ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.04.08р.

Справа
№ 25/84-08

За
позовом  Споживчого товариства "Юр'ївське районне
споживче товариство", смт. Юр'ївка Юр'ївського району Дніпропетровської
області

до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

Третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Дніпропетровська
обласна спілка споживчих товариств, м. Дніпропетровськ

про визнання недійсним догвору та
виселення

Суддя  Чередко А.Є.

Представники:

Від позивача: Кучеренко А.М. - дов. №1 від
01.01.08р.

Від
відповідача: ОСОБА_2. - дов.НОМЕР_1 від 05.02.08р.

Від
третьої особи: Балута Д.К. - дов. № 16-4 від 03.01.08р.

СУТЬ СПОРУ:

Споживче
товариство "Юр'ївське районне споживче товариство" звернулося до
господарського суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та просить
суд визнати недійсним на майбутнє договір найму будівлі від 06.10.2006р.,
укладений між сторонами, що посвідчений 06 жовтня 2006 року Пасевіним А.О., державним
нотаріусом Юр'ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області
з реєстрацією у реєстрі за № 1085; виселити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 з
найманого ним нежитлового приміщення загальною площею 212,6 м.кв., що
знаходяться в будинкуАДРЕСА_1 з наступною його передачею СТ "Юр'ївське
районне споживче товариство".

Позовні
вимоги обгрунтовані тим, що спірний договір укладено представником позивача з
перевищенням повноважень, оскільки на його укладення не було отримано згоду
Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств та без згоди
уповноважених членів СТ "Юр'ївське районне споживче товариство". В
якості правових підстав задоволення позову позивач посилається на ст.ст. 216,
237, 241 ЦК України.

Відповідач
проти задоволення позову заперечує з тих підстав, що спірний договір укладено
зі сторони позивача головою правління, тобто уповноваженою особою згідно з
статутом СТ "Юр'ївське районне споживче товариство"; позивач є
власником майна, що було передано в оренду за спірним договором, тому мав усі
законні підстави для розпорядження цим майном; укладення договору оренди було
схвалено позивачем, оскільки договір виконувався сторонами, отже договір
створив цивільні права та обов'язки згідно з ст. 241 ЦК України; позивачем не
вказано необхідних підстав для визнання правочину недійсним, передбачених ст.
203 ЦК України.

Третя
особа підтримує позовні вимоги позивача у повному обсягу з підстав зазначених у
позові.

У
судовому засідані оголошувалась перерва з 19.02.2008р. до 17.03.2008р.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої
особи,  господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06
жовтня 2006 року між СТ „Юр'ївське районне споживче товариство"
(наймодавець), і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (наймач) було укладено
договір найму будівлі загальною площею 212,6 м.кв., яке розташоване в будинку
АДРЕСА_1, що належить наймодавцю на праві власності відповідно до дублікату
свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом
Юр'ївської селищної ради 17.05.2000 року (дублікат виданий 04.11.2003
року).

На
виконання умов даного договору, відповідно до актів приймання-передачі від 06
жовтня 2006 року СТ „Юр'ївське райСТ" передало у тимчасове платне
користування відповідачу нежиле приміщення загальною площею 212,6 м.кв., яке
розташоване в будинку АДРЕСА_1.

Рішення
про передачу майна в найом відповідачу було прийняте правлінням СТ „Юр'ївське
райСТ" згідно постанови правління № 6 від 17.08.2006 року. На підставі
даного рішення правління, договір найму, від імені споживчого товариства
(наймодавця), був підписаний головою СТ „Юр'ївське райСТ" Іванченко
Людмилою Іванівною.

Відповідно
до ч. 1 ст. 92 ЦК України,  юридична  особа
набуває  цивільних  прав
та обов'язків і здійснює їх через свої органи,  які діють відповідно до установчих документів
та закону.

Згідно
з п. 19 статуту СТ „Юр'ївське райСТ", зареєстрованим 21.09.2004р., вищим
органом управління споживчого товариства є збори його уповноважених членів, які
правомочні розглядати і вирішувати будь-які питання діяльності споживчого
товариства.

За п.
32 статуту СТ „Юр'ївське райСТ", виконавчо-розпорядчим органом споживчого
товариства є правління споживчого товариства, яке згідно з п. 33 статуту
укладає договори та угоди.

Пунктом
35 статуту СТ «Юр'ївське РайСТ»встановлено, що голова правління, як перша
посадова особа товариства має право без довіреності представляти товариство у
взаємовідносинах з юридичними та фізичними особами в органах влади і управління
в тому числі укладати договори (угоди).

Пунктом
48 статуту СТ „Юр'ївське райСТ" передбачено, що споживче товариство
володіє, користується і розпоряджається належним йому майном і реалізує права
власника через свої органи управління: загальні збори (збори уповноважених)
пайовиків, правління у відповідності з їх компетенцією, визначеною цим
Статутом, законодавством України та нормативними актами Укоопспілки.

Загальні
збори членів споживчого товариства (збори уповноважених) можуть передавати
право володіння, користування, та розпорядження власністю правлінню споживчого
товариства на продаж підприємств, на передачу, надання позики, безоплатне
тимчасове користування, здачу в оперативну оренду, передачу в заставу основних
засобів споживчого товариства і його підприємств членам споживчих товариств, підприємствам,
організаціям, установам, іншим фізичним і юридичним особам.

