ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М., Рогач Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Дочірнього підприємства "Херсонський річковий порт" Акціонерної судноплавної компанії "Укррічфлот"

на постанову

Запорізького апеляційного господарського суду від 05.03.2008 р.

у справі

№ 2/204-07

господарського суду

Херсонської області

за позовом

Одеської залізниці

до

Дочірнього підприємства "Херсонський річковий порт" Акціонерної судноплавної компанії "Укррічфлот"

про

стягнення суми

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:

Ніколаєнко С.О., дов. № 367 від 20.02.2008 р.;

відповідача:

Мітяй М.П., дов. № 01-8/121 від 28.01.2008 р.;

В С Т А Н О В И В:

У червні 2007 р. Одеська залізниця (далі – Залізниця) звернулась до господарського суду Херсонської області з позовною заявою, у якій просила стягнути з Дочірнього підприємства "Херсонський річковий порт" Акціонерної судноплавної компанії "Укррічфлот" (далі –Підприємство) 5 244,00 грн. заборгованості за зберігання вантажу у вагонах у грудні 2006 р.

Позовні вимоги Залізниця обґрунтовувала тим, що у грудні 2006 р. на станцію Херсон-Порт на адресу Підприємства прибули вагони з вантажем, які простояли в очікуванні вивантаження з порушенням терміну, встановленого для безоплатного зберігання вантажу, у зв'язку з чим Підприємство, виходячи з норм Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 (далі –Статут залізниць України) та Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644 (далі –Правила), має сплатити збір за зберігання вантажу у вагонах, проте зробити це у добровільному порядку воно відмовляється.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 18.12.2007 р. (суддя Скобєлкін С.В.) позовні вимоги Залізниці задоволено частково: з Підприємства стягнуто 4 195,20 грн., а у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 05.03.2008 р. (колегія суддів: Колодій Н.А., Кагітіна Л.П., Яценко О.М.) рішення господарського суду Херсонської області від 18.12.2007 р. залишено без змін.

Вказані рішення та постанова прийняті з мотивів, наведених Залізницею у позовній заяві, з зазначенням про те, що згідно з первинними документами та розрахунком розмір заборгованості Підприємства зі збору за зберігання вантажу у вагонах складає 4 195,20 грн.

Підприємство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та доповненням до неї, у яких просить скасувати постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 05.03.2008 р. і рішення господарського суду Херсонської області від 18.12.2007 р. та прийняти нове рішення. Викладені у касаційній скарзі вимоги Підприємство обґрунтовує тим, що господарськими судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових актів було неправильно застосовано ст. ст. 901, 903, 924, 936 та 937 Цивільного кодексу України, ст. 173, 179 та 310 Господарського кодексу України, ст. ст. 36, 52 та 105 Статуту залізниць України, п. 1, 5, 7 та 8 Правил.

Залізниця не скористалось правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на касаційну скаргу Підприємства до Вищого господарського суду України не надіслала, що не перешкоджає касаційному перегляду судових актів, які оскаржуються.

За розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 18.06.2008 р. справа розглядається колегією суддів Вищого господарського суду України у складі Кравчука Г.А.(головуючого), Мачульського Г.М. та Рогач Л.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Підприємства не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно з частиною п'ятою ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб’єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 46 Статуту залізниць України одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

П. 5 Правил передбачає, що якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

П. 8 Правил встановлює, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що у грудні 2006 р. на станцію Херсон-Порт на адресу Підприємства прибули вагони з вантажем, які простояли в очікуванні вивантаження з порушенням терміну, встановленого для безоплатного зберігання вантажу, що підтверджується актами загальної форми № 1737 від 20.12.2006 р., № 1776 від 24.12.2006 р., № 1784 від 25.12.2006 р. та № 1778 від 26.12.2006 р.

За таких обставин колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій про те, що Підприємство має сплатити Залізниці збір за зберігання вантажу у вагонах у грудні 2006 р. у розмірі, підтвердженому матеріалами справи, а саме –4 195,20 грн.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України постанова Запорізького апеляційного господарського суду від 05.03.2008 р. ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Підприємства не спростовують висновків господарського суду другої інстанції, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Херсонський річковий порт" Акціонерної судноплавної компанії "Укррічфлот" залишити без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 05.03.2008 р. у справі № 2/204-07 господарського суду Херсонської області –без змін.

Головуючий суддя                                                   Г.А. Кравчук

Суддя                                                                       Г.М. Мачульський

Суддя                                                                       Л.І. Рогач