ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
698-166, факс 7-44-62
ПОСТАНОВА

"20"
травня 2008 р.
Справа № 11/124а

За
позовом: Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

АДРЕСА_1

До:
Державної податкової інспекції у м. Чернігові

14000,
м. Чернігів, вул. Кирпоноса, 28

Про
визнання нечинними податкових повідомлень -рішень

Суддя Ю.М.Бобров

Секретар А.А.Радченко

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН :

Від
позивача: ОСОБА_1 -особисто, паспорт НОМЕР_1, виданий Новозаводським ВМ УМВС
України в Чернігівській області від 29.10.1997 р.

Від
відповідача: Нітченко Ю.В. - головний держподатінспектор юридичного відділу ДПІ
у м.Чернігові, довіреність № 2667/9/10-010 від 28.03.2008 р.

Від
відповідача: Гольцева Н.М. -  старший
держподатінспектор ревізор - інспектор відділу контрольно - перевірочної роботи
управління оподаткування фізичних осіб, довіреність № 2609/9/10-010 від
26.03.2008 р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем -Суб'єктом підприємницької діяльності
-фізичною особою ОСОБА_1 м. Чернігів подано адміністративний позов до Державної
податкової інспекції у м. Чернігові про визнання нечинними податкових
повідомлень -рішень інспекції.

Розгляді
справи відкладався та у її розгляді справи оголошувалися перерви.

У
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування,
викладені у позовній заяві.

Обґрунтовуючи
позовні вимоги, позивач в судовому засіданні посилається на те, що висновки
проведених перевірок, на підставі яких ДПІ у м. Чернігові прийняті оскаржувані
податкові повідомлення -рішення, щодо заниження ним у 2006 році чистого доходу
на 141124,50 грн. та завищення у 2004 - 2006 роках податкового кредиту по
податку на додану вартість на суму 43067,00 грн., є безпідставними і такими, що
порушують норми податкового законодавства.

СПД
ОСОБА_1 вказує на те, що при визначенні йому під час перевірок податкових
зобов'язань використано лише наданий ним на прохання перевіряючого документ про
рух коштів на банківському розрахунковому рахунку та дані документів, отриманих
відповідачем у контрагентів, що, на думку позивача, свідчить про визначення
йому податкових зобов'язань за непрямими методами.

Позивач
зазначає, що ним неодноразово (усно і письмово) надавалися пояснення щодо
наявності всіх передбачених податковим законодавством документів і
наголошувалося про об'єктивну неможливість надання на перевірку цих документів,
оскільки особа, яка у якості бухгалтера допомагала йому робити звіти, тимчасово
виїхала за кордон на заробітки, про що його не повідомила, і всі документи
бухгалтерського та податкового обліку йому не повернула. Проте, ці його
пояснення та прохання перенести (відкласти) строки проведення перевірки не були
прийняті ДПІ у м. Чернігові до уваги.

На
доказ вищевикладених обставин (у зв'язку з поверненням вищевказаних документів)
позивачем надано для огляду оригінали Книги обліку доходів і витрат за
2002-2006 роки, Книги обліку придбання товарів (робіт, послуг) за 2002-2006
роки, Книги обліку продажу товарів (робіт, послуг) за 2002-2006 роки, та надано
для долучення до матеріалів справи Реєстри отриманих податкових накладних за
2004-2006 роки з копіями податкових накладних. СПД ОСОБА_1 вказує на те, що,
фактично не займаючись підприємницькою діяльністю з 2 кварталу 2006 року, подає
до ДПІ у м. Чернігові податкову звітність та сплачує авансові внески, не маючи
можливості у встановленому законодавством порядку припинити підприємницьку
діяльність, оскільки оскаржувані податкові повідомлення -рішення, в яких йому
визначені податкові зобов'язання, не скасовані.

Позивач
просить суд визнати нечинними податкові повідомлення -рішення ДПІ у м.Чернігові
від 21.02.08 р. № /3 та № /3.

Відповідач
у письмових запереченнях проти позову позовних вимог не визнає, вважаючи
оскаржувані позивачем податкові повідомлення -рішення такими, що відповідають вимогам
чинного законодавства.

