СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10"
червня 2008 р.

09:45

Справа
№  13/45/08

Господарський
суд Миколаївської області,

головуючий
суддя Коваль Ю.М.,

при
секретарі Бєловій А.І.,

з
участю представника позивача -Саленко Т.П., дов. №10542/9/10-000 від 07.12.2007
р. (відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду,
в судове засідання не з'явився)

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за
позовом Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва
(надалі - ДПІ у Корабельному районі), 54052, м. Миколаїв, вул. Артема, 1-а,

до
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1(надалі -підприємець ОСОБА_1),АДРЕСА_1

про
стягнення недоїмки із сплати єдиного податку та пені, -

У С Т А Н О В И В:

ДПІ у
Корабельному районі пред'явлено позов до підприємця ОСОБА_1 про стягнення з
останнього податкового боргу в сумі 190 грн. 00 коп. за несплату у встановлені
законом строки єдиного податку, а також пені в сумі 14 грн. 01 коп., що
розрахована на суму несплаченого податкового боргу платника податків,  а всього боргу в сумі 204 грн. 01 коп.

Позовні
вимоги обґрунтовано тим, що підприємець перебуває на спрощеній системі
оподаткування, а тому згідно чинного законодавства зобов'язаний, незалежно від
здійснення підприємницької діяльності, щомісячно не пізніше 20 числа наступного
місяця сплачувати єдиний податок, ставку якого визначено органом місцевого самоврядування.
У зв'язку з цим, вважає позивач, підприємцю належить сплатити недоїмку і пеню,
яка нараховується після закінчення встановлених строків погашення узгодженого
податкового зобов'язання на суму податкового боргу із розрахунку 120 відсотків
річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення
такого податкового боргу або на день його погашення, залежно від того, яка з
величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його
сплаті. Оскільки ОСОБА_1 добровільно не сплатив у встановлені строки за період
діяльності жовтень - листопад 2007 року єдиний податок, ставка якого
встановлена рішенням Миколаївської міської ради від 18.09.2006 р. за  № 4/14 в сумі 85 грн. щомісячно за вид
діяльності код 60.22.0 “таксі, пасажирські перевезення”, то податковий борг і
нарахована пеня підлягають стягненню повністю.

Підприємець
ОСОБА_1 у своєму відзиві на позовну заяву пояснює, що він у 2007 році перебував
на спрощеній системі оподаткування та з січня по вересень 2007 року займався
видом діяльності “таксі і пасажирські перевезення”.

Підприємець
наголошує на тому, що з жовтня 2007 року та в подальшому підприємництвом не
займався і подав документи про припинення підприємницької діяльності, про що
свідчить опис документів від 18.10.2007 р., отриманих державним реєстратором
для проведення реєстраційної дії
«Внесення рішення фізичної особи про припинення підприємницької
діяльності», але у зв'язку з його відсутністю у місті так не зібрав для цієї
процедури необхідні документи.

Також
ОСОБА_1 просить суд розглянути справу без його участі за наявними в матеріалах
справи документами.

Суд
визнає, що в матеріалах справи наявно достатньо доказів, на підставі яких спір
може бути вирішено по суті, а відсутність відповідача не перешкоджає розгляду
справи.

У
судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному
обсязі.

Заслухавши
пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Відповідача
ОСОБА_1 зареєстровано як суб'єкта підприємницької діяльності, його взято на
облік платників податків, і, згідно його ж заяви, він є платником єдиного
податку, що підтверджується відповідними свідоцтвом про реєстрацію, заявою та
корінцем свідоцтва серії Г №  НОМЕР_1.

У
зареєстрованій в державній податковій службі заяві про право застосування
спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності від 12.12.2006 р.
підприємець ОСОБА_1 зазначив, що видом його діяльності є діяльність таксі, та
пасажирські перевезення, код діяльності 60.22.0.

Законом
України “Про державну підтримку малого підприємництва”, Указом Президента
України “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва” від 28.06.1999 р. № 746/99 передбачено, що фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності самостійно (за власним бажанням) можуть
обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від здійснення підприємницької
діяльності, за єдиним податком.

Податковим
законодавством, зокрема Законом України “Про систему оподаткування”,
встановлено, що об'єктами оподаткування є доходи (прибуток),  додана вартість продукції (робіт,  послуг),
вартість продукції (робіт, послуг), у тому  числі
митна, або  її   натуральні
показники,   спеціальне
використання  природних ресурсів,  майно юридичних і фізичних осіб та інші
об'єкти, визначені законами України про оподаткування.

ДПА
України в листі від 16.06.2007 р. № 5882/6/17-0416 “Про єдиний податок” надано
роз'яснення, що єдиний податок сплачується виключно з доходів, отриманих
фізичною особою -суб'єктом господарської діяльності.

Отже,
діючим законодавством передбачено, що податки, в тому числі і єдиний податок,
сплачуються платниками за здійснення підприємницької діяльності.

З
огляду на викладене, суд відхиляє твердження позивача про те, що відповідач як
платник податку, який обрав спрощену систему оподаткування, зобов'язаний
сплачувати визначену суму єдиного податку незалежно від здійснення ним
підприємницької діяльності.

Ухвалою
від 14.05.2008 р. господарський суд зобов'язав позивача надати докази здійснення
відповідачем підприємницької діяльності за спірний період.

У
судовому засіданні представник позивача зазначив про неможливість надати суду
докази здійснення підприємцем діяльності саме за спірний період та в
подальшому.

Згідно
ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші
обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та інших
представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Статтею
71 КАС України передбачено, що кожна
сторона  повинна  довести
ті  обставини,  на
яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доводи
відповідача про те, що він не здійснював з жовтня 2007 року підприємницьку
діяльність і подав документи на припинення такої діяльності підтверджується
матеріалами справи, зокрема, описом документів від 18.10.2007 р., отриманих
державним реєстратором для проведення реєстраційної дії  «Внесення рішення фізичної особи про
припинення підприємницької діяльності», серед яких заява про припинення
підприємницької діяльності.

Оскільки
позивачем не надано доказів здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності як за
спірний період: жовтень - листопад 2007 року, так і в подальшому, то підстав
для задоволенні позовних вимог суд не знаходить.

Керуючись
ст.ст. 159, 161-163 КАС України, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У
задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова
набирає законної сили в порядку ст. 254 КАС України.

Постанову
може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через
господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня складення
постанови в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження, з
наступним поданням апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня
складання постанови в повному обсязі без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя