ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2008
Справа № К25/139-08

Дніпропетровський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий
-суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді
-Білецька Л.М., Науменко І.М.,

секретар
судового засідання -Геворгян Е.М.,

за
участю представників сторін:

від
позивачів -не з'явилися;

від
відповідача-1 -Горб В.П., довіреність від 30 жовтня 2007 року б/н;

від
відповідача-2 -не з'явився;

розглянув
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуОСОБА_5, м.Орджонікідзе Дніпропетровської
області

на
ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2008 року у справі
№ К25/139-08

за
позовом ОСОБА_1,
м.Житомир,

ОСОБА_2, м.Київ,

ОСОБА_3, м.Орджонікідзе,

ОСОБА_4, м.Київ

до
Колективного
підприємства “Гірник”, м.Орджонікідзе

ОСОБА_5, м.Орджонікідзе

про
визнання недійним
договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою
господарського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2008 року у справі
№ К25/139-08 (суддя Чередко А.Є.) вжито заходів до забезпечення позову та
заборонено ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії (продавати, здавати в оренду, заставу,
дарувати та інше) щодо відчуження нерухомого майна -нежитлової будівлі -будинку
побуту по вулиці Тельмана,14 у м.Орджонікідзе Дніпропетровської області.

При
прийнятті ухвали господарський суд, посилаючись на положення ст.ст.65-67 ГПК
України, виходив із наявності достатніх підстав вважати, що невжиття заходів із
забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення
суду у справі.

Не
погодившись з вказаною ухвалою, відповідач -ОСОБА_5, звернувся до апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати.

В
апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачами не надано належних
доказів на підтвердження того, що вони є співвласниками колективного
підприємства “Гірник”, у зв'язку з чим ними не доведено, які саме їх майнові
права та корпоративні інтереси порушуються. Також відповідач зазначає про
неправомірність звернення позивачів як фізичних осіб з позовом про визнання
недійсним договору купівлі-продажу до господарського суду.

Позивачі
-ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про час і місце судового засідання
повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення
поштового відправлення, своїм правом участі в судовому засіданні не скористалися,
явку представників в судове засідання не забезпечили. Враховуючи те, що наявні
в справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваної ухвали,
судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутність
представників позивачів.

Дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав, а провадження по
справі підлягає припиненню.

Як
вбачається із матеріалів справи, 11 березня 2008 року до господарського суду
Дніпропетровської області надійшла позовна заява громадян ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, та ОСОБА_4 та КП “Гірник” та гр.ОСОБА_5 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу від 07 грудня 2007 року нежитлової будівлі, розташованої
по вул.Тельмана, 14 у м.Орджонікідзе Дніпропетровської області.

Обґрунтовуючи
свої позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого
майна позивачі посилаються на порушення їх майнових та корпоративних прав як
співвласників КП “Гірник”.

Як
встановлено п.4 ч.1 ст.12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи,
що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та
його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що
пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів.

Таким
чином, до компетенції господарських судів віднесений розгляд справ у спорах між
учасниками (акціонерами, засновниками) господарського товариства та
господарським товариством, пов'язані з реалізацією та захистом корпоративних
прав. Також, до корпоративних спорів належать спори за позовами учасників
(акціонерів) господарських товариств про визнання недійсними правочинів,
укладених товариством, якщо позивач обґрунтовує позовні вимоги порушенням його
корпоративних прав або інтересів (п.п.1.1-1.2 рекомендацій президії Вищого
господарського суду України від 28 грудня 2007 року № 04-5/14 “Про практику
застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних
відносин”).

Предметом
спору у даній справі є визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07
грудня 2007 року нежитлової будівлі, яка належала відповідачу-1 -КП “Гірник” на
праві власності.

Пунктами
9.1-9.3 Статуту КП “Гірник” передбачено, що майно колективного підприємства
складають основні та оборотні засоби, а також цінності, вартість яких
відображається в самостійному балансі. Майно підприємства належить йому на
праві власності. Вартість майна, викупленого колективом, є спільною частковою
власністю працівників (колективною власністю) і створює частковий фонд
колективного підприємства. Працівникам-власникам видається документ, який
підтверджує частку в майні колективного підприємства.

Вказані
положення Статуту узгоджується з вимогами Закону України “Про власність”.

