ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2008 р.

№ 6/56пд

Вищий господарський суд України у складі колегії

суддів:

Грейц К.В. - головуючого,

Бакуліної С.В.,

Глос О.І.,

розглянувши касаційну скаргу

Державного ВАТ "Центральна збагачувальна фабрика "Дзержинська" Дочірнього підприємства ВАТ "Державна холдингова компанія "Донбасвуглезбагачення"

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 01.04.2008

у справі

№ 6/56пд

господарського суду

Донецької області

за позовом

Державного підприємства "Дзержинськвантажтранс"

до

Державного ВАТ "Центральна збагачувальна фабрика "Дзержинська" Дочірнього підприємства ВАТ "Державна холдингова компанія "Донбасвуглезбагачення"

про

переддоговірний спір

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.05.2007 у справі №6/56пд позовні вимоги Державного підприємства "Дзержинськвантажтранс" (далі –позивач) до Державного відкритого акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Дзержинська" Дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства "Державна холдингова компанія "Донбасвуглезбагачення" (далі –відповідач) про прийняття спірних пунктів договору від 28.12.2006 № 07/4у на транспортне обслуговування задоволені повністю, спірні пункти договору прийняті у редакції позивача.

Донецький апеляційний господарський суд, здійснюючи апеляційний перегляд в зв’язку зі скаргою відповідача, постановою від 29.01.2008 рішення у справі змінив частково, виключивши з резолютивної частини рішення висновки господарського суду щодо пунктів 3.4, 3.5, 3.6 договору № 07/4у від 28.12.2006 і доповнивши резолютивну частину рішення наступним абзацом: "Прийняти пункти 4.3, 4.4, 4.5 договору № 07/4у від 28.12.2006 в редакції позивача". В іншій частині рішення залишено без змін.

15.02.2008 відповідач звернувся до господарського суду Донецької області з заявою про роз’яснення рішення в частині з якої саме дати вважати укладеним договір на транспортне обслуговування № 07/4у від 28.12.2006.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.02.2008 (суддя Подколізна Л.Д.) в порядку ст. 89 ГПК України роз’яснено, що договір № 07/4у на транспортне обслуговування між Державним підприємством "Дзержинськвантажтранс" та ДВАТ ЦЗФ "Дзержинська" ДП ВАТ ДХК "Донбасвуглезбагачення" слід вважати укладеним 29.01.2008, тобто, з дати набрання рішенням суду законної сили.

Донецький апеляційний господарський суд, здійснюючи апеляційний перегляд в зв’язку зі скаргою позивача, постановою від 01.04.2008 (колегія суддів у складі головуючого судді Шевкової Т.А., суддів Дібрової Г.І., Стойки О.В.) ухвалу від 18.02.2008 у справі змінив, постановивши вважати договір № 07/4у на транспортне обслуговування між ДП "Дзержинськвантажтранс" і ДВАТ "ЦЗФ "Дзержинська" ДП ВАТ "ДХК "Донбасвуглезбагачення" укладеним 20.02.2007 по 31.12.2007.

Відповідач, не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, в поданій касаційній скарзі просить її скасувати, а ухвалу господарського суду першої інстанції у справі залишити без змін, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм ст. 89 ГПК України та ст. 187 ГК України.

Представники сторін своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні касаційної інстанції не скористались.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні правильність застосування норм процесуального права в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи постанову у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що право на апеляційне оскарження ухвали про роз’яснення рішення передбачене Конвенцією про захист прав і основних свобод людини, 1950 року, ратифікованою ВР України 17.07.1997, ст. ст. 8, 55, 129 Конституції України, ст. 12 Закону України "Про судоустрій України", ст. ст. 22, 91 ГПК України, а підставою для зміни ухвали зазначив те, що господарським судом першої інстанції при встановленні строку дії договору не враховані фактичні обставини справи, а саме: неможливість припинення транспортного обслуговування відповідача і фактичне надання йому позивачем послуг залізничного транспорту відповідно до приписів ч. 6 ст. 179 ГК України і на протязі 2007 року; між сторонами на 2008 рік укладено новий договір на транспортне обслуговування; ухвалу про роз’яснення рішення винесено понад узгоджений сторонами в п. 7.1 спірного договору строк його дії - з дати підписання договору по 31.12.2007.

Разом з тим, висновки суду апеляційної інстанції колегія суддів вважає безпідставними і необґрунтованими.

Так, суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що спірним є не строк дії договору, а роз’яснення питання з якої дати спірний договір вважається укладеним.

При цьому, суд першої інстанції, роз’яснивши ухвалою від 18.02.2008 з якої саме дати вважається укладеним спірний договір, правомірно керувався приписами п. 2 ст. 187 ГК України, згідно якої день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше, втім, як вірно зазначено судом, оскільки, рішення господарського суду Донецької області від 11.05.2007 було оскаржено у апеляційному порядку, за результатами його перегляду рішення частково змінено, отже, згідно ст. 105 ГПК України постанова набирає законної сили з дня її прийняття, тобто з 29.01.2008, а до цього часу сторони знаходилися у стадії переддоговірного спору.

Натомість, суд апеляційної інстанції, в порядку роз’яснення рішення господарського суду Донецької області визначив нову дату укладання договору, яка не була встановлена рішенням суду з переддоговірного спору, а саме: з дати звернення позивача з позовом до суду –20.02.2008, чим в порушення вимог ст. 89 ГПК України змінив зміст рішення, яке вимагалось лише роз’яснити. До того ж, умовою п. 7.1 договору, на неврахування редакції якої послався суд апеляційної інстанції, також визначено, що цей договір вступає в силу при досягненні сторонами згоди з усіх істотних умов договору.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень статей 106, 11113 ГПК України ухвали господарських судів можуть бути оскаржені лише у випадках, передбачених ГПК України та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, чинне процесуальне законодавство передбачає можливість оскарження ухвал господарських судів лише у тому випадку, коли в тексті статті, на підставі якої виноситься ухвала, безпосередньо зазначено про можливість такого оскарження.

При цьому, звернення суду апеляційної інстанції як до підстави перевірки ухвали про роз’яснення рішення в апеляційному порядку до норм ст. 129 Конституції України та ст. 12 Закону України "Про судоустрій України", колегія суддів вважає помилковим, адже, нормою ст. 129 Конституції України встановлені основні засади судочинства, до яких віднесено, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Зазначена конституційна норма відображена і в положеннях статті 12 Закону України "Про судоустрій України", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадку і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення. Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Втім, норма статті 89 ГПК України, на підставі якої суд першої інстанції роз’яснив зміст рішення, не містить посилання щодо можливості її апеляційного або касаційного оскарження.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що спірна постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, як прийнята внаслідок неправильного застосування норм процесуального права, а ухвала господарського суду першої інстанції від 18.02.2008 у справі –залишенню без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного ВАТ "Центральна збагачувальна фабрика "Дзержинська" Дочірнього підприємства ВАТ “Державна холдінгова компанія "Донбасвуглезбагачення" задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 01.04.2008 у справі господарського суду Донецької області № 6/56пд скасувати.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 18.02.2008 у цій справі залишити без змін.

Головуючий суддя                                                             К.Грейц

Судді                                                                                                     С.Бакуліна

О.Глос