ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

29.05.08                                                                                           Справа № 15/4

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді                                                             Процика Т.С.

суддів                                                                                Городечної М.І.

Кузя В.Л.

при секретарі судового засідання Трускавецькому В.П.

розглянувши           у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівське комунальне підприємство (далі ЛКП) «Ратуша-Сервіс»від 22.02.2008р. № 250

на рішення           Господарського суду Львівської області від 14.02.2008р.

у справі           № 15/4

за позовом           ЛКП «Ратуша-Сервіс», м. Львів

до відповідача          Закритого акціонерного товариства (далі ЗАТ) «Фірма «Львів-Петроль», м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Львівської міської ради, м. Львів

про           розірвання договору про спільну діяльність від 19.12.2000р.

за участю представників:

від позивача –Петруняк Р.Я. - представник;

від відповідача –Мелешко М.І., Гульоватий Ю.В.- представники;

від третьої особи –Бондаренко М.І. –головний спеціаліст відділу правового забезпечення.

Присутнім представникам учасників судового процесу права і обов’язки, передбачені ст.22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), роз’яснено.

Апеляційним господарським судом розгляд цієї справи у судовому засіданні відкладався з підстав, зазначених в ухвалах апеляційного господарського суду.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.02.2008р., суддя Т. Костів, у позові відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване положеннями норм ст.ст.526, 629, 651, 652 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.ст.161, 162 Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), а також зокрема тим, що:

-          враховуючи зміст п. 1 договору оренди від 11.06.2001 р., а саме, факт його укладення на виконання договору про спільну діяльність від 19.12.2000 р., суд першої інстанції прийшов до висновку, що в такій формі сторони договору про спільну діяльність від 19.12.2000 р. дійшли спільної згоди про внесення відповідних змін; доказів звернення до відповідача щодо передачі у власність вказаних автомобілів суду не надано;

-          оскільки додатком до договору про спільну діяльність від 19.12.2000 р. –Програмою робіт з будівництва та введення в експлуатацію комплексу на вул. Лемківській, 9, було передбачено поетапну реалізацію програми протягом 36 місяців, то у випадку порушення термінів виконання робіт з оформлення земельної ділянки і її відведення для спорудження комплексу, проектування, отримання технічних умов, погоджень та дозволів, усі терміни реалізації етапів програми, зазначені в графіку, посуваються на відповідний відрізок часу;

-          оскільки у відповідності до п. 17.2. договору про спільну діяльність від 19.12.2000р. всі додатки до договору складають його невід’ємну частину, твердження позивача про те, що у зв’язку із порушенням термінів виконання робіт з оформлення земельної ділянки і її відведення для спорудження комплексу, проектування, отримання технічних умов, погоджень та дозволів пролонгації підлягає лише графік чи Програма, не заслуговують на увагу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ЛКП «Ратуша-Сервіс», позивач у справі, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 14.02.2008р. у справі № 15/4 і прийняти нове рішення, яким розірвати договір про спільну діяльність від 19 грудня 2000 року, укладений між ЛКП «Ратуша-Сервіс»та ЗАТ «Фірма «Львів-Петроль».

Скаржник посилається зокрема на те, що рішення Господарського суду Львівської області від 14.02.2008р. у справі № 15/4 є необґрунтованим та таким, що не відповідає чинному законодавству.

ЗАТ «Фірма «Львів-Петроль»подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Господарського суду Львівської області від 14.02.2008р. у справі № 15/4 залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача –без задоволення з підстав правомірності і обґрунтованості рішення.

Позивач, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилається зокрема на те, що:

-          відповідно до п. 10.1 Договору про спільну діяльність від 19.12.2000р. (далі Договір) він діє з моменту підписання і до 18.12.2003р., а отже Договір припинив свою дію у 2003 році. Невиконання частини робіт за Програмою робіт з будівництва та введення в експлуатацію комплексу на вул. Лемківській, 9 (далі Програма), тягне за собою пролонгацію дії лише Програми, але не самого Договору;

-          ЗАТ «Фірма «Львів-Петроль»крім заправної станції жодного зобов’язання по Договору не виконало, не передало у власність апелянта чотири автомобілі марки «Волга», вантажного мікроавтобуса, а передало їх в оренду, у свою чергу ЛКП «Ратуша-сервіс»всі свої зобов’язання за Договором виконало;

-          Понесені відповідачем витрати по виконанню Договору є його підприємницьким ризиком, збитками, котрі він повинен був передбачати;

-          Ухвалою Львівської міськради № 1635 від 01.07.2 004 р. земельна ділянка по вул. Лемківській, 9, вилучена з користування апелянта за його ініціативою, оскільки договір про спільну діяльність закінчився 18.12.2003 р., а звернення про вилучення датоване 05.01.2004р.

Представник третьої особи на стороні позивача позов та апеляційну скаргу підтримала з аналогічних мотивів.

Відповідач, заперечуючи вимоги позову та обґрунтовуючи свої вимоги, посилається зокрема на те, що саме позивач неналежно виконував умови договору про спільну діяльність, у зв’язку із чим зривались строки виконання домовленостей сторін, що тягнуло за собою автоматичну пролонгацію договору.

Присутні представники учасників судового процесу у судових засіданнях підтримали свої вимоги, доводи та заперечення, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу, а також поясненнях, наданих у судових засіданнях.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заслухавши пояснення представників учасників судового процесу у судових засіданнях, суд встановив наступне.

ЛКП «Ратуша-Сервіс»звернулося до господарського суду з позовом до ЗАТ «Фірма «Львів-Петроль», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, Львівської міської ради, про розірвання договору про спільну діяльність від 19.12.2000р.

Зі змісту ст. 4 Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР) вбачається, що цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки.

Відповідно до приписів ст. 41 ЦК УРСР під угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно із ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Таким чином, підстави виникнення зобов’язань (цивільних прав та обов’язків) встановлені ст.11 ЦК України, зокрема вони виникають з договорів (що і є у даному випадку), тобто носять диспозитивний характер. Це полягає у обов'язку сторін договору виконувати взяті на себе зобов'язання, визначені умовами цього договору.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1, ч.2, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом першої інстанції, 19.12.2000р. між Львівським комунальним підприємством “Ратуша-сервіс” (сторона - 1) та Акціонерним товариством закритого типу «Фірма «Львів-Петроль» (сторона - 2) був укладений договір про спільну діяльність, у відповідності до п. 1.1. якого сторони зобов’язались шляхом об’єднання майна, коштів, прав та інших засобів здійснювати спільну діяльність щодо проектування, будівництва, введення в експлуатацію та організацію діяльності комплексу в складі гаражів для транспорту Львівської міської ради, станції техобслуговування (у тому числі мийки автомобілів), адмінприміщення з міні-готелем на 10-25 місць, ділового центру з адмінприміщеннями, комерційного центру із закладами громадського харчування, платної автостоянки, автозаправної станції на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні сторони –1 за адресою м. Львів, вул. Лемківська, 9, згідно з ухвалою Львівської міської ради № 719 від 20.07.2000р. «Про погодження Львівському комунальному підприємству «Ратуша-сервіс» місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на збір матеріалів попереднього погодження для складання проекту відведення земельної ділянки в постійне користування на вул. Лемківській, 9 у м. Львові», рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 15.12.2000р. «Про затвердження матеріалів попереднього погодження та надання дозволу Львівському комунальному підприємству «Ратуша-сервіс» на виготовлення проекту відведення земельної ділянки на вул. Лемківській, 9 у м. Львові», державного акту на постійне користування земельною ділянкою.

Рішенням виконкому Львівської міськради № 191 від 06.04.2001 р. затверджено ЛКП «Ратуша-сервіс»проект відведення земельної ділянки на вул. Лемківській, 9 у місті Львові.

Рішенням виконкому Львівської міськради №287 від 15.06.2001 р. затверджено ЛКП «Ратуша-сервіс»проект відведення земельної ділянки на вул. Лемківській, 9 у місті Львові для будівництва та обслуговування комплексу ділового та комерційного центрів із станцією технічного обслуговування, автозаправною станцією, автостоянками.

Рішенням виконкому Львівської міськради № 288 від 15.06.2001 р. затверджено Генеральний план освоєння земельної ділянки на вул. Лемківській, 9 у м. Львові згідно з проектними пропозиціями ДП «Львівський Промбудпроект».

31.10.2001 р. ЛКП «Ратуша-сервіс»видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою на вул. Лемківській, 9 площею 1.4804 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування комплексу ділового та комерційного центрів із станцією технічного обслуговування, автозаправною станцією, автостоянками.

25.02.2002 р. з ініціативи Позивача, сторонами було підписано угоду про внесення змін і довнень до договору, якою п. 1.1 Договору викладено в такій редакції: «Сторони зобов’язуються шляхом об»єднання майна, коштів, прав, інших засобів здійснювати спільну діяльність щодо проектування, будівництва, введення в експлуатацію та організації діяльності Комплексу в складі - гаражів для міської ради, станції техобслуговування, адмінприміщення, ділового центру з адмінприміщеннями, комерційного центру із закладами громадського харчування, платної автостоянки, автозаправної станції. Проектування і будівництво повинно здійснюватися згідно з Генеральним планом освоєння земельної ділянки на вул. Лемківській, 9, який затверджується Виконавчим комітетом Львівської міськради і є невід’ємним додатком до Договору».

13.03.2002р. з ініціативи позивача сторонами було підписано угоду про внесення змін і доповнень до договору, якою внесено доповнення до п.3.1. та п.4.1, згідно з якими, позивач зобов’язувався щомісяця подавати відповідачу рахунки щодо компенсації витрат по сплаті земельного податку, а відповідач зобов’язувався компенсовувати позивачу оплату земельного податку.

Протягом 2002-2004 років між позивачем, відповідачем, міським головою та іншими виконавчими органами Львівської міської ради велися переговори щодо порядку, умов, термінів, будівництва об’єктів, передбачених у Договорі та Програмі, їх складу, що підтверджується відповідними листами, іншими документальними доказами, наявними у справі.

У відповідності до п. 1.2. договору, об’єми, види робіт, обсяги фінансування і терміни введення в експлуатацію комплексу в цілому та кожного складового об’єкту комплексу зокрема, визначаються в Програмі робіт з будівництва та введення в експлуатацію комплексу на вул. Лемківській, 9, яка є невід’ємним додатком до цього договору.

У відповідності до розділу 3 договору, сторона –1 зобов’язалась погодити використання земельної ділянки для мети спільної діяльності, отримати та оформити всі необхідні дозволи і погодження спеціалізованих служб, установ і організацій для здійснення проектування, будівництва і експлуатації комплексу; в трьохмісячний термін замовити розробку та погодити у встановленому порядку проектно-кошторисну документацію на будівництво та введення в експлуатацію комплексу, тощо.

Посилаючись на належне виконання умов договору, позивач, водночас, не надав жодних доказів виконання покладених на нього договором обов’язків.

У відповідності до розділу 4 договору, сторона –2 за договором зобов’язалась після одержання стороною –1 дозволів, погоджень, необхідних для спорудження комплексу, приступити до фінансування будівництва комплексу, забезпечити будівництво коштами і матеріалами, передати у власність стороні –1 транспортні засоби, тощо.

Позивач посилається на непередачу відповідачем автомобілів у власність позивача. Як встановлено судом першої інстанції і це вбачається з матеріалів справи, 11.06.2001 р. між сторонами був укладений договір оренди, у відповідності до п. п. 1, 3.1. якого, на виконання договору про спільну діяльність між ЛКП “Ратуша-сервіс” та АТЗТ “Фірма “Львів-Петроль”, орендодавець (відповідач) передає, а орендар (позивач) приймає у володіння та користування терміном на 10 років чотири автомобілі ГАЗ-311000 та один ГАЗ-330230 зі сплатою орендної плати в сумі 12 грн. в рік за кожен автомобіль. Передача у власність цих автомобілів договором оренди передбачена не була.

Однак, як правильно встановлено місцевим господарським судом, згідно із ст. 162 ЦК УРСР, який діяв на час існування спірних відносин, одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом.

Враховуючи зміст п. 1 договору оренди від 11.06.2001 р., а саме, факт його укладення на виконання договору про спільну діяльність від 19.12.2000 р., суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в такій формі сторони договору про спільну діяльність від 19.12.2000 р. дійшли спільної згоди про внесення відповідних змін. Доказів звернення до відповідача щодо передачі у власність вказаних автомобілів суду не подано.

Додатком до договору про спільну діяльність від 19.12.2000 р. – Програмою робіт з будівництва та введення в експлуатацію комплексу на вул. Лемківській, 9, було передбачено поетапну реалізацію програми протягом 36 місяців. Терміни реалізації кожного етапу робіт по кожному з об’єктів комплексу вказані в графіку виконання робіт по реалізації програми на 2001-2003 роки. Передбачена можливість зміни термінів виконання етапів та підетапів Програми після отримання конкретних технічних умов, проведення вишукувальних робіт, виготовлення проектної документації. У випадку порушення термінів виконання робіт з оформлення земельної ділянки і її відведення для спорудження комплексу, проектування, отримання технічних умов, погоджень та дозволів, усі терміни реалізації етапів програми, зазначені в графіку, посуваються на відповідний відрізок часу.

Графік виконання робіт по будівництву комплексу ЛКП «Ратуша-сервіс»по вул. Лемківській, 9 у м. Львові підписаний сторонами. Оскільки у відповідності до п.17.2. договору про спільну діяльність від 19.12.2000 р. всі додатки до договору складають його невід’ємну частину, твердження позивача про те, що у зв’язку із порушенням термінів виконання робіт з оформлення земельної ділянки і її відведення для спорудження комплексу, проектування, отримання технічних умов, погоджень та дозволів пролонгації підлягає лише графік чи Програма, є безпідставними. Належних доказів вчасного у відповідності до погодженого графіку виконання позивачем відповідних заходів, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не подано.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналогічні норми містились і в ст. ст. 161, 162 ЦК УРСР. Відповідно, належних доказів дати припинення договору у певну дату суду не подано.

Позивач просить розірвати договір від 19.12.2000 р.

Згідно з ст.188 Господарського кодексу України (далі ГК України) зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зімни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно із ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін лише у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: - 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; - 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; - 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; - 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Однак, належних доказів наявності передбачених законом підстав, у тому числі тих, що передбачені у ст.188 ГК України та ст.ст.651, 652 ЦК України, суду не надано.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи положення норм ст.ст.43, 32, 33 ГПК України, скаржник не подав у встановленому законом порядку належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтували неправомірність і безпідставність відмови у задоволенні заявленого позову.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський ПОСТАНОВИВ:

1.          Залишити рішення Господарського суду Львівської області від 14.02.2008 року у справі № 15/4 без змін, а апеляційну скаргу ЛКП «Ратуша-Сервіс»- без задоволення.

2.          Судові витрати покласти на скаржника.

Ця постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постанова оформлена і підписана 03.07.2008р.

Головуючий суддя                     Процик Т.С.

Суддя                     Городечна М.І.

Суддя                     Кузь В.Л.