ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2008 р.

№
9/65-76

Доповідач -суддя Плюшко
І.А.

Вищий господарський суд України у складі  колегії суддів:

Плюшка
І.А. - головуючого,

Разводової
С.С.,

Самусенко
С.С.

розглянувши у
відкритому

судовому засіданні
касаційну

скаргу          ОСОБА_1

на
рішення           господарського суду Волинської
області від 06.11.2007 року

та
на постанову          Львівського апеляційного
господарського суду від 23.01.2008 року

у
справі          №9/65-76

господарського
суду          Волинської області

за
позовом          Спільного українсько-болгарського
підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн"

до          ОСОБА_1

про          усунення перешкод у здійсненні
управлінської діяльності господарським товариством і про зобов'язання передати
протоколи зборів засновників  Товариства
з обмеженою відповідальністю СП"Модерн" за № 1-14

за
участю представників:

позивача
-          ОСОБА_2 -директор

відповідача
-          не з'явились

ВСТАНОВИВ:

У
вересні 2007 року Спільне українсько-болгарського підприємство у формі
товариства з обмеженою відповідальністю СП "Модерн" звернулося до
господарського суду Волинської області з позовом доОСОБА_1 про усунення
перешкод у здійсненні управлінської діяльності господарським товариством і про
зобов'язання передати протоколи зборів засновників Товариства з обмеженою
відповідальністю СП "Модерн" за № 1-14.

06.11.2007
р. позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій заявник
просить зобов'язатиОСОБА_1 учасника Товариства з обмеженою відповідальністю СП
"Модерн" передати Товариству з обмеженою відповідальністю СП
"Модерн" протоколи зборів засновників Товариства з обмеженою
відповідальністю СП "Модерн" за № 1-14, в тому числі:

-
протокол № 1, яким було засновано Товариство з обмеженою відповідальністю СП
"Модерн",

-
протокол б/н від 20.07.2000 року, яким затверджено нову редакцію статуту
Товариства з обмеженою відповідальністю СП "Модерн",

-
протокол № 5 зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю СП
"Модерн" від 15.05.2002 року,

-
протокол № 6 від 07.07.2003 року, яким затверджено зміни та доповнення до
статуту Товариства з обмеженою відповідальністю СП "Модерн",

-
протокол № 11 від 29.12.2004 року, згідно якого укладено договір
купівлі-продажу майна від 01.02.2005 року,

-
протокол № 14 від 24.02.2006 року Товариства з обмеженою відповідальністю СП
"Модерн", згідно якого укладено договір купівлі-продажу майна від
01.03.2006 року,

а
також, покласти на відповідача судові витрати, у тому числі і витрати на
юридичну допомогу адвоката у розмірі 5000 грн.

Рішенням
господарського Волинської області від 06.11.2007 року (суддя Соломка Л.І.)
позов задоволено частково, зобов'язаноОСОБА_1 учасника Товариства з обмеженою
відповідальністю СП "Модерн" передати Товариству з обмеженою
відповідальністю СП "Модерн" протоколи зборів засновників Товариства
з обмеженою відповідальністю СП "Модерн" за № 1-14, та стягнуто з
відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на юридичну допомогу адвоката
та судові витрати.

Постановою
Львівського апеляційного господарського суду від 23.01.2008 року (судді: Бойко
С.М., Бонк Т.Б., Марко Р.І.) рішення господарського Волинської області від
06.11.2007 року змінено та доповнено резолютивну частину пунктом щодо відмови в
задоволенні позовних вимог про стягнення 2000 грн. витрат на правову допомогу,
в решті -рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не
погоджуючись з рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських
судів, ОСОБА_1 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною
скаргою, в якій просить судові акти попередніх інстанцій скасувати та
постановити нове рішення, яким у позові відмовити.

Вимоги
касаційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що рішення господарського суду
Волинської області та постанова апеляційного господарського суду Львівської
області прийняті з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи,
а саме судами не було з'ясовано, що зі змісту протоколу № 15 позачергових
зборів засновників від 13.12.2006 року не вбачається обов'язку відповідача
передати протоколи зборів засновників або будь які інші рішення органів
управління товариства. Касатор зазначає, що вказаним рішенням зборів було
передбачено відповідачу передати статутні документи, печатку, штампи, документи
бухгалтерського обліку, товарно-матеріальні цінності, укладенні договори та
архівні документи, що відповідачем було повністю виконано та підтверджується
актами приймання-передачі від 15.12.2006 року, актом приймання-передачі
бухгалтерської документації станом на 18.01.2007 року, актом приймання-передачі
бухгалтерської документації від 08.06.2007 року, актом приймання-передачі
документації постійного зберігання (75 років) від 26.04.2007 року, актом
перевірки від 20.04.2007 року та актами приймання-передачі товарно-матеріальних
цінностей від 26.09.2007 року, від 31.10.2007 року від 01.11.2007 року за №№
1-12.

Касатор
не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що рішення
зборів засновників товариства, оформленні протоколами, є власністю товариства і
повинні зберігатися у товаристві, оскільки відповідач є учасником товариства,
одним із фактичних та юридичних власників товариства, частка якого у статутному
фонді товариства становить -14,55 %.

ОСОБА_1
посилається на порушення норм процесуального права, а саме ст. 54, 63
Господарського процесуального кодексу України, оскільки у позовній заяві
зазначено найменування позивача Товариство з обмеженою відповідальністю СП
"Модерн", хоча у п. 1.9. статуту товариства визначено повну назву
товариства -Спільне українсько-болгарське підприємство у формі товариства з
обмеженою відповідальністю "Модерн".

Касатор
також вважає завищеним та необґрунтованим розмір витрат, стягнутим місцевим
судом в повернення витрат на юридичну допомогу, посилаючись на відсутність у
матеріалах справи доказів на надання такої допомоги та їх неспіврозмірність з
огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

16
травня 2008 року від касатора надійшла заява у якій останній просить
здійснювати розгляд касаційної скарги у справі № 9/65-76 без його участі, у
зв'язку з неможливістю прибуття у судове засідання та зазначив, що підтримує
вимоги викладені у касаційній скарзі в повному обсязі.

Колегія
суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування
господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального
права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від
29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення
для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими у судовому засіданні.

Рішення
місцевого та постанова апеляційного суду відповідають зазначеним вимогам,
оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно
до ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України
касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Вирішуючи
спір по суті заявлених вимог, суди першої та апеляційної інстанцій встановили,
відповідно до загальних положень Статуту Спільного українсько-болгарського
підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн"
затвердженого зборами засновників 20.07.200 року, перереєстрованого виконкомом
Луцької міської ради розпорядженням № 232-рв засновниками товариства є ОСОБА_2,
ОСОБА_1, фірма "Тако" ООД (Болгарія) в особі представника Пилипюка
Л.І. Відповідно до довідки ЄДРПОУ станом на 29.06.2000 року керівником
товариства був ОСОБА_1

На
позачергових зборах засновників товариства від 13.12.2006 року прийнято рішення
призначити директором товариства ОСОБА_2, якому забезпечити прийняття ОСОБА_1
передачу статутних документів, печатки, штампів, документів бухгалтерського
обліку, листування товариства, товарно-матеріальних цінностей, укладених
договорів, архівних документів у трьохденний термін з дня підписання протоколу
зборів. ОСОБА_1 був присутній на загальних зборах 13.12.2006 року та підписав
протокол вказаних зборів №15.

Відповідно
до п. 1,2 ч. 1 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства
зобов'язані: додержуватися установчого документа товариства та виконувати
рішення загальних зборів; виконувати свої зобов'язання перед товариством, у
тому числі ті, що пов'язані з майновою участю, а також робити вклади
(оплачувати акції) у розмірі, в порядку та засобами, що передбачені установчим
документом. Відповідно до розділу 5 Статуту Спільного українсько-болгарського
підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн"
"Права та зобов'язання засновників товариства" засновники зобов'язані
дотримуватись установчого договору та Статуту товариства, виконувати рішення
зборів засновників.

Аналогічна
норма встановлена в ч. 3 ст. 88 Господарського кодексу України згідно якої
учасники господарського товариства зобов'язані додержуватися вимог установчих
документів товариства, виконувати рішення його органів управління; та ст. 11
Закону України "Про господарські товариства" згідно якої учасники
товариства зобов'язані: додержувати установчих документів товариства і
виконувати рішення загальних зборів та інших органів управління товариства;
виконувати свої зобов'язання перед товариством, в тому числі і пов'язані з
майновою участю, а також вносити вклади (оплачувати акції) у розмірі, порядку
та засобами, передбаченими установчими документами; не розголошувати комерційну
таємницю та конфіденційну інформацію про діяльність товариства; нести інші
обов'язки, якщо це передбачено цим Законом, іншим законодавством України та
установчими документами.

Відповідно
до п. 6.1 розділу 6 Статуту Спільного українсько-болгарського підприємства у
формі товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн" вищим органом
управління товариства є збори, до компетенції зборів засновників відносяться
вирішення найбільш важливих питань діяльності товариства (п. 6.2.). рішення
загальних зборів оформляється протоколами, які підписує голова та секретар
зборів. Зазначенні рішення, оформленні протоколами, є власністю товариства і
повинні зберігатися в товаристві.

Судами
попередніх інстанцій встановлено, що протоколи зборів засновників колишнім
директором ОСОБА_1 не передавалися новообраному директору ОСОБА_2. Наявність
протоколів №1-14 підтверджується тим, що на підставі рішення загальних зборів,
оформлених протоколами, відбулося заснування Спільного українсько-болгарського
підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю
"Модерн", вносились зміни до установчих документів, укладались
договори купівлі-продажу майна товариства, а протокол № 15 від 13.12.2006 року
підписав ОСОБА_1, чим підтвердив нумерацію протоколів за період його керівництва.

Посилання
касатора на те, що зі змісту протоколу № 15 позачергових зборів засновників від
13.12.2006 року не вбачається обов'язку відповідача передати протоколи зборів
засновників або будь які інші рішення органів управління товариства, судом апеляційної
інстанції розглянуто та встановлено, що вказаним протоколом передбачалась
передача групи документів, а не конкретизований їх перелік, а тому саме до
групи архівні документи слід відносити спірні протоколи. Відповідно до п. 1 ч.
1 ст. 1 Закону України "Про національний архівний фонд та архівні
установи" архівний документ -це документ незалежно від його виду, виду
матеріального носія інформації, місця, часу створення і місця зберігання та
форми власності на нього, що припинив виконувати функції, для яких був
створений, але зберігається або підлягає зберіганню з огляду на значущість для
особи, суспільства чи держави або цінність для власника також як об'єкт
рухомого майна.

Крім
цього, ненадання цих документів товариству унеможливлює його роботу, оскільки
відсутність таких протоколів не дає змогу учасникам товариства одержувати ці
протоколи і інформацію, що в них міститься, на що їм надано право ч. 5 ст. 60
Закону України "Про господарські товариства" та п. 3 ч. 1 ст. 88
Господарського кодексу України.

На
підставі викладеного суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про
підставність та вмотивованість задоволення позовних вимог Спільного
українсько-болгарського підприємства у формі товариства з обмеженою
відповідальністю "Модерн" та зобов'язанняОСОБА_1 учасника Товариства
з обмеженою відповідальністю СП "Модерн" передати Товариству з
обмеженою відповідальністю СП "Модерн" протоколи зборів засновників
Товариства з обмеженою відповідальністю СП "Модерн" за № 1-14.

Щодо
твердження касатора про завищення та необґрунтованість розміру витрат,
стягнутих місцевим судом в повернення витрат на юридичну допомогу, з посиланням
на відсутність у матеріалах справи доказів на надання такої допомоги та їх
неспіврозмірність з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної
справи, то апеляційним господарським судом Львівської області встановлено факт
надання послуг позивачу адвокатом в даній справі, що підтверджується свідоцтвом
про право зайняття адвокатською діяльністю № 6 від 29.06.1993 року, а факт оплати
цих послуг у розмірі 5000 грн. підтверджується платіжним дорученням №953 від
18.10.2007 року рахунком-фактурою №2-03/09/2007 від 03.09.2007 року.

Місцевим
судом підставно задоволено ці позовні вимоги в частині стягнення 3000 грн. з
врахуванням ст. 33 Господарського процесуального кодексу України та ст. 33
Правил адвокатської етики.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками попередніх
судів тому, що ст. 44 Господарського процесуального кодексу України
передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. За
змістом цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи
підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною,
якій такі послуги надавалися, та їх сплата підтверджується відповідними
фінансовими документами.

Відповідно
до ч. 3 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України витрати, що
підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому
Законом України "Про адвокатуру". Дія вказаного закону поширюється
тільки на осіб, які є адвокатами.

Стосовно
посиланняОСОБА_1 на порушення норм процесуального права, а саме ст. 54, 63
Господарського процесуального кодексу України, в частині не з'ясування судом
першої інстанції найменування позивача, необхідно зазначити що судом
апеляційної інстанції надано правову оцінку вжиття судом першої інстанції
скороченої назви Товариство з обмеженою відповідальністю СП "Модерн"
яка передбачена п. 1.9. Статуту товариства, а тому дана невідповідність не
впливає на суть спору і не тягне за собою скасування процесуальних документів
попередніх інстанцій з цих підстав.

Колегія
вважає, що судами попередніх інстанцій при розгляді цієї справи по суті
правильно застосовано норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно
до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким
чином, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу
України, висновки судів першої та апеляційної інстанції про обґрунтованість
позовних вимог є правомірними.

Отже, при вирішенні спору, судами
попередніх інстанцій правильно встановлені усі обставини, що мають значення для
справи, їм надана вірна юридична оцінка, норми права застосовані вірно, а
доводи касаційної скарги  не
спростовують  висновків суду.

За наведених вище обставин, Вищий
господарський суд України не знайшов законних підстав для повного або
часткового задоволення вимог касаційної скарги, а тому судові акти слід
залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

На підставі наведеного вище і
керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110,
11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

1.
КасаційнуОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.
Рішення           господарського суду
Волинської області від 06.11.2007 року та постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 23.01.2008 року у справі №9/65-76 залишити без змін.

Головуючий                                                                                 І. А.
Плюшко

Судді
С. С. Разводова

С.
С.Самусенко