Позивачами
на підтвердження права на звернення з даним позовом в позовній заяві зазначено,
що ними були придбані права власності на майнові паї у деяких власників
Колективного підприємства “Гірник”, що підтверджується договором
купівлі-продажу, довіреностями, розписками, особистими рахунками та
квитанціями.

Проте,
вказані документи не є належним доказом членства позивачів в КП “Гірник” та
наявності корпоративних прав щодо вказаного підприємства.

Згідно
п.8.4 Статуту Колективного підприємства “Гірник” вирішення питання про
прийняття в члени колективного підприємства та виходу з нього належить до
компетенції загальних зборів членів трудового колективу.

Позивачами
не надано доказів дотримання вищезазначених положень Статуту щодо прийняття їх
в члени колективного підприємства, рішення загальних зборів членів трудового
колективу про прийняття позивачів до членів підприємства не приймалося, у
Переліку членів підприємства /а.с.75-76/ громадяни ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
та ОСОБА_4 відсутні. Також, позивачами не отримувалося передбачених п.9.3
Статуту КП “Гірник” документів на підтвердження частки у майні колективного
підприємства.

Спори
за позовами осіб, що не є учасниками (акціонерами) господарського товариства,
до господарського товариства за своїм суб'єктним складом до корпоративних не
належать (п.1.5 рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 28
грудня 2007 року № 04-5/14 “Про практику застосування законодавства у розгляді
справ, що виникають з корпоративних відносин”).

Що
стосується договорів купівлі-продажу корпоративних прав у вигляді часток
колективного підприємства /а.с.24, 28, 32, 33/, то діючим законодавством, на
відміну від господарських товариств, не передбачена можливість продажу частки у
колективному підприємстві третім (стороннім) особам, які не є членами
підприємства.

Крім
цього, виходячи із положень п.п.9.6, 9.11 Статуту КП “Гірник” передбачається
тільки виплата компенсації вартості частки лише при звільненні працівника з
підприємства або при виході на пенсію.

Згідно
з визначенням п.5 ст.63 ГК України, корпоративне підприємство утворюється, як
правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє
на основі об'єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності
засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі
корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі
засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.
Корпоративними є кооперативні підприємства, підприємства, що створюються у
формі господарського товариства, а також інші підприємства, в тому числі
засновані на приватній власності двох або більше осіб.

Підприємством
колективної власності, згідно з ч.1 ст.93 ГК України, визнається корпоративне
або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника
(засновників).

Таким
чином, володіння корпоративними правами учасників колективного підприємства
здійснюється на праві спільної часткової власності.

При
цьому, статтею 362 ЦК України закріплюється переважне право співвласника на
купівлю частки у праві спільної часткової власності. Як встановлено частиною
першою вказаної статті, у разі продажу частки у праві спільної часткової
власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за
ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу
з публічних торгів. Відповідно до ч.2 ст.362 ЦК України продавець частки у справі
спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших
співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на
яких він її продає.

Проте,
позивачами доказів додержання вищезазначених правил при укладенні договорів
купівлі-продажу корпоративних прав, не надано.

З
урахуванням вищезазначеного, додані до матеріалів позовної заяви договори
купівлі-продажу, довіреності, розписки та квитанції не можна визнати
документами, які б  посвідчували факт
придбання громадянами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права власності на
майнові паї у майні КП “Гірник” та наявності корпоративних прав щодо вказаного
підприємства.

Згідно
з ч.2 ст.1 ГПК України фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької
діяльності, мають право звертатися до господарського суду тільки у випадках,
передбачених законодавчими актами України.

Що
стосуються позовів фізичних осіб про визнання недійсним договору
купівлі-продажу нежитлової будівлі, то вказані заяви розгляду господарським
судом не підлягають.

Таким
чином, господарським судом неправомірно прийнято до розгляду позовну заяву
громадян ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вказаний спір не підлягає
вирішенню в господарських судах, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає
припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, а оскаржувана ухвала
господарського суду, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, підлягає
скасуванню.

Керуючись
ст.ст.103-105, 106 ГПК України, апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргуОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу
господарського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2008 року  у справі № К25/139-08 скасувати.

Провадження
у справі припинити.

Головуючий
О.В.Голяшкін

Судді
Л.М.Білецька

І.М.Науменко

З
оригіналом згідно

Помічник
судді
В.А. Медяник