне прийняття товарів і предметів, транспортних засобів і номерних вузлів до них на зберігання митницею.

Отже, митні збори за зберігання 50 рулонів тасьми клеєної в кусках, нараховані митним органом і сплачені позивачем правильно, тому в задоволенні позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 63,19грн. належить відмовити.

Позовні вимоги щодо стягнення з Ужгородської митниці 25000грн. моральної шкоди задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Пунктом 1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” №4 від 31.03.1995 під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв’язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. Дії митного органу при здійсненні митних процедур позивачем не оскаржувались, позивач розрахунку фактичних понесених втрат у зв’язку із затриманням автомобіля та вантажу, а також доказів заподіяння йому моральної шкоди, суду не подав, а визначена ним сума нічим документально не підтверджена.

Суд враховує також те, що на день здійснення митного контролю працівникам Ужгородської митниці не було відомо про технічну помилку (описку) у зазначенні вартості товару, що перевозився через митний кордон України, у польській ВДМ (даний факт встановлено під час розгляду адміністративної справи Ужгородським міськрайонним судом 15.09.2006). Крім того, умислу завдати будь-якої шкоди позивачу у митного органу не було.

На виконання постанови Вищого господарського суду України від 30.01.2008 у даній справі, суд з’ясував, що громадянин Польщі Лех Кжіштоф Тадеуш сплачував митний збір у сумі 52898,69грн. від імені позивача, в підтвердження чого суду надано заяву співвласника фірми від 15.04.2008, документ про виплату позивачем Леху К.Т. для митних оплат на Україні 37710 злотих від 29.09.2006 №128/06. Крім того, у митній декларації вказано, що відправником товару є фірма „Тапіцерство”, така ж інформація занесена і в інформаційно-аналітичному митному управлінні. У протоколі митного органу про порушення митних правил №440/30001/06 та у постанові Ужгородського міськрайсуду від 15.09.2006 вказано, що гр. Польщі Лех К.Т. є приватним підприємцем.

Лех К.Т. у судовому засіданні пояснив, що кошти він отримував від фірми для оплати митних зборів, тому він, як фізична особа, не може звертатись до суду про їх повернення, оскільки вони йому не належать.

З огляду на зазначене, суд вважає, що неправомірними діями митниці порушені права саме позивача, а не Леха К.Т. як фізичної особи.

У судовому засіданні також з’ясовано, що ні митним органом, ні судом не виносились постанови, якими б були визначені суми, що підлягають відшкодуванню позивачем.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 17, 49, 51, 71, 158, 163-171, п. 6 розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задоволити частково.

2. Визнати протиправними дії Ужгородської митниці в частині нарахування до сплати митних зборів за зберігання митницею майна торгово-виробничої фірми „Тапіцерство” у сумі 52898,69грн.

3. Повернути з державного бюджету України суму надмірно сплаченого митного збору у розмірі 52898,69грн. через Головне управління Державного казначейства України у Закарпатській області на користь торгово-виробничої фірми „Тапіцерство”, с. Палікова, 161, м. Стшижув, Підкарпатське воєводство Жешовська область, Республіка Польща (reg 690230145).

4. В решті позову відмовити.

5. Постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

6. Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ч.ч. 1-3 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.М.Якимчук