У
судовому засіданні представники відповідача підтримали заперечення з мотивів,
викладених у письмових запереченнях проти позову.

Відповідач
зазначає, що позивачем до декларації про доходи включалися сум витрат, які не
підтверджені документально. Позивачем не було надано на перевірку, зокрема,
Книги обліку доходів і витрат, яка повинна вестись фізичними особами
-суб'єктами підприємницької діяльності протягом календарного року, тому
витрати, безпосередньо пов'язані з одержаними позивачем доходами, визначались
за нормами Додатку № 6 до Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб
від заняття підприємницькою діяльністю, затвердженої наказом ГДПІ України
21.04.93 р. № 12 9зі змінами і доповненнями), зареєстрованого в Мін'юсті України
09.06.93 р. за № 64.

Крім
того, на перевірку позивачем не було надано і Реєстрів отриманих та виданих
податкових накладних і самих податкових накладних, тобто не підтверджено
правомірності включення до складу податкового кредиту сум сплаченого податку на
додану вартість. Отже, при визначенні позивачу податкових зобов'язань з ПДВ
враховувалися лише податкові накладні, отримана на запит податкової інспекції у
контрагентів позивача.

Представники
відповідача звертають увагу на те, що у судовому засіданні позивач не заперечує
факту неподання ним під час перевірки документів бухгалтерського та податкового
обліку, тому, на їх думку, документи (письмові докази), надані позивачем під
час судового розгляду, не можуть бути підставою для визнання нечинними оскаржуваних
податкових повідомлень -рішень.

Представники
відповідача просять суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши обставини справи,
дослідивши і оцінивши надані сторонами докази, заслухавши у судовому засіданні
пояснення позивача та представників відповідача, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_1 зареєстровано 09.10.01 р. рішенням виконкому Чернігівської міської
ради, взято на податковий облік в ДПІ у м. Чернігові 12.10.01р., зокрема,
зареєстровано 23.10.01 р. як платника податку на додану вартість, свідоцтво
НОМЕР_2.

У 2004 році та у 2005 році СПД
ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність із застосуванням спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності.

З 01.01.06 р. позивач підприємницьку
діяльність здійснював із застосуванням загальної системи оподаткування.

ДПІ у
м. Чернігові була проведена планова виїзна перевірка суб'єкта господарювання
ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за
період з 01.04.04 р. по 31.03.07 р., за результатами якої складно акт перевірки
від 18.07.07 р. №  891/17-219/НОМЕР_4.

Як
зазначено у висновку цього акта, перевіркою зокрема, встановлено порушення:

-  ст.ст. 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України
„Про прибутковий податок з громадян” від 26.12.96 р. № 13-92 зі змінами і
доповненнями (далі -Декрет № 13-92), а саме:

СПД
ОСОБА_1 до декларацій про доходи включав суми витрат, які не підтверджені
документально;

книга
за формою, встановленою додатком № 10 до Інструкції „Про прибутковий податок з
громадян”, затвердженої наказом ГДПІ України від 21.04.93 р. № 12 і
зареєстрованої в Мін'юсті України 09.06.93 р. за № 64, підприємцем на перевірку
не надана;

внаслідок
порушення ведення обліку доходів і витрат СПД ОСОБА_1 занижений чистий дохід за
4 квартал 2005 року - на 208361,62 грн., за 1 - 4 квартали 2006 року - на
220211,66 грн.;

Усього
донараховано податку з доходів фізичних осіб за перевіряємий період -55714,52
грн.

-
п.п.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”
від 03.04.97 р. № 168/97-ВР (далі - Закон № 168):

СПД
ОСОБА_1 включав до складу податкового кредиту суми сплаченого ПДВ, які не
підтверджені документально. Внаслідок зазначеного порушення СПД ОСОБА_1 завищив
суму податкового кредиту в деклараціях по ПДВ, у т.ч. за 2004 рік -на 15107,00
грн., за 2005 рік - на 89811,00 грн., за 2006 рік -на 36852,00 грн.

Усього
донараховано податку на додану вартість -141770,00 грн.

