ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.06.08 р.                     Справа № 21/91

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “БМУ Укрспецшахтобуд” м. Донецьк

до відповідача: Державного підприємства “Донецька вугільна енергетична компанія” м. Донецьк

про стягнення 471 324,00 грн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: Храпинська В.М. – за довіреністю, Вербовська С.М. - директор

відповідача: Кукла Л.М. – пров. юр.

Товариством з обмеженою відповідальністю “БМУ Укрспецшахтобуд” (далі Товариство) до Державного підприємства “Донецька вугільна енергетична компанія” (далі Підприємство) і Відособленого підрозділу “Шахта “Південнодонбаська №3” пред’явлено позов про стягнення 471 324,00 грн., у тому числі:

-          359 926,73грн. заборгованості за надані автопослуги з перевезення робітників;

-          97 900,07грн. інфляційних за період лютий 2007р. – березень 2008р.;

-          13 497,25грн. - 3% річних за період з 1.02.07р. по 30.04.08р.

Ухвалою від 26.05.2008р. на стадії підготовки справи до розгляду господарським судом на підставі п.1 ст.65 Господарського процесуального кодексу України з числа відповідачів був виключений Відособлений підрозділ “Шахту “Південнодонбаська №3” як неналежний відповідач.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на умови договору №85 від 30.01.06р., надання автопослуг та їх часткову оплату відповідачем, реєстри на надання автопослуг по перевезенню робітників за серпень – грудень 2006р., акт звірки від 01.01.08р., а також ст.ст.526, 625, 629 Цивільного кодексу України.

Державне підприємство “Донецька вугільна енергетична компанія” позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані автопослуги з перевезення робітників у сумі 359 926,73грн. визнала в повному обсязі. Щодо стягнення 97 900,07грн. інфляційних та 13 497,25грн. - 3% річних, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з посиланням на те, що:

- нарахування інфляційних та 3% річних повинно розглядатися судом як нарахування штрафних санкцій;

- договором №85 від 30.01.06р. не передбачено нарахування штрафних санкцій;

- відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано;

- позивачем пропущено встановлений законодавством строк для стягнення штрафних санкцій;

- в порушення вимог п.7.1. договору №85 від 30.01.06р. позивачем не було проведено досудового урегулювання спору, претензія до відповідача не надходила.

Розгляд справи закінчено 10.06.2008р.

Для підготовки та оголошення повного тексту рішення у засіданні оголошувалася перерва до 11год. 40хв. 13.06.2008р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

30.01.06р. між ДП “Донецька вугільна енергетична компанія” (Замовник) та ТОВ “БМУ Укрспецшахтобуд” (Перевізник) був укладений договір про перевезення робітників №85. Строк дії договору - до 31.12.06р.

Пунктом 1.1 р.1 зазначеного договору “Перевізник” зобов’язався перевезти пасажирів в пункт призначення згідно заявок “Замовника”, а “Замовник” - сплачувати встановлену плату за надані автопослуги.

Відповідно до п.4.1. р.4 договору оплата за автопослуги здійснюється на підставі рахунків і актів виконаних робіт по розцінкам, зазначеним в додатку №3 до цього договору.

Згідно п.4.2. р.4 договору оплата за автопослуги здійснюється шляхом перерахування “Замовником” грошових коштів на розрахунковий рахунок “Перевізника” не пізніше 10 числа кожного місяця.

У відповідності до п.5.1. р.5 договору відповідальність сторін за невиконання умов, зазначених в договорі, визначається чинним Цивільним кодексом України, Законом України “Про автомобільний транспорт”, “Статутом автомобільного транспорту УРСР”, затвердженим Постановою Ради Міністрів УРСР від 27.07.1969р. №401.

У період серпень - грудень 2006р. позивачем на виконання умов договору були надані відповідачеві автопослуги з перевезення працівників Відособленого підрозділу “Шахта “Південнодонбаська №3” Державного підприємства “Донецька вугільна енергетична компанія” на загальну суму 393 305,72грн., що підтверджується реєстрами на надання автопослуг по перевезенню робітників за період серпень – грудень 2006р.

ТОВ “БМУ Укрспецшахтобуд” для оплати за надані автопослуги виставило відповідачеві рахунки-фактури:

- №СФ-0000111 від 31.08.06р. на суму 52 801,64грн. з ПДВ;

- №СФ-0000112 від 31.08.06р. на суму 46 493,52грн. з ПДВ;

- №СФ-0000124 від 30.09.06р. на суму 37 812,96грн. з ПДВ;

- №СФ-0000125 від 31.09.06р. на суму 53 199,36грн. з ПДВ;

- №СФ-0000135 від 31.10.06р. на суму 49 933,44грн. з ПДВ;

- №СФ-0000136 від 31.10.06р. на суму 44 210,88грн. з ПДВ;

- №СФ-0000147 від 30.11.06р. на суму 49 832,96грн. з ПДВ;

- №СФ-0000148 від 30.11.06р. на суму 36 582,24грн. з ПДВ;

- №СФ-0000157 від 31.12.06р. на суму 11 276,96грн. з ПДВ;

- №СФ-0000158 від 31.12.06р. на суму 11 161,76грн. з ПДВ.

Зазначені рахунки-фактури Підприємство оплатило частково, в результаті чого у нього перед позивачем виникла заборгованість у сумі 359 926,73грн., яка до цього часу не погашена, що підтверджено актом звіряння розрахунків між ТОВ “БМУ Укрспецшахтобуд” та ВП “Шахта “Південнодонбаська №3” ДП “Донецька вугільна енергетична компанія” станом на 01.06.08р., підписаним представниками беззастережно.

На підставі ст.625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано на відповідача 97 900,07грн. інфляційних за період лютий 2007р. – березень 2008р. та 13 497,25грн. - 3% річних за користування коштами за період з 1.02.07р. по 30.04.08р.

Зауважень щодо розрахунку інфляційних і 3% річних відповідачем заявлено не було.

Зважаючи на те, що:

·          згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу;

·          згідно п.1 ст.193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору;

·          ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін);

·          на час розгляду справи відповідачем заборгованість у сумі 359 926,73грн. не погашена;

·          п.5.1. р.5 договору №85 від 30.01.06р., зокрема, передбачено, що відповідальність сторін за невиконання умов, зазначених в цьому договорі, визначається чинним Цивільним кодексом України;

·          у разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди;

·          відповідно д ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом;

·          боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом;

·          у зв’язку з несплатою 359 926,73грн. в обумовлений договором строк відповідач має сплатити цю суму коштів з урахуванням інфляційних за період лютий 2007р. – березень 2008р. у сумі 98 065,94грн. (позивачем заявлена менша сума - 97 900,07грн.), а також 3% річних у розмірі 13 450,49грн. (позивачем заявлена більша сума - 13 497,25грн.) за період з 1.02.07р. по 30.04.08р. (455 днів);

·          згідно рішення Конституційного суду України від 09.07.02р., яке є обов’язковим для виконання на території України, встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб’єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Господарський суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному розмірі щодо основного боргу та інфляційних і частково у сумі 13 450,49грн. щодо 3% річних.

Посилання відповідача на те, що нараховані позивачем інфляційні та 3% річних повинні розглядатися судом, як нарахування штрафних санкцій є безпідставним з огляду на те, що:

- відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання;

- 3% річних нараховані позивачем як плата за користування грошовими коштами, заборгованими Товариству, а нарахування інфляційних здійснене у зв’язку зі зміною (зростанням, зменшенням) загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу, тому такі нарахування не є штрафними санкціями.

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, п.1 ст.193, ст.230 Господарського кодексу України і керуючись ст.ст. 43, 49, 82 – 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства “Донецька вугільна енергетична компанія” (83001, м. Донецьк, вул. Артема, 63, п/р 8811 в філії відділення “Промінвестбанку” в Донецькій області, МФО 334635, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “БМУ Укрспецшахтобуд” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 7, п/р 6001 у Донецькому РУ “Приватбанк”, МФО 335496, ) 359 926,73грн. заборгованості за надані автопослуги з перевезення робітників, 97 900,07грн. інфляційних, 13 450,49грн. – 3% річних, 4 712,77грн. на відшкодування витрат по оплаті державного мита, 117,99 грн. на відшкодування витрат по сплаті послуг iнформацiйно-технiчного забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя Матюхін В.І.

Надруковано примірників:

1 – до справи;

1 – позивачу;

1 – відповідачу.

Виконала:

Тел.381-91-18