донецький апеляційний
господарський суд
Постанова

Іменем України

01.07.2008
р.
справа №17/18

Донецький
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Діброви  Г.І.

суддів

Стойка  О.В. , Шевкової  Т.А.

за
участю представників сторін:

від
позивача:

ОСОБА_2.
(довіреність НОМЕР_1 від 18.04.08р.),

від
відповідача:

не
з'явився,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства
з обмеженою відповідальністю «Східна транспортна експедиційна компанія»,
м.Краматорськ  Донецької області

на
рішення  господарського суду

Донецької області

від

20.05.2008
року

по
справі

№17/18
(Татенко В.М.)

за
позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1

доТовариства з обмеженою
відповідальністю «Східна транспортна експедиційна компанія»,
м.Краматорськ  Донецької області

про

стягнення
178 081 грн. 92 коп.

В С Т А Н О В И В:

У
2008 році позивач, Суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1
АДРЕСА_1, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою
до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Східна транспортна
експедиційна компанія», м.Краматорськ
Донецької області, про стягнення 178 081 грн. 92 коп., з яких: 118 124
грн. - сума  основного  боргу,
5 701  грн. 99 коп. -пеня, 9 095
грн. 55 коп. -інфляційні, 1 181 грн. 24 коп. -3% річних та 44 142 грн. 94 коп.
-курсова різниця.

В
процесі розгляду справи господарським судом Донецької області, позивач надав
заяву від 12.05.2008р., якою зменшив розмір позовних вимог в частині стягнення
3% річних на 163 грн. 80 коп.

Рішенням
господарського суду Донецької області від 20.05.08р. позовні вимоги Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1 були задоволені
частково в розмірі суми основного боргу -118 124 грн. 00 коп., 9 095 55 грн.
-інфляційних, 1 006 грн. 85 коп. -3% річних та 5 701 грн. 99 коп. -пені.  Судом
було зменшено розмір 3% річних до 1 017 грн. 44 коп. в зв'язку з
невірним розрахунком. В задоволенні вимог про стягнення курсової різниці в
розмірі 44 142 грн. 94 коп. було відмовлено. Рішення мотивовано тим, що
відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України відповідач порушив умови
Договору та зобов'язань за гарантійним листом, в зв'язку з чим позовні вимоги
про стягнення основної суми боргу підлягають задоволенню, також присуджено до
стягнення суму інфляційних, 3% річних та пені.

Відповідач,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Східна транспортна експедиційна
компанія», м.Краматорськ  Донецької
області, з прийнятим рішенням не згоден, вважає його прийнятим з порушенням
норм матеріального та процесуального права України. Тому він звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд
рішення господарського суду Донецької області від 20.05.2008р. скасувати та
прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному
обсязі.

Від
позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким він з вимогами апеляційної
скарги не погодився та просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від
20.05.08р. -без змін.

Заявник
апеляційної скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Східна транспортна
експедиційна компанія», м.Краматорськ
Донецької області, до судового засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення
про вручення уповноваженій особі підприємства 19.06.08р. та 23.06.08р.
поштового відправлення ухвали суду від 11.06.08р. Про причину неявки суд не
повідомив, своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України, не скористався, ніяких клопотань з цього
приводу судовій колегії не надав, явка сторін ухвалою суду від 11.06.08р. не
була визнана обов'язковою, неявка  без
поважних причин у судове засідання представників сторін не тягне за собою
перенесення розгляду справи на інші строки, тому справу розглянуто за наявними
в ній матеріалами, а повний текст постанови направляється сторонам по справі в
установленому порядку.

В
судовому засіданні представник позивача підтримав свої заперечення щодо  апеляційної скарги.

Судова
колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне
розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з'ясування фактичних обставин справи
достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи  №17/18, та наданих  представником позивача пояснень.

Колегія
суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до статей
28-29 Закону України «Про судоустрій»та статті 101 Господарського
процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин,
переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо
застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального
права, що мають значення для справи.