На
підставі цього акта перевірки, ДПІ у м. Чернігові прийняті податкові
повідомлення - рішення від 24 липня 2007 року:

- №
/0, в якому СПД ОСОБА_1
визначено податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у
сумі 55714,52 грн.;

- №
/0, в якому позивачу визначено податкове зобов'язання по ПДВ в сумі
141770,00 грн. основного платежу та у сумі 70885,00 грн. штрафних (фінансових)
санкцій, всього 21265,00 грн.

Не
погоджуючись з визначенням йому податкових зобов'язань, СПД ОСОБА_1 було
розпочато процедуру апеляційного оскарження цих податкових повідомлень -рішень.

За
результатами розгляду апеляційної скарги позивача від 03.08.07 р. б/н (вх. №
17684/А/С від 03.08.07 р.), рішенням ДПІ у м. Чернігові від 28.09.07 р. №
23018/А/25-008 про результати розгляду первинної скарги (далі -Рішення про
результати розгляду первинної скарги від 28.09.07 р.): скасовано податкове
повідомлення -рішення від 24.07.07 р. № /0 у частині 37368,33 грн.
нарахованого податку з доходів фізичних осіб, а в іншій частині (18346,19 грн.)
зазначено податкове повідомлення -рішення залишено без змін; скасовано
податкове повідомлення - рішення від 24.07.07 р. № /0 в частині
91795,00 грн. ПДВ та у частині 45888,00 грн. застосованої штрафної (фінансової)
санкції, а в іншій частині (49975,00 грн. ПДВ, 24997,00 грн. штрафних санкцій)
зазначене податкове повідомлення -рішення залишено без змін.

Як
вбачається із матеріалів справи, Рішення про результати розгляду первинної
скарги віл 28.09.07 р. було прийняте з урахуванням висновків акта перевірки від
31.08.07 р. № 996/17-219/НОМЕР_4, складеного за результатами виїзної
позапланової перевірки суб'єкта господарювання ОСОБА_1 з питань дотримання
вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.04.04 р. по
31.03.07 р., проведеної з обставин, передбачений п. 4 ст. 11-1 Закону України
„Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.90 р. № 509-ХІІ.

Як
зазначено у висновку акта позапланової перевірки від 31.08.07 р. №
996/17-219/НОМЕР_4, перевіркою, зокрема, встановлено порушення:

- СПД
ОСОБА_1 до декларації про доходи включав суми витрат, які не підтверджені
документально.

Внаслідок
порушення ведення обліку доходів та витрат СПД ОСОБА_1 занижений чистий доход
за 1 -4 квартали 2006 р. -на 141124,50 грн.

Усього
донараховано податку з доходів фізичних осіб за перевіряємий період -18346,19
грн.

-
п.п.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону № 168: СПД ОСОБА_1 включав до складу
податкового кредиту суми сплаченого ПДВ, які не підтверджені документально.
Внаслідок зазначеного порушення СПД ОСОБА_1 завищив суму податкового кредиту в
деклараціях по ПДВ, в т.ч. за 2004 рік -на 17189,00 грн., за 2005 рік -на
11999,00 грн., за 2006 рік -20787,00 грн.

Усього
донараховано ПДВ -49975,00 грн.

Зміна
розміру визначених податкових зобов'язань у цьому акті перевірки відбулася у зв'язку
з тим, що при позаплановій перевірці були враховані документи, отримані від
постачальників СПД ОСОБА_1 -ВАТ „Чернігівський річковий порт” та ПП „СТС -04”.

На
підставі акта позапланової перевірки від 31.08.07 р. № 996/17-219/НОМЕР_4 та
Рішення про результати розгляду первинної скарги від 28.09.07 р., ДПІ у м.
Чернігові прийняті податкові повідомлення - рішення від 02 жовтня 2007 року:

- №
/1, в якому СПД ОСОБА_1 визначено податкове зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб у сумі 18346,19 грн.;

- №
/1, в якому позивачу визначено податкове зобов'язання по ПДВ у сумі
49975,00 грн. основного платежу та у сумі 24997,00 грн. штрафних (фінансових)
санкцій, всього 74972,00 грн.

Звертає
на увагу той факт, що посилання на акт позапланової перевірки від 31.08.07 р. №
996/17-219/НОМЕР_4 містяться і в податкових повідомлення  - рішеннях ДПІ у м. Чернігові від 04.09.07 р.
№ /0 та № /0 (?) про визначення позивачу таких саме податкових
зобов'язань. Копії цих рішень додані позивачем до позовної заяви.

