ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2008 р.

Справа № 26/17-08-1137

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого: Петрова М.С.

Суддів: Колоколова С.І.

Разюк Г.П.

при секретарі судового засідання: Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Вардзєлова О.В., довіреність № б/н від 29.10.07 р.;

від відповідача: Тіхонова Г.І., довіреність № 475 від 27.05.08 р.;

розглянувши апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Макіївський металургійний завод”

на рішення господарського суду Одеської області від 23.05.2008 року

по справі № 26/17-08-1137

за позовом Закритого акціонерного товариства “Макіївський металургійний завод”

до Державного підприємства “Одеська залізниця”

про стягнення 10180,8 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

25.03.08 р. ЗАТ “Макіївський металургійний завод” згідно із переуступним підписом на залізничній накладній №49223599 звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Одеської залізниці про стягнення з останньої 10180,8 грн. вартості нестачі вантажу —5600 кг чавуну переробного сортового за договором залізничного перевезення.

14.14.08 р. позивач надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно з якою просив стягнути з відповідача 9555,41 грн. у зв'язку з перерахунком суми недостачі з урахуванням норми природної втрати і граничного розходження маси вантажу.

Рішенням господарського суду Одеської області від 23.05.08 р. (суддя Никифорчук М.І.) у задоволені позову ЗАТ “Макіївський металургійний завод” відмовлено з огляду на те, що позивач, звертаючись з позовом до господарського суду, пропустив шестимісячний строк подання позовів до залізниць, який передбачений ст.315 Господарського кодексу України та пунктами 134,136 Статуту залізниць України і обчислюється з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення позову –складання комерційного акту.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ЗАТ “Макіївський металургійний завод” звернулось з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати оскаржене рішення та задовольнити позов, оскільки воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ЗАТ “Макіївський металургійний завод” зазначає на те, що воно своєчасно у межах строку позовної давності, встановленого ст.315 ГК України, звернулося до господарського суду із позовом до Одеської залізниці, оскільки позов подано в межах 6 місячного строку, обчислюваного з дня отримання відповіді на претензію. Висновок же місцевого господарського суду щодо пропуску позивачем строку позовної давності є помилковим, оскільки останній неправомірно застосував положення пункту 134 Статуту залізниць України, оскільки Господарський Кодекс України прийнято 16.01.03 р. і згідно із п.1 Прикінцевих положень цього Кодексу набрав чинності з 01.04.04 р., а Статут залізниць України затверджено постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.98 р., тому у даному випадку строк позовної давності необхідно визначати згідно із положеннями ГК України, який прийнято пізніше ніж Статут залізниць України.

Скаржник також зазначає на те, що положення п.134 Статуту залізниць суперечать положенням ст.315 ГК України, тому згідно із ст.4 ЦК України необхідно застосовувати положення ст.315 ГК України.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, але його представник в судовому засіданні просив залишити її без задоволення, а оскаржене рішення місцевого господарського суду –без змін, вважаючи його обґрунтованим та відповідаючим вимогам чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до наступного.

Згідно залізничної накладної № 49223599 від 24.02.07 р. у вагоні № 53543229 на адресу Іллічівського морського торговельного порту для подальшої відправки на експорт згідно з контрактом № 01/ЕХ/07 від 20.12.06 р. завантажено для перевезення чавун переробний сортовий у кількості 68800 кг. З вказаної накладної вбачається, що вантаж зважено на вагах відправника, завантажено засобами відправника навалом і закріплено згідно з параграфами 4.1 технічних умов правильно. Вантаж маркіровано.

На станції призначення, при комісійній видачі по залізничній накладній № 49223599 вищевказаного вантажу та переваженні вагону №53543229 відправки №49223599, встановлена недостача 5600 кг чавуну переробного сортового, про що було складено комерційний акт серії БК №012555 від 05.03.07 р.

Згідно комерційного акту, на поверхні вантажу, над 2,3 люками є поглиблення розміром 3000х1000х300 мм, над поглибленнями маркування переривається. Вагон прибув у технічному стані справний, люки закрити щільно.

У зв'язку з викладеним, ЗАТ “Макіївський металургійний завод” направило Одеській залізниці претензію № 675 від 20.07.07 р. щодо відшкодування вартості нестачі вантажу, а саме 5600 кг. чавуну переробного сортового шляхом перерахування відповідних коштів на поточний рахунок ЗАТ “Макіївський металургійний завод”.

27.08.07 р. Одеська залізниця відповіла позивачу на вказану претензію та відмовила у її задоволенні посилаючись на ст.111 Статуту залізниць. Відповідь на претензію була отримана позивачем 31.08 07 р.

Відповідно до ст.110 Статуту Залізниць України, перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до видачі його вантажоодержувачу, якщо не доведе, що недостача виникла по незалежним від перевізника причинам.

Пунктом 1 ст.111 Статуту Залізниць передбачено, що Залізниця звільняється від відповідальності за недостачу вантажу у разі, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому нерухомому складі, завантаженими засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження під час перевезення.

Як вбачається з матеріалів справи, недостача чавуну переробного сортового підтверджена комерційним актом серії БК №012555 від 05.03.07 р., згідно з яким зафіксовані ознаки незбережного перевезення у вигляді поглиблень на поверхні вантажу розміром 3000х1000х300 мм, над поглибленнями маркування переривається. Дані факти свідчать про очевидні ознаки порушення поверхні вантажу, які є наслідком втрати вантажу на шляху слідування, а тому відповідальність за недостачу вантажу несе Одеська залізниця.

У зв’язку із вищенаведеним ЗАТ “Макіївський металургійний завод” 29.02.08 р. звернувся із позовом до Одеської залізниці про стягнення з останньої вартості нестачі вантажу. Однак, ухвалою господарського суду Одеської області від 07.03.08 р. позовну заяву ЗАТ “Макіївський металургійний завод” повернуто останньому без розгляду на підставі пунктів 3,4 ст.63 ГПК України, оскільки у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, та не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі.

25.03.08 р. ЗАТ “Макіївський металургійний завод” вдруге звернулося із позовом до Одеської залізниці і згідно із уточненими позовними вимогами просило стягнути з відповідача 9555,41 грн. вартості нестачі вантажу —5600 кг чавуну переробного сортового.

Згідно із ст.ст.257 та 258 Цивільного кодексу України встановлено загальні та скорочені строки позовної давності.

Однак, ч.2 ст.9 ЦК України встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Таким законом є, зокрема, Господарський кодекс України, норми якого у регулюванні майнових відносин суб'єктів господарювання є спеціальними щодо норм ЦК України.

Відповідно із ст.7 ГК України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Зокрема главою 32 ГК України регулюється перевезення вантажів. Перевезенням вантажів згідно із частиною 1 ст.306 ГК України визнається господарська діяльність, пов’язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами,, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

При цьому для всіх вищезазначених видів перевезень ст.315 ГК України встановлює загальний порядок вирішення спорів щодо цих перевезень.

Однак, ч.3 ст.26 Закону України „Про залізничний транспорт” №273/46-ВР від 04.07.96 р. із змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо досудового врегулювання спорів від 23.06.05 р. №2705-ІУ, встановлено, що порядок і терміни складання актів, пред’явлення і розгляду претензій та позовів визначається Статутом залізниць України відповідно до чинного законодавства України.

Таким чином, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд при визначені строків позовної давності у даній справі правильно застосовував положення пунктів 134, 136 Статуту залізниць, оскільки це не суперечить вимогам ст.ст.7, 315 ГК України. Аналогічної правової позиції щодо визначення строків позовної давності за позовами вантажовідправників до залізниці дотримується і Вищий господарський суд України виходячи з принципу рівності суб’єктів господарювання та з врахуванням ст.9 ЦК України, ст.315 ГК України, п.п.134,136 Статуту залізниць України (оглядовий лист від 29.11.07 р. №01-8/917 „Про деякі питання судової практики застосування Статуту Залізниць України, інших норм транспортного законодавства).

Відповідно із п.136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог п.134 цього Статуту.

Зазначений термін при недостачі вантажу згідно із підпунктом а) пункту 134 Статуту залізниць України обчислюється з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу.

Як зазначалося вище видача вантажу згідно із комерційним актом БК №012555 відбулася 05.03.07 р., позов ЗАТ “Макіївський металургійний завод” пред’явлено 25.03.08 р., тобто з пропуском 6-місячного строку, встановленого пунктами 134,136 Статуту залізниць України.

При цьому судова колегія оцінюючи причини пропуску позивачем строку позовної давності при подачі даного позову вважає, що цей строк пропущено без поважних причин, оскільки у останнього не було об’єктивних причин неможливості подання позовної заяви у встановлені Статутом залізниць України строки, тому вказаний строк позовної давності відновленню не підлягає.

За таких обставин місцевий господарський суд з врахуванням заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності правомірно у відповідності із п.4 ст.267 ЦК України відмовив у задоволенні позову ЗАТ “Макіївський металургійний завод”.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ЗАТ “Макіївський металургійний завод” підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене рішення місцевого господарського суду –без змін.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за подачу апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49,99,101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Макіївський металургійний завод” залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 23.05.08 р. –без змін.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя М.С. Петров

Суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк