ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

29.05.08р.

Справа № А25/86-07(8/41-07(16/207-06(8/218-06 (18/421)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Інверса", м. Дніпропетровськ

до Державної виконавчої служби у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Закрите акціонерне товариство комерційний банк "Кредит-Дніпро", м. Дніпропетровськ

про визнання недійсною постанови та акту опису й арешту майна

За позовомтретьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Акціонерного товариства закритого типу "Гірський клуб", м. Дніпропетровськ.

До: Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, м. Дніпропетровськ.

Про: визнання недійсною постанови та акту опису й арешту майна.

Суддя Чередко А.Є.

Секретар Пономарьов І.В.

Представники сторін:

Від позивача: Романенко П.В., дор. № 1 від 06.05.2008р.

Від відповідача: Василега І.В., дор. № 4 від 01.02.2008р., Тарасюк К.В., дор. б/н від 14.01.2008р.

Від третьої особи-1: Широка К.В., дор. № 5525 від 24.12.2007р.

Від третьої особи-2: не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

У липні 2005р. до господарського суду Дніпропетровської області надійшов позов ТОВ "НВП "Інверса" про виключення належного йому на праві власності майна з акту опису й арешту майна від 26.08.2004р. та звільнення майна з-під арешту. Вимоги позивача було обгрунтовано тим, що під час примусового виконання виконавчого напису нотаріуса відділом ДВС було описано та арештовано майно, на яке не могло бути звернено стягнення, оскільки майно було власністю позивача, а не боржника у виконавчому провадженні.

Під час розгляду справи позивач уточнював і змінював свої вимоги та з урахуванням останніх просить визнати недійсною постанову про відкриття виконавчого провадження № В-11-359/04 від 26.08.2004р., винесену старшим державним виконавцем відповідача Гетманським Т.І. в частині звернення стягнення на цілісний майновий комплекс будівель та споруд бази відпочинку "Маяк" житловою площею 4270,9 кв.м. всупереч предмету стягнення "цілостний комплекс будівель та споруд бази відпочинку "Маяк" житловою площею 4270,9 кв.м.", вказаному у виконавчому документі (виконавчому написі № 3016 від 25.08.2004р.), а також визнати недійсним акт опису й арешту майна від 26.08.2004р., складеного старшим державним виконавцем відповідача Гетьманським Т.І., в частині опису й арешту рухомого майна ТОВ НВП "Інверса" згідно наданого позивачем переліку.

06.11.2007р. позивач звернувся до суду з заявою про доповнення позовних вимог, за якою просить суд стягнути з відповідача відшкодування збитків (упущеної вигоди) у сумі 26829,61грн., які спричинені позивачу внаслідок прийняття відповідачем спірних постанови та акту.

Також, 01.11.2007р. позивач звернувся до суду з клопотанням про здійснення заміни відповідача у справі Державної виконавчої служби в Жовтневому районі м. Дніпропетровська належним відповідачем - Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у зв’язку з реорганізаціею органів Державної виконавчої служби.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2007р. прийнятий для спільного розгляду з первісним позовом позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - АТЗТ "Гірський клуб" про визнання недійсною постанови про відкриття виконавчого провадження № В-11-359/04 від 26.08.2004р., винесеної старшим державним виконавцем відповідача Гетманським Т.І., в частині звернення стягнення на рухоме майно у складі цілісного майнового комплексу бази відпочинку "Маяк" та визнання недійсним акту опису й арешту майна від 26.08.2004р., складеного старшим державним виконавцем відповідача Гетьманським Т.І., в частині опису й арешту усього рухомого майна, вказаного у акті.

Позов третьої особи грунтується на тому, що зазначена постанова та акт суперечать чинному законодавству України, оскільки державним виконавцем накледена арешт на усе рухоме майно бази відпочинку "Маяк" всупереч вказаному у виконавчому документі (виконавчому написі нотаріуса № 3016 від 25.08.2004р.).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2007р. провадження у справі № 8/41-07(16/207)(8/218-06)(18/421) припинено на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.07.2007р. у справі № 8/41-07(16/207)(8/218-06)(18/421) ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2007р. у справі № 8/41-07(16/207)(8/218-06)(18/421) скасовано, справу направлено до господарського суду Дніпропетровської області для розгляду по суті за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що під здійснення виконавчих дій боржником та стягувачем не заявлялося про права третіх осіб на майно, на яке було накладено арешт державним виконавцем; позивачу було відомо про накладення арешту на його майно, отже останній мав право на звернення до суду з позовом про виключення майна з акту опису й арешту; 15.11.2004 року відповідно до поданих сторонам заяв від 12.11.2004 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві № В-11-359/04 від 15.11.2004 року. Виконавчий документ направлений стягувачеві в порядку ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження". Всі арешти накладені у процесі виконавчого провадження в тому числі і арешти на нерухоме і рухоме майно (вказане в акті опису й арешту майна) зняті в порядку ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження", отже ніяких збитків позивачеві заподіяно не було.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору просить суд відмовити у задоволені позову позивача та третьої особи з самостійними вимогами посилаючись при цьому на те, що позивач не є стороною виконавчого провадження, отже не має право на звернення до суду з зазначеним позовом; третя особа пред’явила позов з порушенням встановленого ст. 181 КАС України строку; на час розгляду справи арешт з майна знято, отже у справі відсутній предмет спору.

Третя особа з самостійними вимогами на предмет спору не забезпечила явку представника до судового засідання. Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені судом про час та місце судового засідання у справі, що підтверджується матеріалами справи, а також приписи ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

За Договором застави № 25062001-з від 25.06.2001р. АТЗТ "Гірський клуб" передало ЗАТ КБ "Кредит-Дніпро" у заставу цілісний комплекс будівель та споруд бази відпочинку "Маяк" жилою площею 4270,9 кв.м., який належить заставодавцю на праві власності згідно договору купівлі-продажу цілого комплексу будівель та споруд бази відпочинку від 26.09.2000р.

Цією заставою забезпечувалося виконання зобов'язання АТЗТ "Гірський клуб" по поверненню кредитних коштів за договором про надання кредитної лінії № 30062000-USD від 30.06.2000р.

У зв'язку із непогашенням АТЗТ "Гірський клуб" суми кредиту, ЗАТ КБ "Кредит-Дніпро" вчинило дії по зверненню стягнення на предмет застави - звернулося до приватного нотаріуса Верба В.М. із заявою про вчинення виконавчого напису щодо звернення стягнення на заставлене майно.

25 серпня 2004р. приватним нотаріусом Верба В.М. було вчинено виконавчий напис № 3016, згідно якого пропонувалося стягнути з АТЗТ "Гірський клуб" на користь ЗАТ КБ "Кредит-Дніпро" несплачену АТЗТ "Гірський клуб" в строк заборгованість по поверненню кредитних коштів та по сплаті відсотків по договору про надання кредитної лінії № 30062000- USD від 30.06.2000р., та згідно договору застави № 25062001-з від 25.06.2001р., звернувши стягнення на майно, яке складається з цілого комплексу будівель та споруд бази відпочинку "Маяк" житловою площею 4270,9 м2, належного АТЗТ "Гірський клуб".

25.08.2004 року до ВДВС Жовтневого РУЮ м. Дніпропетровська надійшла заява стягувача про відкриття виконавчого провадження разом з виконавчим документом - виконавчим написом № 3016 від 25.08.2004 року приватного нотаріуса В.М. Верба про звернення стягнення на майно АТЗТ "Гірський клуб" - цілісний майновий комплекс будівель та споруд бази відпочинку "Маяк" житловою площею 4270,90 кв. м., яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Новоселівка, на користь ЗАТ КБ "Кредит Дніпро" на суму 1185311,06 доларів США та 1451143,81 грн. У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач одночасно із відкриттям виконавчого провадження в порядку ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" просив накласти арешт на майно боржника.

З виконання зазначеного вище виконавчого документа старшим державним виконавцем ВДВС Жовтневого РУЮ м. Дніпропетровська Гетманським Т.І. відкрито виконавче провадження, про що винесена постанова № В-11-359/04 від 26.08.2004 року, якою боржнику запропоновано добровільно виконати виконавчий документ в строк до 31.08.2004 року.

26.08.2004 року виходом за місцем знаходження майна боржника - база відпочинку "Маяк" боржнику вручено вимогу про надання строком до 12 години 00 хвилин до 30.08.2004 року до ВДВС Жовтневого РУЮ м. Дніпропетровська документів відносно бази відпочинку "Маяк", а також повідомити про відчуження земельних ділянок та передачу майна в оренду.

26.08.2004 року державним виконавцем з метою забезпечення виконання виконавчого документа та в порядку п. 6 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" складено акт опису й арешту майна в присутності понятих, який будо підписано представниками стягувача, боржника та понятими.

Позивачем у справі пред’явлено позов про недійсної постанову про відкриття виконавчого провадження № В-11-359/04 від 26.08.2004р., винесену старшим державним виконавцем відповідача Гетманським Т.І. в частині звернення стягнення на цілісний майновий комплекс будівель та споруд бази відпочинку "Маяк" житловою площею 4270,9 кв.м. всупереч предмету стягнення "цілостний комплекс будівель та споруд бази відпочинку "Маяк" житловою площею 4270,9 кв.м.", вказаному у виконавчому документі (виконавчому написі № 3016 від 25.08.2004р.), а також визнання недійсним акт опису й арешту майна від 26.08.2004р., складеного старшим державним виконавцем відповідача Гетьманським Т.І., в частині опису й арешту рухомого майна ТОВ НВП "Інверса" згідно наданого позивачем переліку.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ НВП "Інверса" не є учасником виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса № 3016 від 25.08.2004р., а пред’явлення позову обгрунтовано тим, що позивач є власником кондиціонерів, меблів та побутової техніки, яка була передана в оренду АТЗТ "Гірський клуб" та знаходилася в будинках та спорудах бази відпочинку "Маяк", на які державним виконавцем було накладено арешт під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з вказівками викладеними у постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.07.2007р. у справі № 8/41-07(16/207)(8/218-06)(18/421) та постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2007р. у справі № 8/41-07(16/207)(8/218-06)(18/421) справа розглядається господарським судом за приписами КАС України.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про нотаріат" № 3425-ХІІ від 02.09.93р. стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Так, за змістом п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV від 21.04.99 (далі Закон № 606-ХІV) відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконання, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

Статтею 4 Закону № 606-ХІV передбачено, що звернення стягнення на майно боржника є заходом примусового виконання рішень, який згідно ст. 50 названого Закону полягає в арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації майна.

Таким чином, арешт (опис) майна – це сукупність дій уповноваженої особи, направлених на виконання рішення. Отже, акт опису (арешту) майна – це службовий документ, який містить в собі письмовий опис заходу примусового виконання рішення та майна, на яке може бути звернено стягнення, тобто події.

Згідно з ст. 13 Закону України "Про державну виконавчу службу"

№ 202/98-ВР від 22.12.06р., дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 85 Закону № 606-ХІV, у виконавчому провадженні на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби по виконанню рішення або відмову у здійсненні передбачених цим Законом дій стягувачем чи боржником може бути подана скарга до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до відповідного суду.

Скарга у виконавчому провадженні по виконанню судових рішень на дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника органу державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ. Скарги по виконанню інших рішень подаються до суду за місцем знаходження відповідного органу державної виконавчої служби.

В силу приписів ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів.

Згідно п. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) – переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За визначенням термінів, що дається у ст. 3 цього Кодексу суб'єкт владних повноважень – це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п.п. 5, 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні загальні суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України; адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на вищевикладене, скарги на дії або бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання виконавчих написів нотаріусів підлягають розгляду в порядку визначеному КАС України

Так, статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як вже зазначалось, позивач не є учасником виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса № 3016 від 25.08.2004р., отже в силу ст. 85 Закону України „Про виконавче провадження” та ст. 181 КАС України не має права на звернення до суду зі скаргою або позовом на дії або бездіяльність державного виконавця щодо здійснення виконавчих дій за наведеним виконавчим написом, а порушене право позивача підлягає захистові в інший спосіб, що передбачений законом.

Окрім того, оскільки позивач не є учасником спірного виконавчого провадження, між ним та відповідачем відсутні правовідносини, які характеризують спір, як публічно-правовий, оскільки виходячи з приписів ст. 3 КАС України, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб’єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов’язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб’єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб’єктів, а ці суб’єкти відповідно зобов’язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб’єкта, що виключає можливість звернення позивачем з даним позовом до відповідача в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України „Про виконавче провадження”, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем обрано не належний спосіб захисту порушеного права (який не передбачений чинним законодавством України) щодо визнання недійсними спірної постанови та акту, що є підставою для відмови у позові в цій частині.

Відповідно не підлягають задоволенню в мажах даної адміністративної справи і позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди, які мають похідний характер від основних позовних вимог про визнання недійсними спірної постанови та акту опису й арешту майна.

При цьому, суд також враховує, що 15.11.2004 року відповідно до поданих сторонам заяв від 12.11.2004 року відповідачем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві № В-11-359/04 від 15.11.2004 року. Виконавчий документ направлений стягувачеві в порядку ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", а всі арешти накладені у процесі виконавчого провадження в тому числі і арешти на нерухоме і рухоме майно (вказане в акті опису й арешту майна) зняті в порядку ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження", що позивачем та третьою особою з самостійними вимогами на предмет спору на заперечується, тому суд не вбачає порушення прав та інтересів позивача у справі, що є необхідною умовою для задоволення позовних вимог, захисту та відновлення судом порушеного права та інтересу особи, яка звернулася до суду.

З огляду на обставини справи та приписи ст. 99, ч. 2 ст. 181 КАС України, не підлягають, також і задоволенню позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору, оскільки остання звернулася до суду з відповідним позовом лише 27.02.2007р., тобто з порушенням встановленого законом строку, що є підставою для відмови у позові, а представник третьої особи брав участь під час складення спірного акту опису й арешту.

Судові витрати сплачені за розгляд справи слід віднести на позивача та третю особу з самостійними вимогами на предмет спору.

Також, з огляду на обставини справи та надані докази, суд вважає за можливе клопотання позивача задовольнити, здійснити процесуальне правонаступництво та замінити відповідача у справі - Державну виконавчу службу в Жовтневому районі м. Дніпропетровська правонаступником Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у зв’язку із змінами у структурі органів Державної виконавчої служби.

Керуючись ст.ст. 17-19, 55, 87, 94, 99, 160-163, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог позивача –відмовити.

У задоволенні позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору –відмовити.

Постанова може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені ст. 186 КАСУ.

Постанова набирає законної сили у відповідності до ст. 254 КАСУ.

Суддя

А.Є. Чередко