У
судовому засіданні представники відповідача пояснили, що вищевказані податкові
повідомлення - рішення прийняті помилково.

На
підтвердження цього, ними надано лист ДПІ у м. Чернігові від 05.09.07 р. №
19613/А/17-214 про відкликання податкових повідомлень -рішень від 04.09.07 р. №
/0 та № /0, копія якого долучена до матеріалів справи.

За
результатами подальшого адміністративного оскарження позивачем податкових
повідомлень -рішень ДПІ у м. Чернігові, ДПА у Чернігівській області прийнято
рішення від 07.12.07 р. № 385/А/25-020 про результати розгляду скарги СПД
ОСОБА_1 від 12.10.07р. б/н, яким ДПА у Чернігівській області:

-
скасовано податкове повідомлення -рішення ДПІ у м. Чернігові від 24 липня 2007
року № /0 з урахуванням рішення ДПІ у м. Чернігові від 28.09.07 р. №
23108/А/25-008 про результати розгляду первинної скарги (від 2 жовтня 2007 року
№ /1) в частині визначення податкових зобов'язань по ПДВ у сумі
10362,00 грн., у т.ч.: у сумі 6908,00 грн. -основного платежу та у сумі 3454,00
грн. -штрафних (фінансових) санкцій, та в зазначеній частині рішення ДПІ у м.
Чернігові від 28 вересня 2007 року № 23108/А/25-008 про результати розгляду
скарги;

-
залишено без змін вищезазначене податкове повідомлення -рішення в частині
нарахованого в сумі 43067,00 грн. ПДВ ту у частині 21543,00 грн. застосованої
штрафної (фінансової) санкції, а також податкове повідомлення -рішення від 24
липня 2007 року № /0 з урахуванням рішення ДПІ у м. Чернігові від 28
вересня 2007 року № 23108/А/25-008 про результати розгляду первинної скарги
(від 2 жовтня 2007 року № 001221720/1) про визначення податкових зобов'язань по
податку з доходів фізичних осіб у сумі 18346,19 грн.; та в цій частині рішення
ДПІ м. Чернігові від 28 вересня 2007 року № 23108/А/25-008 про результати
розгляду скарги, а скаргу СПД ОСОБА_1 від 12 жовтня 2007 року без номера (вх. №
183/а від 10.10.07 р.) -без задоволення.

На
підставі рішення ДПА у Чернігівській області від 07.12.07 р. № 385/А/25-020 про
результати розгляду скарги та акта перевірки № 891/17-219/НОМЕР_4 від 18.07.07
р., ДПІ у м.Чернігові прийняті податкові повідомлення -рішення від 19 грудня
2007 року:

- №
/2, в якому СПД ОСОБА_1 визначено податкове зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб у сумі 18346,19 грн.;

- №
/2, в якому позивачу визначене податкове зобов'язання по ПДВ у сумі
43067,00 грн. основного платежу та у сумі 21543,00 грн. штрафних (фінансових)
санкцій, в сього 64610,00 грн.

ДПА
України, розглянувши повторну скаргу СПД ОСОБА_1 від 07.12.07 р. (вх. № 6690/А
від 20.12.07 р.), прийняла рішення від 13.02.08 р. № 2237/А/25-0315 про
результати розгляду повторної скарги, у якому ДПА України залишила без змін
податкові повідомлення -рішення ДПІ у м. Чернігові від 24 липня 2007 року №
/0 про сплату податку з доходів фізичних осіб та № /0 про
плату визначеної суми ПДВ з урахуванням рішення ДПІ у м. Чернігові від 28
вересня 2007 року № 23108/А/25-008, прийнятого за розглядом первинної скарги
(від 2 жовтня 2007 року № /1 та № /1) та з урахуванням
рішення ДПА у Чернігівській області від 7 грудня 2007 року № 385/А/25-020,
прийнятого за розглядом повторної скарги (від 19 грудня 2007 року №
/2 та № /2), а скаргу -без задоволення.

На
підставі рішення ДПА України про результати розгляду скарги від 13.02.08 р. №
2655/725-0315 та акта перевірки № 891/17-219/НОМЕР_4 від 18.07.07 р., ДПІ у м.
Чернігові прийняті оскаржувані позивачем податкові повідомлення -рішення від 21
лютого 2008 року:

-
№  /3, в якому СПД ОСОБА_1
визначено податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у сумі
18346,19 грн.;

- №
/3, в якому позивачу визначено податкове зобов'язання з ПДВ у сумі
43067,00 грн. основного платежу та у сумі 21543,00 грн. штрафних (фінансових)
санкцій, всього 64610,00 грн.

У
оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні від 21.02.08 р. № /3
вказано, що податкове зобов'язання визначено позивачу у зв'язку з порушенням
ним норм ст. 13, ст. 14 Декрету № 13-92.

Пунктом
22.10 статті  22  Закону
України від 22 травня 2003 року № 889-IV "Про податок з
доходів  фізичних  осіб" (далі -Закон № 889) зазначено, що
Декрет № 13-92 втратив чинність, крім розділу IV у частині оподаткування
доходів фізичних осіб від займання підприємницькою діяльністю, який  застосовується з урахуванням положень пункту
9.12 статті 9 Закону та діє до набрання чинності спеціальним законом з питань
оподаткування фізичних  осіб  - суб'єктів підприємницької діяльності.

Оскільки
такого спеціального закону на даний час не прийнято, то оподаткування   доходів фізичних осіб - підприємців, які
здійснюють свою діяльність на загальній системі
оподаткування, провадиться згідно з нормами IV розділу Декрету № 13-92.

Згідно
ст. 13 Декрету № 13-92 оподатковуваним доходом
вважається  сукупний  чистий
доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та
натуральній формі) і  документально  підтвердженими витратами, безпосередньо
пов'язаними з одержанням доходу.

До
складу витрат, безпосередньо
пов'язаних  з  одержанням доходів, належать витрати,  які включаються до складу валових витрат  виробництва
(обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про
оподаткування  прибутку  підприємств".

Згідно
п. 22.3 ст. 22 Закону № 889 починаючи з 1 січня 2004 року та до 31 рудня 2006
року ставка оподаткування, визначена пунктом 7.1 статті 7 цього Закону,
встановлюється на рівні 13 відсотків від об'єкта оподаткування.

Надані
позивачем у судовому засіданні докази (документи) (Книга обліку доходів і
витрат, Книга обліку продажу товарів (робіт, послуг) та копії податкових
накладних) документально підтверджують, що в І кварталі 2006 року ( у 2006
році) СПД ОСОБА_1 мав валових дохід у сумі 223683,30 грн., а витрати у сумі
221447,59 грн. Тобто сукупний чистий доход позивача у І кварталі 2006 року (у
2006 році) складає 2235,71 грн. (223683,30 грн. -221447,59 грн.) Отже, податок
з доходів фізичних осіб складає 290,64 грн. (2235,71 грн. *0,13).

У
оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні від 21.02.08 р. № /3
вказано, що податкове зобов'язання визначено позивачу у зв'язку з порушенням
ним норм п.п.7.4.1, п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону № 168.

Відповідно
до п.п.7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону № 168 податковий кредит звітного періоду  визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг), але
не  вище  рівня звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від
звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків,
нарахованих  (сплачених)  платником податку за ставкою, встановленою
пунктом 6.1  статті  6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку
з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Не
підлягають включенню до складу податкового кредиту, згідно абз. 1 п.п.7.4.5
п.7.4 ст. 7 Закону № 168, суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів   (послуг), не
підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими  подібними
документами  згідно  з підпунктом
7.2.6  цього  пункту).

У
судовому засіданні позивачем, на документальне підтвердження правомірності
включення ним в деклараціях по ПДВ до складу податкового кредиту сум сплаченого
податку на додану вартість, надані Реєстри отриманих та виданих податкових
накладних, з копіями податкових накладних за період з 01.04.04 р. по 31.03.07.
р. (перевіреного відповідачем періоду).

