донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

01.07.2008 р.                                                              справа №45/270

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Діброви Г.І.

суддів

Стойка О.В. , Шевкової Т.А.

за участю представників сторін:

від прокурора:

не з"явився

від позивача:

Стельмашонок А.Г. – за дов. № 01/6-1431 від 20.06.08 р.,

Варавін В.В. – головний лікар згідно Статуту

,

від відповідача-1:

від відповідача-2:

не з»явився,

Панченко О.А. –за дов. № 9-224 від 08.01.08 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційне подання

Прокурора Пролетарського району м. Донецька

на рішення господарського суду

Донецької області

від

19.05.2008 року

по справі

№45/270 (Ломовцева Н.В.)

за позовом

Прокурора Пролетарського району м. Донецька в інтересах держави в особі Управління охорони і здоров»я виконкому Донецької міської ради, м. Донецьк, Комунальної лікувально-профілактичної установи Міської лікарні № 12, м. Моспіно

до

1. Державного підприємства «Донецьквугілля», м. Донецьк;

2. Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», м. Донецьк

про

Стягнення 32809 грн. 42 коп.

ВСТАНОВИВ:

У 2006 році позивач, Прокурор Пролетарського району м. Донецька в інтересах держави в особі Управління охорони і здоров»я виконкому Донецької міської ради, м. Донецьк та Комунальної лікувально-профілактичної установи Міської лікарні № 12, м. Моспіно, звернувся з позовною заявою до господарського суду Донецької області до відповідача –Державного підприємства «Донецьквугілля», м. Донецьк про стягнення 32809 грн. 42 коп.

Прокурор та позивачі неодноразово уточнювали позовні вимоги і остаточно заявою від 31.03.08 р. № 01/6-688 Управління охорони і здоров»я виконкому Донецької міської ради, м. Донецьк збільшило позовні вимоги та просило суд стягнути заборгованість за спірним договором в сумі 32809 грн. 42 коп., в тому числі за договором № 3 –8173 грн. 16 коп., за договором від 01.06.01 р. –7862 грн. 86 коп. та за договором від 01.06.02 р. –16773 грн. 40 коп. Саме ці позовні вимоги були остаточними і розглядалися судом першої інстанції.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.11.06 р. до участі у справі в якості другого відповідача було залучено Державне підприємство „Донецька вугільна енергетична компанія”, м. Донецьк.

Ухвалами господарського суду Донецької області від 18.12.06 р. та 29.08.07 р. по справі № 45/270 було призначено судово-бухгалтерську та повторну судово-бухгалтерську експертизи.

Рішенням від 19.05.2008р. у задоволенні позовних вимог Прокурора Пролетарського району м. Донецька в інтересах держави в особі Управління охорони і здоров»я виконкому Донецької міської ради, м. Донецьк та Комунальної лікувально-профілактичної установи Міської лікарні № 12, м. Моспіно до Державного підприємства «Донецьквугілля», м. Донецьк та Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», м. Донецьк про стягнення 32809 грн. 42 коп. було відмовлено. Судове рішення мотивоване тим, що відповідач-2 підтвердив факт прийняття на свій баланс сум із спірних відносин, тому суд вважає, що належним відповідачем є ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», а у задоволенні вимог про стягнення 32809 грн. 42 коп. з ДП «Донецьквугілля»слід відмовити. Разом з тим, вимоги щодо ДП «Донецька вугільна енергетична компанія»суд визнав такими, що не підлягають задоволенню у зв»язку із недоведеністю.

Прокурор Пролетарського району м. Донецька, з прийнятим рішенням не згоден, вважає, що судове рішення незаконне та необґрунтоване. Зазначає, що судом першої інстанції неповністю з»ясовані обставини, що мають значення для справи. Тому він звернувся до Донецького апеляційного господарського суду із апеляційним поданням, в якому просить рішення господарського суду Донецької області скасувати та прийняти нове рішення щодо стягнення боргу у розмірі 32809 грн. 42 коп. з ДП «Донецька вугільна енергетична компанія».

Представник прокуратури до судового засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення 11.06.08 р. ухвали суду про порушення апеляційного провадження від 06.06.08 р. уповноваженій особі. Про причину неявки суд не повідомив, своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, ніяких клопотань з цього приводу судовій колегії не надав, явка сторін та прокурора ухвалою суду не була визнана обов»язковою, неявка без поважних причин у судове засідання представників сторін та прокурора не тягне за собою перенесення розгляду справи на інші строки, тому справу розглянуто за наявними в ній матеріалами, а повний текст постанови направляється сторонам та прокурору по справі в установленому порядку.

Позивачі, Управління охорони і здоров»я виконкому Донецької міської ради, м. Донецьк та Комунальна лікувально-профілактична установа Міської лікарні № 12, м. Моспіно усно в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційного подання та просили суд апеляційної інстанції апеляційне подання задовольнити, а рішення господарського суду Донецької області -скасувати.

