ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.07.08 р.                     Справа № 29/151

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді В.В. Джарти

При секретарі судового засідання Бєліковій Н.А.

за участю:

Представників сторін:

від позивача Караваєва Н.В., довіреність № юр/5182 від 31.12.07

від відповідача Злобіна Л.І., довіреність № 2 від 12.05.08

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі Виробничої одиниці „Слов’янськтепломережа” м. Слов’янськ

До відповідача Сіверського міського житлово-експлуатаційного підприємства м. Сіверськ

про стягнення суми основного боргу в розмірі 8 876,90 грн., пені в сумі 513,21 грн., 3% річних в сумі 178,36 грн., суми інфляції в розмірі 1654,50 грн.

СУТЬ СПОРУ:

В судовому засіданні 07.07.2008р. оголошена до 16.07.2008р. згідно ст. 77 ГПК України.

Обласне комунальне підприємство „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі Виробничої одиниці „Слов’янськтепломережа” м. Слов’янськ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Сіверського міського житлово-експлуатаційного підприємства м. Сіверськ про стягнення суми основного боргу в розмірі 8 876,90 грн., пені в сумі 513,21 грн., 3% річних в сумі 178,36 грн., суми інфляції в розмірі 1654,50 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір на постачання теплової енергії № 596 від 15.10.2003 р., додатки до договору, зміни до договору, акт на включення опалення від 17.10.2007 р., акти виконаних послуг, рахунки, розрахунок суми позову.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, усно уточнив період виникнення боргу, а саме з жовтня 2007 р. по березень 2008 р., про що зазначено в протоколі судового засідання від 16.07.08р. Клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляв, у зв’язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 ГПК України.

Представник відповідача проти позову заперечує. Усно пояснив, що позивач повинен був припинити подачу теплової енергії згідно п. 1.3 додатка № 3 до договору № 596 від 15.10.2003 р., що підтверджується протоколом судового засідання від 16.07.08р.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Між ОКП „Донецьктеплокомуненерго” в особі виробничої одиниці „Слов’янськтепломережа” (Постачальник) та Сіверським міським житлово-експлуатаційним підприємством (Споживач) укладено договір на постачання теплової енергії № 596 від 15.10.2003 р., строком дії до 15.10.2004 р., який вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде заяви від однієї із сторін про припинення. Договір укладено зі змінами до договору, без протоколів розбіжностей. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що на момент виникнення боргу сторони перебували у договірних відносинах.

Відповідно до умов, позивач зобов’язується постачати відповідачу теплову енергію для всіх об’єктів загальною площею 1482,0 мІ, а відповідач, в свою чергу зобов’язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Облік споживання теплової енергії проводиться розрахунковим засобом (п. 5.1. договору).

Пунктом 5.5 договору встановлено, що при відсутності приладів обліку або виході його з ладу – кількість теплової енергії, що відпущена Споживачу визначається Енергопостачальною організацією, як виняток, розрахунковим способом. Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.2 договору).

Згідно п. 6.3 Споживач за 5 днів до початку розрахункового періоду сплачує Енергопостачальній організації 100% вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Відповідно до п. 6.1, який узгоджений змінами до договору, розрахунки за теплову енергію, що споживачється, проводяться згідно предґявлених рахунків надісланих рекомендованим листом або врученням під особистий підпис представниками Споживача.

За предметом та змістом зазначений договір не суперечить нормам Цивільного кодексу УРСР (1963р.), який діяв під час його укладення. Законодавство, яке регулює зазначені правовідносини під час розгляду справи, є загальні положення про договори про надання послуг, що передбачені статтями 901-907 Цивільного кодексу України, можливість застосування яких передбачена п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у зв’язку із продовженням існування взаємних прав та обов’язків сторін за цими договорами.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок та зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Позивач свої зобов’язання за договором, у спірний період, виконав належним чином, поставив відповідачу теплову енергію та пред’явив рахунки на оплату, що підтверджується матеріалами справи, зокрема актом на включення опалення від 17.10.2007 р., підписаним обома сторонами.

Відповідач свої договірні зобов’язання стосовно своєчасної та повної оплати наданих послуг з теплопостачання не виконав, у зв’язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою стягнути виниклу заборгованість з листопада 2007 р. по березень 2008 р. в розмірі 8876,90 грн., яка підтверджена матеріалами справи і підлягає стягненню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний уплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача за період з 01.01.2008 р. по 31.05.2008 р. 3% річних на суму 178,36 грн. та інфляційну складову в розмірі 1654,50 грн.

Перевіривши надані розрахунки, суд вважає їх арифметично невірними, оскільки позивач неправильно зазначив суми заборгованості за кожний місяць.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні 3% річних на суму 108,45 грн. та інфляційної складової на суму 376,48 грн., як безпідставно заявлені та задовольняє 3% річних на суму 69,91 грн., інфляційну складову на суму 1278,02 грн.

Відповідно до ст.ст. 216 – 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно зі ст. 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. № 543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 7.2.3 договору передбачено, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію з відповідача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Позивач у позові просить стягнути з відповідача 513,21 грн. пені за період з 16.12.2007 р. по 01.06.2008 р.

Суд, перевіривши розрахунок пені, вважає його невірним, оскільки позивач не врахував оплату відповідача на суму 1200,00 грн., яку слід віднести на погашення заборгованості, яка утворилася раніш.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні пені в розмірі 32,74 грн., як безпідставно заявленій та задовольняє на суму 480,47 грн.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню частково.

В судовому засіданні оголошено рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

Згідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Крім того, за подання позовної заяви позивачем, згідно платіжного доручення № 2202 від 12.06.2008 р. оплачене державне мито в сумі 190,70 грн., що є більшим від встановленого законом розміру.

Відповідно до п.п. а п. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” N 7-93 від 21 січня 1993 року, за подання позовної заяви з урахуванням уточнень, позивачем мало бути сплачене державне мито в сумі 112,23 грн.

Надлишкове сплачене державне мито в сумі 45,42 грн., відповідно до п.1 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” N 7-93 від 21 січня 1993 р. та ст. 47 ГПК України підлягає поверненню.

На підставі ст.ст. 526, 527, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 216 – 218 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 32, 33, 34, 38, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі Виробничої одиниці „Слов’янськтепломережа” м. Слов’янськ до Сіверського міського житлово-експлуатаційного підприємства м. Сіверськ про стягнення суми основного боргу в розмірі 8 876,90 грн., пені в сумі 513,21 грн., 3% річних в сумі 178,36 грн., суми інфляції в розмірі 1654,50 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Сіверського міського житлово-експлуатаційного підприємства (84523, м. Сіверськ, вул. Садова, 3, р/р 1 ЗАТ „Донгорбанк” відділення № 1 м. Сіверська, МФО 335970, ЗКПО 31727292) на користь Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” в особі Виробничої одиниці „Слов’янськтепломережа” (83036, м. Донецьк, вул. Донецька, 38, р/р 9001 в Донецькій філії ВАТ КБ„ Національний стандарт”, МФО 377108, код ЗКПО 26221744, отримувач ВО ОКП „ДТКЕ” „Слов”янськтепломережа” (84122, м. Слов’янськ, вул. Іскри, 5)) 8 876,90 грн. – боргу, 1278,02 грн. - індексу інфляції, 69,91 грн. - 3% річних, 480,47 грн. – пені, 107,05 грн. – державного мита, 112,56 грн. – плати за інформаційно-технічне обслуговування судового процесу.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” в особі Виробничої одиниці „Слов’янськтепломережа” (83036, м. Донецьк, вул. Донецька, 38, р/р 9001 в Донецькій філії ВАТ КБ„ Національний стандарт”, МФО 377108, код ЗКПО 26221744, отримувач ВО ОКП „ДТКЕ” „Слов”янськтепломережа” (84122, м. Слов’янськ, вул. Іскри, 5)) 78,47 грн. – державного мита, як надлишково сплачене.

Відмовити у стягненні з Сіверського міського житлово-експлуатаційного підприємства 3% річних в розмірі 108,45 грн., інфляційної складової в розмірі 376,48 грн. та пені в розмірі 32,74 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту його прийняття.

Суддя Джарти В.В.