Відповідно
до вимог п.4.2.3 п.4.2 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами” від 21.12.00
р. № 2181 -ІІІ обов'язок доведення того, що будь -яке нарахування, здійснене
контролюючими органами у випадках, визначених підпунктом 4.2.2 цього пункту, є
помилковим, покладається на платника податків, за винятком випадків, визначених
пунктом 4.3 цієї статті.

Тому
ненадання СПД ОСОБА_1під час документальних перевірок всіх передбачених
законодавством документів бухгалтерської та податкової звітності на
підтвердження у перевіряємому відповідачем періоді отриманих позивачем доходів
та витрат, правомірності віднесення ним сум ПДВ до податкового кредиту,
надавало право ДПІ у м Чернігові визначити позивачу податкові зобов'язання саме
на підставі тільки наявних під час перевірки документів позивача.

Але
суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Повернення
позивачу документів його податкової та бухгалтерської звітності (письмових
доказів) і зумовило його звернення до суду за захистом порушених, на його
думку, прав, свобод та інтересів.

Однією
з основних засад судочинства, встановленою п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України та ч. 1 ст. 11 КАС України, є принцип змагальності сторін, який являє
собою правило, згідно з яким особи, які беруть участь у справі, вправі
відстоювати свою правоту у спорі шляхом надання доказів, брати участь у
дослідженні доказів наданих іншими особами шляхом висловлювання своєї думки з
усіх питань, які виникають під час розгляду справи (п.5, п. 6 ч. 3 ст. 49 КАС
України).

Відповідно
до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Крім
того, відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказами
в адміністративному судочинстві є будь -які фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на
підставі, зокрема, письмових доказів.

Під
час судового розгляду СПД ОСОБА_1надано на обґрунтування його позовних вимог
Книгу доходів і витрат, Книгу обліку придбання товарів (робіт, послуг), Книгу
обліку продажу товарів (робіт, послуг) та копії податкових накладних по ПДВ,
тобто надано суду письмові докази, які хоча і не були надані позивачем під час
документальних перевірок, але доводять обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги позивача.

Суд
вважає, що надані позивачем письмові докази на підтвердження викладених у
позовній заяві обставин, спростовують визначений йому відповідачем в
оскаржуваних податкових повідомлення -рішеннях розмір податкових зобов'язань по
податку з доходів фізичних осіб та податку на додану вартість.

Тому
залишення судом чинними оскаржуваних податкових повідомлень -рішень, в
яких  визначено позивачу податкові
зобов'язання, спростовані під час судового розгляду, приведе до несприятливих
наслідків для позивача, порушенню його прав, свобод та інтересів.

Отже,
за вищенаведених обставин, суд доходить висновку, що оскаржувані позивачем
податкові повідомлення - рішення підлягають визнанню нечинними у судовому
порядку, тобто позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно
ч. 1 ст. 94 КАСУ, здійснені позивачем судові витрати в сумі 3,40 грн.
підлягають присудженню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.  Позов задовольнити повністю.

2.
Визнати нечинними податкові повідомлення - рішення Державної податкової
інспекції у м. Чернігові від 21 лютого 2008 року № /3 та від 21 лютого
2008 року № /3.

3.
Присудити з Державного бюджету України (р/р 0002 в ГУДКУ у
Чернігівській області, МФО 853592, код 22825965) суб'єкту підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, р/рНОМЕР_3 в ЧФ ОД ВАТ
„Райффайзенбанк” м. Чернігів, МФО 353348, код НОМЕР_4) здійснені судові витрати
у сумі 3,40 грн. сплаченого судового збору.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була  подана у строк, встановлений цим
Кодексом,  постанова набирає законної
сили після закінчення цього строку.

У
разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано,  набирає
законної  сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Про
апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява.

Обґрунтування
мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються  в
апеляційній скарзі.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Київського
апеляційного адміністративного суду через господарський суд Чернігівської
області.

Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Заява
про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі, відповідно до ст. 163 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Апеляційна
скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

На
підставі ч. 3 ст. 160 КАС України, в судовому засіданні 20.05.08 р. проголошено
тільки в ступну та резолютивну частини постанови.

Постанова
суду в повному обсязі виготовлена 26.05.08 р.

Суддя                                                          Ю.М.
Бобров