СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08"
квітня 2008 р.

Справа
№  14/118/08

За позовом  Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1,АДРЕСА_1

до відповідача Управління Пенсійного фонду України в
Баштанському районів , вул.Ювілейна, 84,м.Баштанка, Миколаївська область, 56100

Суддя -
П.В.Цвєткова

Представники:

Від
позивача: ОСОБА_2.
дов. від 28.02.2008 р.

Від відповідача: Кононець І.В. дов. від 01.10.2007
р. за № 5911/03

В судовому засіданні
приймає участь:

СУТЬ СПОРУ:
позивач звернувся до господарського суду з позовом про скасування вимоги
від 05.12.2006 р. за № Ф-349 про сплату недоїмки в сумі 232 грн. 32 коп.

Відповідач проти позову заперечує,
посилаючись на те, що він не здійснював донарахування внесків позивачу, а
зробив розрахунок сум фіксованого внеску з урахуванням не отриманих коштів від
сплати фіксованого патенту, які не  є
заборгованістю. Донарахування в розумінні статті 2 Закону України № 3583
стосується лише частини внесків, яка не була сплачена страхувальниками за
період 2004 року - І квартал 2005 року безпосередньо на рахунки органів
Пенсійного фонду або не погашена у порядку, визначеному ч. 5 ст. 106 Закону №
1058.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, господарський суд встановив таке:

Фізична особа -підприємець ОСОБА_1,
обрала спосіб оподаткування доходів, одержаних від підприємницької діяльності
за фіксованим розміром податку, який сплачувала щомісяця в сумі 55 грн. З суми
фіксованого податку відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий порядок громадян»Державне казначейство повинно було перераховувати
страхові внески у фіксованому розмірі 5,50 грн., що становить 10% від суми
фіксованого податку.

Згідно
акту камеральної перевірки звіту про нарахування та сплату суми страхових
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за  2005 р. відповідач неправомірно, на думку
позивача,  донарахував їй  232,32 грн. та направив вимогу № Ф-349 від
05.12.2006 р.,  оскільки  відповідно до статті 2 Закону України «Про
вирішення питання щодо заборгованості
суб'єктів господарської діяльності, які застосовують  особливі умови оподаткування, обліку та
звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством  України частини податків до Пенсійного фонду
України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати  працездатності, Фонду соціального страхування
на випадок безробіття протягом 2004 року - I кварталу 2005 року»№ 3583
-донарахування та фінансові (штрафні) санкції до суб'єктів господарської
діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності
щодо сум фактично сплачених внесків у 2004 році -І кварталі 2005 року не
застосовуються.

Позовні
вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно
до п. 3 ст. 11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.03 № 1058 особами, що підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню (застрахованими особами) визначені фізичні
особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали
особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени
сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно
пункту 5 статті 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" застраховані особи, зазначені в п. 3 та 4 ст. 11
цього Закону є страхувальниками та
платниками страхових внесків.

Пунктом
6 ч. 2 ст. 17 Закону № 1058 визначено, що
страхувальники зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в
установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Стаття
19 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"                 № 1058
визначає загальні принципи нарахування страхових внесків, тобто визначає
об'єкт, на який страхувальниками повинні нараховуватися страхові внески, а саме
абз. 8 ч. 1 ст. 19 визначає, що страхові внески до солідарної системи для осіб,
зазначених у п.5 ст. 14 цього Закону нараховуються на суми доходу (прибутку),
отриманої від відповідної діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на
доходи фізичних осіб.

Підпунктом
2 частини 8 Прикінцевих положень Закону № 1058 встановлено, що особи, зазначені
в пункті 3 ст. 11 цього Закону сплачують страхові внески, що перераховуються до
солідарної системи на умовах і в порядку, визначених цим Законом та в розмірах,
передбачених для платників збору Законом України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі - Закон №
400), але не менше мінімального страхового внеску.

Відповідно
до підпункту 4 частини 8 Прикінцевих положень Закону № 1058 фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту),
на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим законом у фіксованому
розмірі.

Статтею
45 Закону України "Про Державний бюджет на 2005 рік" від 23 грудня
2004 року № 2285-IV (в редакції чинній до 31.03.2005 р.) (далі Закон України №
2285-IV) установлено на 2005 рік фіксований розмір страхових внесків на
загальнообов'язкове державне страхування для фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування  (фіксований податок, єдиний податок), та
членів сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, у
розмірі мінімального страхового внеску, визначеного Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно
до статті 1 Закону 1058-IV мінімальний страховий внесок - це сума коштів, що
визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на
розмір страхового внеску, встановлених законом на день отримання заробітної
плати (доходу).

Розмір
страхового внеску для даної категорії осіб встановлений пунктом 2 статті 4
Закону України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування” від 26
червня 1997 року № 400/97-ВР і складає 32 відсотки від об'єкта оподаткування,
визначеного пунктом 2 статті 2 цього Закону.

Розмір
мінімальної заробітної плати з січня 2005 року відповідно до Закону України №
2285-IV встановлений у розмірі 262,00 грн. Отже, фіксований розмір страхових
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з січня 2005
складав 262,00 грн. * 32% = 83,84 грн.

31
березня 2005 року Законом України "Про внесення змін до Закону України
“Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих
актів України" від 25 березня 2005 року № 2505-IV внесені зміни до Закону
України № 2285-IV.

З 14
квітня 2006 року набрав чинності Закон України "Про вирішення питання щодо
заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі
умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з не перерозподілом Державним
казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального
страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - 1 кварталу 2005
року" № 3583-IV (далі -Закон України № 3583-IV
).

Згідно
преамбули та статті 1 цього Закону ним регулюються суперечності, які виникли
при прийнятті Закону України "Про Державний бюджет України на 2005
рік" від 23 грудня 2004 року № 2285-ІV та Закону України "Про
Державний бюджет України на 2005 рік" від 25 березня 2005 року № 2505-IV у
суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови
оподаткування, обліку та звітності щодо сплати внесків до Пенсійного фонду
України, які були сплачені ними у складі податків згідно з чинним
законодавством України протягом 2004 року - І кварталу 2005 року, але не були
зараховані на їх особові рахунки у зв'язку із застосуванням Державним
казначейством України діючого на той час Закону України № 2285-ІV.

Статтею
2 Закону України  №  3583-ІV
визначено, що донарахування та фінансові (штрафні) санкції  до суб'єктів господарської діяльності, які
застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності щодо сум
фактично сплачених внесків у 2004 році -І кварталі 2005 року, не застосовуються.
Це стосується лише частини внесків, які не були сплачені страхувальником в
період 2004 року -І квартал 2005 року безпосередньо на рахунки органів  Пенсійного фонду або не погашені у порядку,
визначеному ч. 5  ст. 106 Закону України
№ 1058.

Таким
чином позивач  повинен сплатити до
Пенсійного Фонду України фіксований розмір страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі мінімального
страхового внеску  в розмірі 83 грн. 84
коп. за січень - лютий та 81 грн. 14 коп. за березень 2005 року з урахуванням
частини єдиного та фіксованого податків, що не перераховані Державним
казначейством України до ПФУ за січень-березень 2005 року.

Враховуючи
вищевикладене позовні вимоги задоволенню не підлягають

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 94 ,160-163, 167,254 КАСУ, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанова
у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано.

Сторони,
які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку
постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя

П.В.Цвєткова