ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.05.08
Справа №11/90/08

Колегія суддів
Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя
Мірошниченко М.В. судді  Мірошниченко
М.В.    , Кричмаржевський В.А.  , Мойсеєнко Т. В.

при секретарі Шерник
О.В.

за участю
представників:

позивача:          ОСОБА_3, довіреність ВКВ № 779401 від
01.02.2008р.;

позивача:          ОСОБА_4, довіреність ВКВ № 779401 від
01.02.2008р.;

відповідача:      не з'явився;

розглянувши у
відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу        Приватного підприємця ОСОБА_1,

м.
Запоріжжя

на рішення                     господарського суду
Запорізької області від 28.02.2008р.

у справі                           № 11/90/08

за позовом                      Приватного підприємця

ОСОБА_2, м. Запоріжжя

до відповідача                Приватного підприємця ОСОБА_1,

м.
Запоріжжя

про                                    стягнення
75.721,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватним підприємцем
ОСОБА_2, м. Запоріжжя було подано позов до Приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Запоріжжя про стягнення суми 75.721,03 грн. заборгованості за договором
купівлі-продажу товарів від 20.08.2006р., у т.ч.: суми 60.000,00 грн. основного
боргу, суми 6000,00 грн. штрафу, суми 1230,82 грн. пені, суми 6615,00 грн.
втрат від інфляції, суми 1875,21 грн. 3-х % річних.

Розглянувши справу по
суті, господарський суд Запорізької області своїм рішенням від 28.02.2008 року
у справі № 11/90/08 (суддя Гончаренко С.А.) позов задовольнив: стягнув з
відповідача на користь позивача суму 60.000,00 грн. основного боргу, 6000,00
грн. штрафу, 1230,82 грн. пені, 6615,00 грн. втрат від інфляції, 1875,21 грн.
3-х % річних.

Рішення суду
ґрунтується на приписах ст.ст. 11, 526, 625 ЦК України, ст.231 ГК України і
мотивоване невиконанням з боку відповідача взятих на себе договірних
зобов'язань в частині оплати вартості отриманого товару, у зв'язку з чим суд
дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог у заявленому до стягнення
розмірі заборгованості. Судом також зазначено, що оплата вартості товару,
отриманого в межах виконання договору купівлі-продажу від 20.08.2006р., не
ставиться у залежність до орендних відносин покупця з третіми особами.

Не погоджуючись з
прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі ПП ОСОБА_1,
відповідач у справі, вказує на те, що рішення суду не відповідає нормам
матеріального і процесуального права, судом неповно з'ясовані обставини, що
мають значення для справи. Зазначає, що судом не прийнято до уваги те, що
позивач утримує у себе майно, за яке він вимагає провести оплату і частину
цього майна вже реалізував. У зв'язку з цим, відповідач не оплатив остаточну
суму вартості товару. Крім того, за вимогою про стягнення штрафу за прострочку
оплати продукції по 1 - 3 траншам закінчився строк позовної давності.
Відповідач просить оскаржуване рішення господарського суду скасувати і прийняти
нове рішення, яким в позові відмовити.

ПП ОСОБА_2, позивач у
справі, у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти викладених в ній
доводів, вказавши на те, що рішення суду першої інстанції є таким, що прийнято
з урахуванням всіх обставин справи та у відповідності до чинного законодавства.
Зазначає зокрема, що позивачем зобов'язання за договором було виконано у
повному обсязі, а саме: покупцю був поставлений товар на загальну суму
60.000,00 грн., проте відповідач не виконав своїх зобов'язань у встановлені
терміни щодо оплати за отриманий товар. Позивач просить рішення господарського
суду Запорізької області від 28.02.2008р. у справі № 11/90/08 залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розпорядженням першого
заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 829 від
23.04.2008р. справу призначено до розгляду у складі колегії - Мірошниченка М.В.
(головуючий), суддів Зубкової Т.П., Мойсеєнко Т.В.

В судовому засіданні
23.04.2008р. розгляд апеляційної скарги на підставі ст.77 ГПК України було
відкладено до 21.05.2008р., згідно до клопотання відповідача.

Розпорядженням голови
Запорізького апеляційного господарського суду № 966 від 20.05.2008р. справу призначено
до розгляду у складі колегії - Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів
Кричмаржевського В.А., Мойсеєнко Т.В.

В судовому засіданні
представники позивача підтримали доводи, викладені у відзиві на апеляційну
скаргу.

Відповідач законним
правом на участь в судових засіданнях не скористався. Про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином. 21.05.2008р. від відповідача до суду
надійшло повторне клопотання про відкладення розгляду справи на інший строк,
мотивоване хворобою приватного підприємця.

Представники позивача
в судовому засіданні заперечували проти заявленого клопотання, вказавши на
відсутність будь-яких доказів, що могли б підтверджувати викладені в клопотанні
доводи, а також, що клопотання подано з метою
затягування судового процесу з боку відповідача.

Колегією суддів
повторне клопотання відповідача про відкладення розгляду справи залишено без
задоволення, як необґрунтоване, з наступних підстав. Розгляд апеляційної скарги
вже відкладався за клопотанням відповідача (ухвала суду від 23.04.2008р.).
Клопотання відповідача не підтверджено будь-якими доказами щодо обставин,
викладених в ньому, всупереч до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України. Відповідач не
був позбавлений права направити в судове засідання свого представника, у
відповідності зі ст.28 ГПК України. Розгляд справи можливий за наявними
доказами, а неявка відповідача не перешкоджає вирішенню спору.

В судовому засіданні
21.05.2008р. за згодою представників позивача оголошено вступну та резолютивну
частини постанови суду апеляційної інстанції. За їх клопотанням розгляд справи
вівся без застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового
процесу.

Колегія суддів,
проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм
матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення,
знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Як випливає з
матеріалів справи, 20.08.2006р. між ПП ОСОБА_2 (продавець) і ПП ОСОБА_1
(покупець) був укладений договір купівлі-продажу товарів, згідно з п.1 якого
продавець в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, зобов'язується
передати у власність покупцю, а покупець в порядку та на умовах, визначених у
цьому договорі, зобов'язується прийняти та оплатити торгове обладнання в асортименті
та по цінах, вказаних в накладних. Сума договору складає 60.000,00 грн.

Продавець зобов'язаний
не пізніше 3-х календарних днів з дня набрання чинності цим договором передати
покупцю товар (п.2.2 договору).

Покупець зобов'язаний
прийняти товар і розрахуватися за нього не пізніше 21.02.2007р., здійснити
оплату за товар траншами, а саме: 21.11.2006р. - 15.000,00 грн.; 21.12.2006р. -
15.000,00 грн.; 21.01.2007р. - 15.000,00 грн.; 21.02.2007р. - 15.000,00 грн.
(п.2.3 договору).

За необґрунтовану
відмову від розрахунку за товар або за прострочення у такому розрахунку
покупець зобов'язаний за вимогою продавця виплатити останньому штраф у розмірі
10 % від несплаченої суми, а також пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від
несплаченої суми за кожний день прострочення платежу (п.3.3 договору).

На виконання умов
договору позивачем був переданий відповідачу обумовлений договором товар на
суму 60.000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № СПМ-02049 від
21.08.2006р.

Відповідач оплату за
отриманий товар не здійснив.

Позивачем на адресу
відповідача була направлена претензія від 13.08.2006р. за вих. № 6 з вимогами
про оплату суми 60.000,00 грн. основного боргу, а також пені і штрафу.

Відповідач на вказану
претензію не відреагував, у зв'язку з чим позивач звернувся із позовом до суду
про стягнення з відповідача суми 60.000,00 грн. основного боргу. Крім того, на
підставі п.3.3 договору позивачем нараховано суму 1230,82 грн. пені за період з
21.02.2007р. по 21.08.2007р., а також 6000,00 грн. штрафу. На підставі ст.625
ЦК України позивачем нарахована сума 6615,00 грн. втрат від інфляції за період
з грудня 2006р. по грудень 2007р. та 1875,21 грн. 3-х % річних за період з
21.11.2006р. по 21.01.2008р. Вказані суми також заявлено до стягнення. Позовні
вимоги ґрунтуються на приписах ст.ст. 230 - 237 ГК України, ст.625 ЦК України.

Колегія суддів
зазначає, що фактичні обставини справи свідчать про те, що спірні
правовідносини сторін ґрунтуються на договорі купівлі-продажу товарів від
20.08.2006р., укладеного між сторонами.

У відповідності зі
ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець)
передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні
(покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.691 ЦК
України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі
купівлі-продажу

В силу ст.692 ЦК
України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

З матеріалів справи
вбачається, що позивач виконав взяті на себе договірні зобов'язання по передачі
у власність відповідача обумовленого договором купівлі-продажу обладнання на
суму 60.000,00 грн. Факт отримання обладнання, зазначеного в накладній,
відповідачем не оспорюється. Проте, відповідач не виконав свого договірного зобов'язання
з оплати отриманого обладнання у встановлений договором строк. Суду не надано
доказів оплати відповідачем позивачу оплати за товар.

Відповідно до ст.ст.
525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічне положення
містить ст.193 ГК України.

В силу ст.530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України
передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Вищевикладені
обставини справи свідчать про наявність у відповідача перед позивачем суми
60.000,00 основного боргу. Позовні вимоги про стягнення з відповідача
зазначеного боргу є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Також, позивачем
заявлено до стягнення суму 1230,82 грн. пені за період з 21.02.2007р. по
21.08.2007р. за несвоєчасну сплату суми основного боргу, і 6000,00 грн. штрафу,
що становить 10 % від суми 60.000,00 грн. боргу.

У відповідності зі
ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне
виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,
встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частинами 2,
3 ст.549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання
за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України
передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст.232 ГК
України закріплено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно зі ст.1 Закону
України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»,
платники коштів сплачують на  користь
одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

За ст.3 цього ж Закону
розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону,  обчислюється від суми простроченого платежу
та не може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

Як зазначалось,
пунктом 3.3 договору передбачено, що за необґрунтовану відмову від розрахунку
за товар або за прострочення у такому розрахунку покупець зобов'язаний за
вимогою продавця виплатити останньому штраф у розмірі 10 % від несплаченої
суми, а також пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від несплаченої суми за
кожний день прострочення платежу.

Розрахунок пені
зроблений позивачем у відповідності з пунктом 6.2.1 кредитного договору, з
урахуванням вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань» та в межах строків, передбачених ч.6 ст.232 ГК України.

Обумовлений договором
штраф у розмірі 10 % від несплаченої суми в розмірі 60.000,00 грн. складає суму
6000,00 грн.

Таким чином, позовні
вимоги в частині стягнення суми 1230,82 грн. пені і 6000,00 грн. штрафу є також
обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем
нарахована сума 6615,00 грн. втрат від інфляції за період з грудня 2006р. по
грудень 2007р. та 1875,21 грн. 3-х % річних за період з 21.11.2006р. по
21.01.2008р.

У відповідності з ч.2
ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання,
на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Розрахунок втрат від інфляції
та 3-х відсотків річних є вірним, а тому вимоги про стягнення з відповідача
суми 6615,00 грн. втрат від інфляції та 1875,21 грн. 3-х % річних є
обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції
обґрунтовано не прийняті до уваги посилання відповідача на утримання придбаного
ним майна іншими особами, у т.ч. і позивачем, оскільки обов'язок по оплаті
вартості товару, отриманого в межах виконання договору купівлі-продажу від
20.08.2006р., не ставиться у залежність до орендних відносин покупця з третіми
особами, оскільки договором чітко визначений графік сплати вартості отриманого
майна.

Колегією суддів також
не приймаються до уваги доводи скаржника, з посиланням на ст.ст. 253, 254, 258
ЦК України, на пропуск позивачем строків позовної давності за вимогою про
стягнення штрафу за прострочку оплати товару по 1 - 3 траншам.

Так, кінцевою датою
оплати за товар є 21.02.2007р. (4-й транш). Позивач звернувся із позовом до
суду - 25.01.2008р., тобто в межах скороченого строку позовної давності за вимогою
про стягнення суми 6000,00 грн. штрафу, згідно зі ст.258 ЦК України. У
відповідності з п.3.3 договору купівлі-продажу, нарахування штрафу у розмірі 10
% за неоплату або прострочення оплати за товар не ставиться в залежність від
дати, на яку припадає той чи інший транш, згідно з п.2.3 договору, а тому
нездійснення відповідачем оплати за товар за станом на час здійснення
четвертого траншу (21.02.2007р.) не позбавляє позивача нарахувати штраф у
розмірі 10 % від суми боргу або за прострочення оплати товару.

З огляду на викладене,
місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення
позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача суму 75.721,03 грн.
заборгованості за договором купівлі-продажу товарів від 20.08.2006р.

Доводи, зазначені в
апеляційній скарзі, є необґрунтованими і спростовуються вищевикладеним.

Фактичні обставини
справи досліджені судом першої інстанції на підставі наданих в судове засідання
сторонами доказів. Порушення або неправильного застосування норм матеріального
і процесуального права не вбачається, підстави для скасування або зміни рішення
місцевого господарського суду відсутні.

Керуючись ст. ст.
101-105 Господарського процесуального кодексу України,  Запорізький апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Запорізької області від 28.02.2008р. у справі № 11/90/08 -
без змін.

Головуючий суддя
Мірошниченко М.В.

судді
Мірошниченко М.В.

Кричмаржевський В.А.  Мойсеєнко Т. В.