Відповідно
до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду
справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно
розглядає справу.

Апеляційний
господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє
законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному
обсязі.

Відповідно
до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5
«Про судове рішення», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив
справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності -на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для
даної справи,  висновки суду про
встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Заслухавши
пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду не відповідає вищевказаним вимогам, виходячи з
наступного.

Як
вбачається із матеріалів справи, 15.10.07р. між відповідачем, Товариством з
обмеженою відповідальністю «Східна транспортна експедиційна компанія»,
м.Краматорськ  Донецької області (далі
-Клієнт), та позивачем, Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою
ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (далі -Виконавець), був укладений Договір № 305-07 про
перевезення зовнішньоторгових вантажів.

Відповідно
до вимог пункту 1.2 Договору, Виконавець прийняв на себе зобов'язання доставити
ввірений йому уповноваженою особою (далі -Вантажовідправник) вантаж до пункту
призначення та передати його особі, уповноваженій на отримання вантажу (надалі
-Вантажоотримувач) у відповідності з умовами даного Договору та поданих Заявок,
які є невід'ємною частиною даного Договору, а Клієнт зобов'язався сплатити  встановлену за перевезення плату.

Пунктом
2.1 Договору Клієнт діє від власного імені або за дорученням і за рахунок осіб,
з якими в нього укладені договори на надання транспортно-Клієнтських послуг,
також виконує інші дії, необхідні для доставки вантажу до пункту призначення.

На
кожне окреме завантаження оформлюється транспортне замовлення (Заявка), що має
перелік умов та особливостей конкретного перевезення та є додатком до даного
Договору. Заявка вважається прийнятою до виконання, якщо вона підтверджується
підписами уповноважених осіб та скріплена печатками обох сторін. Факс-копія
заявки має силу оригіналу (пункт 2.3 Договору).

Пунктами
5.1, 5.3 Договору передбачено, що розрахунки за фактично надані транспортні
послуги здійснюються шляхом банківського переказу грошових коштів на
розрахунковий рахунок Виконавця. Розрахунок з Виконавцем за виконану роботу
здійснюється на підставі отриманих від Виконавця оригіналу CMR (TTH), оригіналу
рахунку-фактури, податкової накладної, акту виконаних робіт, ліцензії/свідоцтва
про реєстрацію, свідоцтва платника податку на додану вартість, квитанції про
оплату прибуткового або єдиного податку, завірені мокрою печаткою, а також
договору експедиції або оренди при залученні автотранспорту інших перевізників,
якщо інше не обумовлено в замовленні.

Клієнт
сплачує Виконавцю штраф за затримку автомобіля більше 24-х годин понад
встановленого нормативу на завантаження/розвантаження в розмірі 600 грн. за
кожну повну добу простою при міжнародних перевезеннях, на території країн СНГ
та України -300 грн., (не враховуючи вихідні та святкові дні, якщо авто прибуло
менш ніж на 36 годин до їх початку) при умові, що Виконавець пред'явив
підтверджуючі документи (пункт 6.5 Договору).

В
матеріалах справи є наявними Заявки №05, №06, №07, №08, №09 від 19 жовтня
2007р., які позивач вважає транспортними замовленнями, складеними відповідно
умов пункту 2.3 Договору № 305-07. В позовній заяві позивач посилається на
оформлені транспортні замовлення
(Заявки  №01,  №02,
№03  від  15 жовтня 2007р.; №04, №10, №11, №12 від 19
жовтня 2007р.), за якими позивач також начебто надав відповідачу послуги з перевезення
зовнішньоторгових вантажів, але в матеріалах справи вони відсутні.

Як
зазначив позивач, Заявки №01,  №02,  №03, №04 були сплачені відповідачем в повному
обсязі. За Заявкою № 05 відповідач виконав свої зобов'язання частково,
залишивши суму боргу в розмірі 13 107 грн. 20 коп. За Заявками №06, №07, №08,
№09, відповідно рахунків №201, №202, №203, №204, відповідач повинен був
сплатити 92 428 грн. 80 коп.  Загальна
сума боргу у відповідача, як вважає позивач, склала 92 428 грн. 80 коп.

Також
позивач наполягає, що з вини відповідача стався простій більше двох діб трьох
автомобілів на території Польщі, які здійснювали перевезення вантажу згідно
Заявок №02, №03, №04 від 15.10.07р. За цих підстав, згідно пункту 6.6 Договору
позивач нарахував штрафні санкції в розмірі 3 600 грн. 00 коп. Також мав місце
простій трьох автомобілів (Заявки №06, №07, №08 від 19.10.07р.) по одній добі,
на які позивач нарахував штрафні санкції в розмірі 1 800 грн. За відмову від
заявок №010, №011, №012  від 19.10.07р.,
відповідно до пункту 6.9 Договору, позивач вважає, що відповідач зобов'язаний
сплатити 10% від суми фрахту - 960 євро за курсом НБУ. Загальна сума штрафних
санкцій склала 12 588 грн. 00 коп., на оплату якої позивач пред'явив
відповідачу рахунок № 216 від 22.11.2007р., який залишився відповідачем не
оплачений.

В
матеріалах справи є наявним Гарантійний лист № 443 від 22.11.07р., згідно якого
сторони домовились про строки виконання взаємних зобов'язань щодо доставки
вантажу та строків оплати рахунків №№ 198, 199, 201, 216, 202, 203, 204.
Причому, в цьому листі зазначено про те, що сторони не мають один до одного
ніяких претензій по оплаті за виконання Договору № 305-07 від 15.10.07р. при
виконанні вищезазначеного.

На
думку позивача, внаслідок неналежного виконання зобов'язань відповідачем за
Договором, у нього є заборгованість перед позивачем на загальну суму 118 124
грн. 00 коп., тому позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію №
125 від 06.02.08р., яка залишалася без виконання.

За
цих підстав, Суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1
АДРЕСА_1, звернулася до господарського суду Донецької області з позовом  про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Східна транспортна експедиційна компанія», м.Краматорськ  Донецької області суми основного боргу - 118
124 грн., пені в розмірі 5 701 грн. 99 коп., суми  інфляційних
9 095 грн.  55 коп.,  3% річних - 1 181 грн. 24 коп. та 44 142 грн.
94 коп. -курсової різниці.

Дослідивши
фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову
кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі
розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів
справи, вислухавши пояснення представника позивача, судова колегія дійшла
висновку, що:

Пунктом
4 статті 129 Конституції України, статей 33, 34, 36, 37 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно
статті 43 Господарського процесуального кодексу України сторони та  інші
особи,  які   беруть
участь   у   справі, обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами. Судовими доказами слід вважати документи,
які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для
правильного розгляду справи.

Суд
першої інстанції задовольнив частково позовні вимоги Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Східна транспортна експедиційна компанія», м.Краматорськ  Донецької області, в розмірі суми основного
боргу -118 124 грн. 00 коп., 9 095 55 грн. -інфляційних, 1 006 грн. 85 коп. -3%
річних та 5 701 грн. 99 коп. -пені. Судом було зменшено розмір 3% річних до 1
017 грн. 44 коп. в зв'язку з невірним розрахунком. В задоволенні вимог про стягнення
курсової різниці в розмірі 44 142 грн. 94 коп. було відмовлено.

