ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

23.07.08 р.                     Справа № 2/273

Суддя господарського суду Донецької області Волошинова Л. В.

при секретарі судового засідання Тараненко Т.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь

до відповідача: 1. Державної податкової інспекції у м. Маріуполі

2. Головного управління державного казначейства України в Донецькій області

про стягнення з Державного бюджету України бюджетної заборгованості з податку на додану вартість та процентів за несвоєчасне відшкодування процентів на додану вартість

за участю

прокурора:

представників сторін:

від позивача:

від відповідача 1: Ястремський В.П., Дробот О.А.– за довір.

від відповідача 2: Морокко Г.С.- за довір.

третя особа

СУТЬ СПРАВИ:

У судовому засіданні була оголошена перерва до 23.07.08 р. до 13 год.40 хвил.

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державної податкової інспекції у м. Маріуполі та Відділення Державного казначейства у м. Маріуполі про стягнення з Державного бюджету України бюджетної заборгованості з податку на додану вартість в сумі 66 511 039 грн., заявленої до відшкодування у податковій декларації за грудень 2004 р., та процентів за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість в сумі 1 616 218,25 грн.

14.09.2005 р. позивач зменшив ціну позову, заявивши до стягнення бюджетну заборгованість з податку на додану вартість в сумі 4 070 500 грн. та проценти за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість в сумі 2 386 061,32 грн.

Постановою господарського суду Донецької області від 24.11.2005 р. позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь були задоволені.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 28.02.2006 р. постанова господарського суду Донецької області від 24.11.2005 р. по справі № 2/273 була залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.01.2007 р. постанова господарського суду Донецької області від 24.11.2005 р. та ухвала Донецького апеляційного господарського суду від 28.02.2006 р. по справі № 2/273 були залишені без змін.

Ухвалою Верховного суду України від 28.05.2008 р. Державній податковій інспекції у м. Маріуполі в допуску скарги до розгляду в порядку провадження за винятковими обставинами було відмовлено.

18.06.2008 р. Державна податкова інспекція у м. Маріуполі звернулась до господарського суду Донецької області з заявою про перегляд постанови господарського суду Донецької області від 24.11.2005 р. по справі № 2/273 за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування своїх вимог Державна податкова інспекція у м. Маріуполі посилається на ч. 2 ст. 245 КАС України, відповідно до якої підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Такою обставиною, на думку податкового органу, є постанова Вищого адміністративного суду України від 12.05.2008 р. по справі № К-21117/06 за позовом Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь до Державної податкової інспекції у м. Маріуполі та Відділення Державного казначейства у м. Маріуполі про стягнення з Державного бюджету України відсотків, нарахованих на суму бюджетної заборгованості по декларації за березень 2005 р. в сумі 508 582,21 грн., якою встановлено, що задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відповідність вимог Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь приписам п. п. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” в редакції, що діяла до 01.06.2005 р.

Вказаною нормою передбачалось, що платник податку, який здійснює операції з вивезення (пересилання) товарів (робіт, послуг) за межі митної території України (експорт) і подає розрахунок експортного відшкодування за наслідками податкового місяця, має право на отримання відшкодування протягом 30 календарних днів з дня надання такого розрахунку. Недотримання цього строку компетентним органом породжувало право платника податку на стягнення заборгованості з нарахуванням відсотків відповідно до п. п. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”. Однак таке право платника податку не передбачене п. 7.7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” в редакції Закону від 25.03.2005 р. № 2505-IV, яка набрала чинності з 01.06.2005 р.

Аналогічні обставини встановлені і постановами Вищого адміністративного суду України від 12.05.2008 р. по справі № К-20387/06, від 15.05.2008 р. по справі № К-22545/06, від 15.05.2008 р. по справі № К-20385/06, від 22.05.2008 р. по справі № К-22502/06 за позовом Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азаовсталь” м. Маріуполь до Державної податкової інспекції у м. Маріуполі та Відділення Державного казначейства у м. Маріуполі про стягнення з Державного бюджету України відсотків, нарахованих на суми бюджетної заборгованості по деклараціям за липень 2004 р., січень, лютий, квітень та травень 2005 р.

Посилаючись на приписи ст. 72 КАС України, податковий орган наполягає на тому, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь та самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні, яке відбулось 08.07.2008 р., представник податкового органу доповнив свої доводи тим, що на час розгляду справи представники Відкритого акціонерного товариства “Металургійний завод “Азовсталь” м. Маріуполь не були обізнані про те, що п. 7.7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, який набув чинності з 01.06.2005 р., не містить положень, які б свідчили про наявність у платників податку права на одержання процентів, нарахованих на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

В тому ж судовому засіданні представник податкового органу наголосив на тому, що це питання неодноразово ставилося відповідачем 1 під час розгляду справи, але суд не надав цим доводам податкового органу належної оцінки.

За результатами розгляду представлених документів суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами наведені в ч. 2 цієї норми.

Серед них:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Зазначена норма містить вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Як вбачається з наданої суду заяви, підставою для перегляду постанови господарського суду Донецької області від 24.11.2005 р. по справі № 2/273 за нововиявленими обставинами податковий орган вважає п. 1 ч. 2 ст. 245 КАС України.

За приписами цієї норми підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Обов’язковою передумовою застосування до спірних правовідносин положень наведеної норми є необхідність встановлення факту наявності або відсутності істотних для справи обставин, а також обізнаність чи необізнаність про ці обставини на час розгляду справи особою, яка звертається до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Суд не приймає до уваги посилання податкового органу на необізнаність представників позивача на час розгляду справи про те, що п. 7.7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, який набув чинності з 01.06.2005 р., не містить положень, які б свідчили про наявність у платників податку права на одержання процентів, нарахованих на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, оскільки, по перше, обізнаність або необізнаність представників сторін з положеннями офіційно опублікованого нормативно – правового акту не може розцінюватися судом як обставина, з якою закон пов”язує можливість перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, по друге, довід щодо нової редакції п. 7.7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” був наведений Державною податковою інспекцією у м. Маріуполі у відзиві на позовну заяву (арк. справи 40 – 42, т. 1), оголошеному в судовому засіданні, яке відбулось 29.08.2005 р. в присутності представника Відкритого акціонерного товариства “Металургійний завод “Азовсталь” м. Маріуполь.

Суд вважає, що постанови Вищого адміністративного суду України від 12.05.2008 р. по справі № К-21117/06 та по справі № К-20387/06, а також від 15.05.2008 р. по справі № К-22545/06, по справі № К-20385/06 та по справі № К-22502/06, в яких надана оцінка правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права (зокрема Закону України “Про податок на додану вартість”) в частині наявності або відсутності у Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь права на стягнення з Державного бюджету України процентів, нарахованих на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, що виникла відповідно до податкових декларацій за липень 2004 р., січень, лютий, березень, травень та листопад 2005 р., взагалі не є і не можуть бути істотними для справи № 2/273 обставинами, оскільки зміна судової практики або наявність різних судових рішень з одного питання не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у розумінні ст. 245 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Враховуючи приписи наведеної вище норми, суд не приймає до уваги посилання податкового органу на приписи ст. 72 КАС України і звертає увагу податкового органу на те, що в постановах Вищого адміністративного суду України, на які він посилається як на підставу заявлених вимог, надана оцінка правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права і не встановлено жодної додаткової обставини, яка б не була встановлена або досліджена постановою господарського суду Донецької області від 24.11.2005 р. по справі № 2/273.

Суд також не приймає до уваги посилання податкового органу на відсутність в постанові господарського суду Донецької області від 24.11.2005 р. належної оцінки доводам податкового органу про відсутність в п. 7.7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, який набрав чинності з 01.06.2005 р., положень, які б свідчили про наявність у платників податку права на одержання процентів, нарахованих на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, оскільки перевірка правильності судового рішення з точки зору повноти та правильності встановлення всіх обставин справи, а також оцінки поданих сторонами доказів та наведених доводів здійснюється в межах апеляційного та касаційного провадження.

За таких обставин суд вважає, що заява Державної податкової інспекції у м. Маріуполі про перегляд постанови господарського суду Донецької області від 24.11.2005 р. по справі № 2/273 за нововиявленими обставинами має бути залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 245 - 253 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Державної податкової інспекції у м. Маріуполі про перегляд постанови господарського суду Донецької області від 24.11.2005 р. по справі № 2/273 за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Заява про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Волошинова Л.В.