Рішення
правління споживчого товариства з цих питань підлягають попередньому погодженню
з правлінням облспоживспілки стосовно основних засобів споживчого товариства,
включаючи основні засоби, що обліковуються на балансі його підприємств інших
суб'єктів господарювання, та подальшому їх затвердженню загальними зборами
(зборами уповноважених) членів споживчого товариства.

Отже,
статутом СТ «Юр'ївське РайСТ»укладення договорів,  в тому числі найму нерухомого майна належного
на праві власності споживчому товариству віднесено до компетенції голови
правління споживчого товариства, як виконавчого органу цього товариства, а
вирішення відповідного питання не віднесено до компетенції зборів уповноважених
членів споживчого товариства.

Та ж
обставина, що рішення правління СТ «Юр'ївське РайСТ»№ 6 від 17.08.2006 року не
було погоджено з правлінням облспоживспілки та в подальшому не було затверджено
зборами уповноважених членів споживчого товариства не може бути підставою для
визнання недійсним спірного договору.

Згідно
з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом
власності  є право особи на річ
(майно),  яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею,  незалежно
від  волі інших осіб.

Власникові   належать  права
володіння,  користування  та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317
ЦК України).

Право  власності
є  непорушним.  Ніхто
не   може   бути протиправно   позбавлений
цього   права   чи
обмежений  у  його здійсненні.

Особа
може бути позбавлена права власності або обмежена  у його здійсненні лише у випадках і в
порядку, встановлених законом  (ч. 1, 2
ст. 321 ЦК України).

Чинним
законодавством України, зокрема Законами „Про кооперацію” та „Про споживчу
кооперацію” не передбачено обмежень у реалізації права власності споживчого
товариства зі сторони спілки споживчих товариств, тому посилання позивача та
третьої особи на п. 48 статуту СТ «Юр'ївське РайСТ», Положення про громадське
майно (основні засоби) споживчої кооперації України, затвердженого Постановою
шостих зборів Ради Укоопспілки сімнадцятого скликання 03.04.2003 року із
змінами і доповненнями, внесеними сьомими зборами Ради Укоопспілки сімнадцятого
скликання 22.03.2004 року, а також договір про делегування повноважень та
функцій, укладений між позивачем та третьою особою 26.04.2002р. є
безпідставними.

Згідно
з ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України, господарський
суд  вирішує  господарські
спори  на підставі
Конституції   України,  Закону
України  "Про
господарські  суди", цього Кодексу,
інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Господарський  суд
не  застосовує  акти
державних  та інших органів, якщо
ці акти не відповідають законодавству України.

До
того-ж, Положення про громадське майно (основні засоби) споживчої кооперації
України від 03.04.2003р. є  внутрішнім
нормативним актом Укоопспілки, отже не є частиною законодавства України, а
договір від 26.04.2002р. не передбачає делегування Дніпропетровській обласній
спілки споживчих товариств повноважень щодо вирішення питань розпорядження
власністю СТ „Юр'ївське райСТ".

Крім
того, згідно з ч. 3 ст. 92 ЦК України, орган або особа,  яка відповідно до установчих  документів юридичної особи чи закону виступає
від її імені, зобов'язана діяти в
інтересах  юридичної  особи,
добросовісно  і  розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У
відносинах  із  третіми
особами обмеження повноважень щодо представництва  юридичної
особи  не  має
юридичної  сили,   крім випадків,  коли юридична особа доведе,  що третя особа знала чи за всіма обставинами
не могла не знати про такі обмеження.

Позивачем
та третьою особою не надано доказів того, що відповідачу було відомо про
будь-які обмеження щодо повноважень представництва у  СТ
„Юр'ївське райСТ".

Також,
згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є  недодержання
в  момент вчинення  правочину
стороною  (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою - третьою,
п'ятою та  шостою  статті
203  цього Кодексу.

Між
тим, позивачем на вказано, яким вимогам ст. 203 ЦК України  не відповідає спірний правочин. В якості
підстав недійсності спірного договору позивача послався на ст.ст. 237, 241 ЦК
України, однак зазначені норми регулюють правовідносини з представництва, а
спірний договір зі сторони СТ „Юр'ївське райСТ", укладено головою
правління товариства, тобто головою виконавчого органу, через який СТ
„Юр'ївське райСТ" здійснює та набуває
цивільні  права та обов'язки.

Враховуючи
усе вищевикладене, суд вважає, що спірний договір укладено зі сторони СТ
„Юр'ївське райСТ" повноважною особою, з додержанням вимог ст. 203 ЦК
України, тому правові підстави для визнання недійсним спірного договору
відсутні. Відповідно відсутні і підстави для виселення відповідача з приміщення
наданого в найом за спірним договором.

Суд
також приймає до уваги, що згідно з ст. 1 ГПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК
України, обов'язковою умовою для захисту прав та інтересів особи є порушення,
невизнання або оспорювання такого права, чого суд з обставин справи не вбачає у
відношенні позивача. Фактично пред'явлення данного позову спрямовано на захист
інтересів третьої особи, а не позивача.

З
підстав наведене, суд вважає позовні вимоги позивача безпідставними та такими,
що не підлягають задоволенню. Судові витрати за розгляд справи слід віднести на
позивача.

Враховуючи усе вищевикладене та
керуючись ст.ст. 15, 16, 92, 203, 215, 216, 316, 317, 321 ЦК України, ст.ст. 1,
49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В
позові відмовити.

Суддя

А.Є. Чередко

Рішення
підписано