Відповідач-1, Державне підприємство «Донецьквугілля», м. Донецьк, відзив на апеляційне подання не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення 17.06.08 р. ухвали суду про порушення апеляційного провадження від 06.06.08 р. уповноваженій особі підприємства. Про причину неявки суд не повідомив, своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, ніяких клопотань з цього приводу судовій колегії не надав, явка сторін ухвалою суду не була визнана обов»язковою, неявка без поважних причин у судове засідання представників сторін не тягне за собою перенесення розгляду справи на інші строки, тому справу розглянуто за наявними в ній матеріалами, а повний текст постанови направляється сторонам по справі в установленому порядку.

Відповідач-2, Державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія», м. Донецьк, надав суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційне подання, якими просив суд рішення господарського суду Донецької області залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційне подання, оскільки відповідно до ст. 129 Конституції України одним з основних принципів судочинства є забезпечення апеляційного оскарження, ч. 2 ст. ст. 124 Конституції України передбачає право особи на захист судом її прав, юрисдикція судів розповсюджується на всі правовідносини, які виникають у державі. Згідно ст. 2 Закону України «Про судоустрій», суд здійснює правосуддя у відповідності із принципом верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України і законами прав і законних інтересів юридичних осіб. Частиною 3 Закону України «Про судоустрій»встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами, для з»ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи № 45/270, та наданих представниками сторін пояснень.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну “Про судоустрій” та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України в процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційного подання, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційне подання не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, між Міською лікарнею № 12, м. Моспіно (виконавець) та шахтою «Моспінська»Державного виробничого об»єднання «Донецьквугілля»(замовник) укладено договір № 3 від 31.05.96 р. про організацію здравпункту на шахті «Моспінська».

Пунктом 3.1 договору зазначено, що договір № 3 від 31.05.96 р. про організацію здравпункту на шахті «Моспінська»вступає в силу з дати його підписання і укладається строком на п’ять років. Договір укладено без додаткових угод, з протоколом розбіжностей з боку шахти.

У відповідності до п. 1.1 договору, його укладено з метою надання невідкладної медичної допомоги на підземному здравпункті шахти „Моспінська” організувати роботу підземного здравпункту.

Пунктами 2.3 та 2.4 цього договору передбачено, що виконавець зобов’язується здійснювати роботу медперсоналу та контроль за роботою медперсоналу здравпункту.

Згідно п.п. 2.1 та 2.2 договору, замовник зобов’язався забезпечити здравпункт приміщенням, апаратурою, обладнанням, спеціальним одягом, м’яким інвентарем, медикаментами.

Суд першої існстанції правомірно встановив, що за своєю правовою природою зазначений договір є договором про сумісну діяльність.

У відповідності до протоколу розбіжностей до договору, п. 2.2 шахта “Моспінська” виклала в наступній редакції: “Перечислять платежи ежемесячно в день выплаты заработной платы трудящимся шахты за соответствующий период”.

Стаття 10 Арбітражного процесуального кодексу України (в редакції, що діяла на момент укладання договору) встановлює, що підприємство, яке отримало протокол розбіжностей, зобов’язане протягом 20 днів розглянути його, прийняти заходів до врегулювання розбіжностей, включити до договору усі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, які залишились не врегульованими, передати в той же строк на вирішення арбітражного суду.

Враховуючи приписи ст. 159 ЦК УРСР та ст. 10 Арбітражного процесуального кодексу України, п. 2.2 договору № 3 залишився не врегульованим, а розбіжності, що виникли, до арбітражного суду в установленному порядку передані не були.

Згідно приписів ст. 151 ЦК УРСР, зобов’язання виникають із договору або інших підстав, зазначених в ст. 4 цього Кодексу.

Статтею 153 ЦК УРСР встановлено, що договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими по закону або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, стосовно яких за заявою однієї із сторін повинно бути досягнуто згоди.

З урахуванням наведенного, суд першої інстанції правомірно встановив, що договір № 3 від 31.05.96 р. є неукладеним.

До того ж, сторони ні в який засіб не обумовили ціну послуг, що будуть надаватися, а тому місцевий господарський суд правомірно зазначив про неможливість розцінити спірні відносини між сторонами і як угоду в розумінні ст. 4 ЦК УРСР.

Отже, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 8173 грн. 16 коп. заборгованості за період з 01.01.97 р. по 31.05.01 р. за договором № 3 від 31.05.96 р., задоволенню не підлягають в зв»язку з безпідставністю.

Наказом Міністра вугільної промисловості від 09.10.96р. № 512а була розпочата реорганізація шахти „Моспінська виробничого об’єднання „Донецьквугілля” в Державне відкрите акціонерне товариство „Шахта Моспінська” –дочірнє підприємство Державної холдингової компанії „Донвугілля”.

Між Міською лікарнею № 12, м. Моспіно (виконавець) та ДВАТ „Шахта Моспінська” (замовник) 01.06.01р. було укладено договір № б/н про організацію роботи здравпункту, фізіотерапевтичного кабінету на шахті „Моспінська”.

У відповідності до п. 6.1 цей договір діє з 01.06.01р. по 31.05.02р. Договір укладено без протоколу розбіжностей та додаткових угод.

Пунктами 3.1 та 3.2 договору передбачено, що виконавець зобов’язався здійснювати роботу здравпункту, фізіотерапевтичного кабінету та облік і контроль за роботою медперсоналу здравпункту, фізіотерапевтичного кабінету.

Відповідно до п.п. 4.1 та 4.2 договору: «замовник щомісячно сплачує виконавцю надані ним послуги, з урахуванням 5-ти робітників виконавця, згідно пред’явлених виконавцем рахунків, пропорційно відпрацьованому часу. Оплата здійснюється в п’ятиденний строк після виплати заробітної плати працівникам шахти за відповідний місяць».

01.06.02р. між Міською лікарнею № 12, м. Моспіно (виконавець) та ДВАТ „Шахта Моспінська” (замовник) також було укладено договір № б/н про організацію роботи здравпункту, фізіотерапевтичного кабінету в ДВАТ „Шахта Моспінська” ДХК „Донвугілля”.

Пунктом 6.1 цього договору зазначено строк дії з 01.06.02р. по 31.05.03р. Договір укладено без протоколу розбіжностей та додаткових угод.

У відповідності до п.п. 3.1 та 3.2 договору, виконавець зобов’язався здійснювати роботу здравпункту, фізіотерапевтичного кабінету та облік і контроль за роботою медперсоналу здравпункту, фізіотерапевтичного кабінету.

Пунками 4.1 та 4.2 договору зазначено, що замовник щомісячно сплачує виконавцю надані ним послуги, «з урахуванням 5-ти робітників виконавця», згідно пред’явлених виконавцем звітів, пропорційно відпрацьованому часу. Оплата здійснюється в п’ятиденний строк після виплати заробітної плати працівникам шахти за відповідний місяць.

Отже, на момент виникнення зобов’язань відповідач-2 перебував у договірних відносинах з ДВАТ шахтою «Моспинська»ДХК «Донвугілля».

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правові норми, які підлягають застосуванню, матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судова колегія дійшла висновку, що:

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурор та позивачі, посилаючись на платіжні відомості із заробітної плати, табелі виходу на роботу працівників оздоровчого пункту та рахунки на оплату наданих послуг просили суд першої інстанції стягнути борг за договором від 01.06.01 р. в сумі 7862 грн. 86 коп. за період з 01.06.01 р. по 01.06.02 р. та за договором б/н від 01.06.02 р. –16773 грн. 40 коп. за період з 01.06.02 р. по 30.07.03 р.

Умовами договору від 01.06.06 р. передбачено, що обов’язок оплатити надані послуги виникає після пред’явлення рахунків на оплату, а відповідно до умов договору від 01.06.02 р. –відповідно до пред’явлених звітів пропорційно відпрацьованому часу. При цьому суми договорів або послуг ніяким чином не були договорами обумовлені.

Дослідивши матеріали справи, місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку, що ані прокурор, ані позивачі не довели суду факту пред’явлення рахунків на оплату та звітів, що передбачено умовами договорів. Докази їх направлення або вручення в матеріалах справи також відсутні.

Позивачі в підтвердження формування суми наданої послуги посилалися в суді першої інстанції на платіжні відомості із заробітної плати, табелі виходу на роботу працівників оздоровчого пункту та рапорти на почасові роботи.

Але, як вбачається з наданих табелів роботи, вони підписані лише завідуючим оздоровчого пункту та затверджені головним лікарем. Крім того, деякі табелі складені із витратою робочого часу на місяць більшою кількістю годин, ніж за п’ять штатних одиниць, як це передбачено умовами договорів (табель за березень 2001 р., рапорти за вересень-жовтень 2001 р. та інші).

Відповідно до умов договорів, ціна наданої послуги повинна зазначатися в рахунках на оплату.

Всупереч умовам п.п. 3.1. договорів, сторонами не було узгоджено графік роботи оздоровчого пункту, у зв»язку з чим судом першої інстанції правомірно зазначено про неможливість перевірити доводи про надання позивачем послуг.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що рахунки на оплату та звіти Комунальна лікувально-профілактична установа Міської лікарні № 12, м. Моспіно відповідачам не пред’являла, у зв»язку з чим ані ціна наданої послуги, ані об’єм не відомі.

Також місцевий господарський суд правомірно оцінив висновки судових експертиз як доказ на загальних підставах, відповідно до приписів ст. ст. 32, 34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в них відсутня оцінка первинних доказів на предмет їх відповідності саме умовам договорів, а додатковим висновком експерта не враховано факту переведення працівників оздоровчого пункту, які включені (переведені) до штату шахти.

Згідно наказу ДП „Донецьквугілля” № 15 від 12.05.03р. ДВАТ „Шахта Моспінська” ДП ДХК „Донвугілля” реорганізоване в створений відособлений підрозділ „Шахта Моспінська” Державного підприємства „Донецьквугілля”.

Наказом ДП „Донецьквугілля” № 78 від 24.07.2003р. ВП „Шахта Моспінська” Державного підприємства „Донецьквугілля” реорганізоване шляхом злиття з ВП „Шахта Південнодонбаська №3” в створений відособлений підрозділ „Шахтоуправління „Південнодонбаське №3” Державного підприємства „Донецьквугілля”.

Згідно наказу Міністерства палива та енергетики України № 492 від 18.08.04 р. створено Державне підприємство „Донецька вугільна енергетична компанія”. Згідно п. 12 цього наказу було розпочато процес припинення діяльності юридичної особи - ДП „Донецьквугіля” шляхом реорганізації: приєднання до ДП „Донецька вугільна енергетична компанія”.

Пунктом 24 цього Наказу встановлено, що ДП «ДВЕК»після завершення процедури припинення діяльності юридичних осіб є правонаступником прав та обов»язків ДП «Донецьквугілля»відповідно до розподільчого балансу.

Крім того, п. 25 Наказу зазначено, що для підприємств, які перебувають в процедурі банкрутства, цей Наказ набирає чинності з моменту припинення провадження у справах про банкрутство, відповідно до чинного законодавства.

Оскільки, ДВАТ шахта «Моспінська»знаходилася в процедурі банкрутства по справі № 5/344Б, яка була порушена в 1999 р., позивачі не були конкурсними кредиторами, заборгованість за договором 1996 р. не війшла до реєстру кредиторів, тому взагалі немає підстав її розглядати.

01.01.05 р. ВП „Шахтоуправління „Південнодонбаське №3” ДП „Донецьквугілля” реорганізоване і створено відособлений підрозділ „Шахта „Моспінська” Державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” (наказ Мінпаливенерго України № 492 від 18.08.2004р., наказ ДП „Донецька вугільна енергетична компанія” № 35 від 28.12.2004р).

Пунктом 1 ст. 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов’язків іншим юридичним особам –правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Статтею 107 Цивільного кодексу України передбачено, що правонаступництво при реорганізації шляхом приєднання виникає в результаті підписання передаточного акту (розподільчого балансу при виділенні).

В матеріалах справи є наявними передатні баланси станом на 31.12.04 р., за якими ВО «Шахта «Моспінська»ДП „Донецька вугільна енергетична компанія” в результаті декількох передач прийняла на свій баланс якусь заборгованість перед Міською лікарнею № 12, м. Моспіно за послуги в лютому 2002 р. в сумі 35968 грн. 20 коп.

Але, враховуючи вищезазначений Наказ Міністерства палива та енергетики України № 492 від 18.08.04 р., в матеріалах справи відсутні докази припинення діяльності ДП «Донецьквугілля», що є обов»язковою умовою правонаступництва ДП «ДВЕК»в спірних правовідносинах.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог до ДП “Донецьквугілля” про стягнення 32809 грн. 42 коп. є вірним та таким, що підлягає залишенню без змін, але за іншими мотивами. В данному випадку позовні вимоги до ДП «Донецьквугілля»задоволенню не підлягають в зв»язку з недоведеністю наявності заявленої прокурором суми боргу на теперішній час у відповідача-1, враховуючи і справу про банкрутство Шахти «Моспінська», і відсутність боргу в бухгалтерському обліку підприємства.

Стосовно позовних вимог до ДП “Донецька вугільна енергетична компанія” місцевий господарський суд правомірно визнав їх недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 19.05.2008 року у справі № 45/270 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційного подання не спростовують висновку суду.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційне подання Прокурора Пролетарського району м. Донецька на рішення господарського суду Донецької області від 19.05.2008 року у справі № 45/270 залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 19.05.2008 року у справі № 45/270 –без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в п’ятиденний термін та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд у місячний строк.

Головуючий          Г.І. Діброва

Судді:          О.В. Стойка

Т.А. Шевкова

Надр. 9 прим:

1 –у справу;

2,3,4 –позивачу;

5,6 –відповідачам;

7 –ДАГС;

8 –ГС Дон. обл.;

9- Облпрокурору;

Ложка Н.Л.