Донецький
апеляційний господарський суд вважає, що висновок господарського суду Донецької
області про стягнення суми основного боргу, інфляційних, 3% річних та пені є
помилковим, а позовні вимоги Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Східна
транспортна експедиційна компанія», м.Краматорськ  Донецької області не підлягають задоволенню в
повному обсязі в зв'язку з недоведеністю, з огляду на наступне:

Дослідивши
Договір №305-07 від 15.10.07р. про перевезення зовнішньоторгових вантажів,
укладений сторонами без заперечень та зауважень, колегія суддів встановила, що
згідно пунктів 5.4, 5.7, сторони домовились про те, що робота вважається
виконаною, якщо Виконавець, згідно заявки Клієнта, виконав роботу в повному
обсязі, вантаж доставлено до місця призначення, сторони не мають претензій, що
підтверджується Актом виконаних робіт. Термін оплати за фактично виконану роботу
складає 5 банківських днів з моменту отримання від Виконавця документів,
вказаних в пункті 5.3 Договору, якщо інше не обумовлене в транспортному
замовленні.

Пунктом
5.3 Договору передбачено, що розрахунок з Виконавцем за виконану роботу
здійснюється на підставі отриманих від Виконавця оригіналу CMR (TTH), оригіналу
рахунку-фактури, податкової накладної, акту виконаних робіт, ліцензії/свідоцтва
про реєстрацію, свідоцтва платника податку на додану вартість, квитанції про
оплату прибуткового або єдиного податку завірені мокрою печаткою, а також
договору експедиції або оренди при залученні автотранспорту інших перевізників,
якщо інше не обумовлено в замовленні.

До
позовної заяви в якості доказу виконання пункту 5.3 Договору, позивачем було
надано Копії квитанцій, відміток в журналі реєстрації вихідної кореспонденції
та реєстрів. Проте, ці документи не мають доказової сили, оскільки вони не
свідчать про надіслання всіх необхідних документів, перелічених в цьому пункті
Договору. Крім того, позивачу необхідно було надати докази не надіслання,
а  отримання відповідачем цих документів
(п.п. 5.3, 5.7 Договору).

При
дослідженні Заявок №05, №06, №07, №08, №09, що є наявними в матеріалах справи,
колегія суддів вважає складеними їх з суттєвими порушеннями, а саме без зазначення
обов'язкових реквізитів (відсутні відомості про водія, відомості про автомобіль
та відомості про власника автомобіля), які повинен надавати саме позивач.

В
матеріалах справи є наявними оригінали Актів виконаних робіт від 06.11.07р. та
06.12.07р. (а не копії), які взагалі не підписані відповідачем, що свідчить про
виконання неналежним чином позивачем своїх зобов'язань за Договором, що є
підставою позову, оскільки тільки підписаний обома сторонами належним чином та
скріплений печатками підприємств, акт виконаних робіт свідчить про те, що
робота вважається виконаною. Ніяких змін або доповнень до Договору в цій
частині сторонами внесено не було.

В
матеріалах справи відсутні документи, на які посилається позивач в
обґрунтування своїх позовних вимог. Зокрема, відсутні докази часткової оплати
відповідачем Рахунку №199, відсутні Заявки №01,
№02,  №03  від  15
жовтня 2007р.; №04, №10, №11, №12 від 19 жовтня 2007р.

Таким чином, судом першої інстанції
помилково зроблено висновок про обґрунтованість позовних вимог позивача в
частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 105 536 грн.,
оскільки суд зазначив основною підставою задоволення позовних вимог Гарантійний
лист № 443, в якому сторони лише обумовили
строки  оплати  рахунків
позивача,  а  не
змінили  умови Договору (п.п.
5.3., 5.4, 5.7)  щодо необхідності
наявності всіх документів, що підтверджують факт виконання позивачем його
зобов'язань по перевезенню вантажу та отримання всіх документів відповідачем.

Також судом першої інстанції
неправомірно задоволені позовні вимоги про стягнення в якості основного боргу з
відповідача штрафних санкцій за простій автомобілів та відмову від Заявок в
сумі 12 588 грн. (Рахунок № 216), оскільки штрафні санкції є засобом
відповідальності сторін, обумовленим Договором, і не можуть взагалі
розглядатися як сума боргу в зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань.
Крім того, пунктом 6.5 Договору, яким передбачена сплата штрафу за затримку
автомобіля, встановлена обов'язкова умова пред'явлення Виконавцем
підтверджуючих документів. Докази пред'явлення відповідачеві таких документів
позивачем суду не надані. Посилання суду першої інстанції на те, що за
Гарантійним листом відповідач не виконав своїх зобов'язань і за вищевказаним
Рахунком, є помилковим, оскільки пред'явлення до сплати штрафних санкцій в
якості додаткових витрат за Рахунком НОМЕР_1 не передбачено умовами укладеного
сторонами Договору, а їх стягнення можливо тільки в судовому порядку при умові
доведеності вини відповідача у протиправній поведінці.

Оскільки позивач не довів належними
та допустимими доказами по справі наявність основного боргу відповідача за
Договором про перевезення зовнішньоторгових вантажів № 305-07 від 15.10.07р.,
відсутні підписані обома сторонами та оформлені належним чином Акти виконаних
робіт на суму боргу, то немає підстав
для  задоволення  позовних
вимог про стягнення  пені в
розмірі 5 701 грн. 99 коп., інфляційних в розмірі 9 095 грн. 55 коп. та  3%
річних в розмірі 1 017 грн. 44 коп. Тому, висновок господарського суду
Донецької області про часткове стягнення цих сум є помилковим.

Висновок
суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог про сплату курсової
різниці в розмірі 44 142 грн. 94 коп. є вірним.

Колегія
суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції,
вважає, що висновки, викладені в рішенні місцевого господарського суду не
відповідають обставинам справи та судом неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи.

З
урахуванням вищевикладеного, апеляційна скарга відповідача підлягає
задоволенню, а рішення господарського суду Донецької області від 20.05.2008
року у справі № 17/18 підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового
рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Східна транспортна експедиційна компанія», м.Краматорськ  Донецької області, про стягнення суми
основного боргу в розмірі  118 124 грн.,
пені в розмірі 5 701 грн. 99 коп., інфляційних в розмірі 9 095 грн. 55 коп. та
3% річних в розмірі 1 017 грн. 44 коп. В іншій частині рішення суду підлягає
залишенню без змін.

Відповідно
до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті
держмита за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись
ст.ст. 33, 34, 36, 37, 49, 99, 101, 103, 104, 105, 116, 117 Господарського
процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П
О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Східна транспортна експедиційна
компанія», м.Краматорськ  Донецької
області на рішення господарського суду Донецької області від 20.05.2008 року по
справі №17/18 - задовольнити.

Рішення
господарського суду Донецької області від 20.05.2008 року по справі № 17/18 -
скасувати частково.

Відмовити
у задоволенні позовних вимог Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1, до  Товариства з
обмеженою відповідальністю «Східна транспортна експедиційна компанія»,
м.Краматорськ  Донецької області, про
стягнення суми основного боргу в розмірі
118 124  грн., пені в розмірі 5
701 грн. 99 коп., інфляційних в розмірі
9 095 грн. 55 коп. та  3% річних в
розмірі 1 017 грн. 44 коп.

Рішення
господарського суду Донецької області від 20.05.2008 року по справі № 17/18 в
частині відмови у позовних вимогах Суб'єкту підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1, до
Товариства з обмеженою відповідальністю «Східна транспортна експедиційна
компанія», м.Краматорськ Донецької області, про стягнення  курсової різниці в розмірі 44 142 грн. 94
коп. -залишити без змін.

Стягнути
з Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, 5АДРЕСА_1, ІНН
НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Східна транспортна
експедиційна компанія», 84301, Донецька область, м.Краматорськ , вул.Двірцева,
38/121, ЗКПО 34546450 витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної
скарги в розмірі 669 грн. 65 коп.

Зобов'язати
господарський суд Донецької області видати наказ.

Постанова
набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в
п'ятиденний строк  та може бути оскаржена
до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський
суд у місячний строк.

Головуючий          Г.І.
Діброва

Судді:          О.В.
Стойка

Т.А.
Шевкова

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС