ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2008 р. Справа № 17/1/08

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Колесниковій В.В.,

з участю представників сторін:

від позивача –Михайленко Т.Ю., довіреність № 5 від 03.01.2008 року;

від відповідача –Дзицюк А.М., довіреність № 1 від 25.10.2007 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 17/1/08

за позовом відкритого акціонерного товариства “Миколаївбудтранс”, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 91,

до товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства „Акроюгокооперація”, м. Миколаїв, вул. Лагерне поле, 7,

про: стягнення заборгованості за договором перевезення № 6 від 06.02.2007 року,-

У судовому засіданні 08.05.08 було оголошено перерву на 15.05.2008 року.

В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство “Миколаївбудтранс” звернулося до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства „Акроюгокооперація” про стягнення заборгованості за договором перевезення № 6 від 06.02.2007 року.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги наступним:

06.02.2007 року між сторонами було укладено договір № 6 на перевезення вантажу автомобільним трансіпортом позивача, згідно умов якого відповідач був зобов’язаний оплачувати послуги по автонеревезенню, згідно виставлених рахунків повивача.

Свої зобов’язання позивач виконав повністю (здійснив транспортні послуги по перевезенню вантажу на суму 10 508 грн. 96 коп. в повному обсязі), в свою чергу відповідач свої зобов’зання не виконав.

Позивачем на адресу Відповідача була направлена претензія № 110 від 22.06.2007 року, за надані послуги по автоперевезенню в розмірі 10 508 грн. 86 коп.

05.07.2007 року за вих. № 79 відповідач надав відповідь на претензію, згідно умов якої було запропоновано привести претензію у відповідності до чинного заканодавства га направитн на адресу відповідача претензію повторно.

07.08.2007 року за вих. № 130 позивачем було повторно направлено відповідачу претензію з вимогою погасити суму заборгованості.

06.09.2007 року за вих. № 9 на адресу товариства було надано відповідь на претензію, де відповідач визнає суму боргу перед Позивачем частково врозмірі 4 590 грн. 12 коп. Розрахунку на визнану суму заборгованості відповідач також не провів.

Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України та п. 4.6. Договору № 6 від 06.02.2007 року відповідач зобов’язаний сплатити на користь позивача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума пені складає 856 грн. 55 коп.

Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатитии суму борту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума збитків від інфляції складає 1 116 грн. 64 коп., 3% річних складає 179 грн. 42 коп.

У судовому засіданні представник відповідача визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав:

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлені строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору; одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, а згідно ч. 2 ст. 218 учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, позовні вимоги є обґрунтовані, відповідачем неоскаржені, і тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 75, 82, 84-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги відкритого акціонерного товариства “Миколаївбудтранс” задовольнити у повному обсязі.

2.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства „Акроюгокооперація”, м. Миколаїв, вул. Лагерне поле, 7 (код 20917384) заборгованість за договором у розмірі 10 508 грн. 96 коп., пеню у розмірі 856 грн. 55 коп., збитки від інфляції у розмірі 1 116 грн. 64 коп., 3% річних у розмірі 179 грн. 42 коп., державне мито у розмірі 123 грн. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь відкритого акціонерного товариства “Миколаївбудтранс”, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 91 (код 01268242).

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя