ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2008 р.

№ 35/431

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

суддів

Кочерової Н.О.

Самусенко С.С.

Черкащенка М.М.

розглянув

касаційну скаргу

Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут"

на постанову

у справі

Київського апеляційного господарського суду

від 11.02.2008р.

№ 35/431

господарського суду міста Києва

за позовом

до

третя особа

про

Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут"

товариства з обмеженою відповідальністю "Електроспец плюс"

Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву

стягнення 74267,20 грн.

В судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: Бежевець А.М. дов. від 05.06.2008

- відповідача: Коломоєць Є.А. дов. від 06.02.2008

- третьої особи: не з’явилися

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2007 року Національний технічний університет України "Київський політехнічний інститут" звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Електроспец плюс" про стягнення завданих збитків у сумі 74267,20 грн.: збитки від несплати орендної плати з урахуванням індексу інфляції в розмірі 62937,33 грн., відшкодування податку на землю в розмірі 2594,40 грн., збитки від несплати експлуатаційних витрат в розмірі 5862,83 грн., збитки від несплати суми комунальних послуг (електроенергії) 2872,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідач самовільно займає приміщення підвалу площею 243 кв. м без досягнутої домовленості між сторонами,у зв'язку з чим спричинив збитки позивачу.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.12.2007 (суддя Літвінова М.Є.) в позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2008 (судді: Коваленко В.М.- головуючий, Вербицька О.В., Гарник Л.Л.) рішення залишено без змін.

Залишаючи рішення без змін, апеляційний господарський суд виходив з недоведеності позовних вимог.

В касаційній скарзі Національний технічний університет України "Київський політехнічний інститут" просить скасувати постанову апеляційного господарського суду та прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 13.03.2006 Регіональне відділення Фонду державного майна України уклало з товариством з обмеженою відповідальністю "Електроспец плюс" договір оренди № 2881 нерухомого майна, що належить до державної власності, згідно умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно загальною площею 71,98 кв. м, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Політехнічна, 35, учбовий корпус №9 технічне приміщення № 32 першого поверху, що знаходиться на балансі НТУУ "Київський політехнічний інститут", вартістю за експертною оцінкою станом на 31.10.2005 162576,00 грн. для розміщення офісу.

В обґрунтування заявленої позовної вимоги позивач зазначає, що 03.08.2007 року Департаментом контрольно-ревізійної роботи та економічної розвідки ФДМУ було проведено перевірку ефективності використання та дотримання вимог чинного законодавства України щодо оренди нежитлових будинків та приміщень НТУУ "КПІ", за результатами якої складено акт.

Як вбачається з акту вказаної перевірки, під час контрольного обстеження приміщення НТУУ "КПІ" встановлено, що фактична орендована площа складає 314,98 кв.м (71,98 кв.м офісне приміщення та 243 кв.м складське приміщення), що на 243 кв.м більше, ніж зазначено в договорі від 13.03.2006.

Крім того, 12.12.2006 на підставі розпорядження ректора № 10 від 09.10.2006 НТУУ "КПІ" була проведена перевірка ефективності використання площ інженерно-фізичного факультету НТУУ "КПІ", в ході якої встановлено, що додатковий договір оренди на використання площ підвалу та закритого подвір'я, а також лічильник електроенергії відсутні.

Відмовляючи в позові господарський суд виходив з того, що ні акт від 12.12.2006, ні акт від 03.07.2007 не є належними доказами в розумінні ст. 34 ГПК України, які встановлюють факт безпідставного використання відповідачем вказаного приміщення саме за період з грудня 2006 року по липень 2007 року, тобто позивачем не доведено факту вчинення відповідачем протягом вказаного терміну самого порушення.

З таким висновком суду правомірно погодився суд апеляційної інстанції, оскільки вказані акти складені в односторонньому порядку і відповідач не був з ними ознайомлений.

Крім того, звертаючись до господарського суду з позовом НТУУ "КПІ" просив стягнути з відповідача збитки,а саме реальні збитки (тобто додаткові витрати понесені позивачем у зв'язку з оплатою послуг наданих АК "Київенерго"; відшкодування податку на землю відповідно до Закону України "Про плату за землю"; експлатаційні витрати (витрати на ремонт конструкцій будівлі, які забезпечують її нормальне функціонування (фундаменти, стіни, покрівля, внутрішньобудинкові електромережі і обладнання на них та інше), на прибирання прибудинкових територій та місць загального користування, вивезення сміття, поливу асфальту; 50% орендної плати, яку орендодавець зобов'язаний щомісяця перераховувати до держбюджету незалежно від надходжень орендаря), а також - внаслідок позбавлення останньої можливості здавати в оренду приміщення та отримувати доходи, у виді упущеної вигоди (50% орендної плати, що залишається в розпорядженні університету).

Згідно з ст.22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Стаття ст. 33 ГПК України покладає на кожну зі сторін, що беруть участь у справі, обов’язок доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З врахуванням зазначеного, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що немає правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач документально не обґрунтував позовні вимоги, не довів порушення своїх прав, а також виникнення зобов'язання у відповідача перед ним, з урахуванням наведеного, правомірно встановив, що сума збитків, яку просить стягнути позивач, обґрунтовується умовним припущенням про можливість отримання прибутку позивачем в результаті випадкового збігу обставин, у зв’язку з чим обґрунтовано відмовив в позові.

Матеріали справи свідчать про те, що апеляційний господарський суд в порядку ст. 43 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності і підставно застосував норми процесуального та матеріального права.

За таких обставин, прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, підстав для її скасування не вбачається.

Доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правильного висновку суду апеляційної інстанції і не заслуговують на увагу.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут"залишити без задоволення, а постанову від 11.02.2008 Київського апеляційного господарського суду у справі № 35/431 залишити без змін.

Головуючий                                                              Кочерова Н.О.

Судді:                                Самусенко С.С.

Черкащенко М.М.