ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"25" квітня 2008 р.

Справа
№  4/71

Господарський суд Кіровоградської області в
складі судді Хилька Ю.І.,розглянувши матеріали справи № 4/71

за позовом:
Відкритого акціонерного товариства Кіровоградський проектно-конструкторський
інститут "Грунтопосівмаш", 25002, м. Кіровоград, вул. Орджонікідзе, 7

до
відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,АДРЕСА_1

про
стягнення 1 795 грн.  28 коп.

За
участю представників сторін:

від
позивача - Колюка О.С., довіреність б/н від 01.07.06

від
відповідача - участі не брали. Про час та місце розгляду справи сторони
належним чином повідомлені у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в
господарських судах України.

Згідно
із статтею 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є
адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної
особи чи закону виступають від її імені. До повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця
проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи
інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу,
наявними в матеріалах справи. Водночас, законодавство України, в тому числі
Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі,
зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони у справі
(якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із ст. 93
Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в
позовній заяві чи інших процесуальних документах. В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її
місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не
довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі
процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Судом
було надіслано процесуальні документи за адресою відповідача, зазначеною у
позовній заяві  (АДРЕСА_1та за
місцем  його можливого перебування
АДРЕСА_2 і  АДРЕСА_3, однак поштові
відправлення повернуто до суду з відміткою установи поштового зв'язку про
відсутність відповідача за зазначеними адресами. За повідомленням Реєстраційної
палати Кіровоградської міської ради № 295 від 04.03.2008 року ОСОБА_1 в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців по м.
Кіровограду не зареєстрований. Відповідач несе відповідальність за всі можливі
наслідки неподання відомостей стосовно змін свого місцезнаходження, оскільки
згідно правил статті 19 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб
та фізичних осіб - підприємців” юридичні особи зобов'язані подавати відомості
стосовно змін свого місцезнаходження державному реєстратору.

Примірники
повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами
зв'язку з позначками “адресат вибув”, “адресат відсутній” і т.п. можуть
вважатись належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо
повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом обов'язку щодо
повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних
процесуальних дій.

СУТЬ
СПОРУ:

Подано
позов про стягнення із фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1
заборгованості яка виникла в результаті невиконання ним зобов'язання по
оплаті  наданих послуг  з оренди
приміщення  позивача в
розмірі  1795 грн. 28 коп. на користь
Відкритого акціонерного товариства Кіровоградський проектно-конструкторський
інститут "Грунтопосівмаш", 25002, м. Кіровоград, вул. Орджонікідзе,
7.

Відповідач
відзив на позовну заяву та інші витребувані судом документи не подав, позовні
вимоги не заперечив, своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні
не скористався.

Підстави
для відкладення розгляду справи у відповідності до ст. 77 ГПК України відсутні.

На
підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справу
розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши
справу за наявними в ній матеріалами, заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позовні
вимоги обґрунтовано наступним.

Повноважним
представником Відкритого акціонерного товариства Кіровоградський
проектно-конструкторський інститут "Грунтопосівмаш", (позивача по
справі) 10.12.2006 року  укладено договір  найму (оренди) нежитлового приміщення   площею
20 кв.м., розташованого  в
оАДРЕСА_3 з  ПП ОСОБА_1(відповідачем по
справі). Умови вказаного договору погоджені представниками сторін в результаті
вільного волевиявлення,  договір
підписано    представниками сторін та їх
підписи скріплено  відтисками печаток   підприємства   та
ПП ОСОБА_1.

Відповідно
до пп. 3.4.1. „Інструкції про порядок видачі міністерствам та іншим центральним
органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським
об'єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування
штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також
порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і
штампів, та затвердження Умов і правил провадження діяльності з відкриття та
функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і
штампів”, яка затверджена наказом МВС України № 17 від 11.01.1999 р. та
зареєстрована в Мін'юсті України 28.04.1999 р. за № 264/3557, відповідальність
і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також
законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і
організацій, господарських об'єднань, суб'єктів господарської діяльності.  Позивач та відповідач не надав доказів того,
що печатку було втрачено або викрадено. Згідно до акту   прийому- передпчі нежитлового приміщення за
вказаним договором  представник  орендодавця передав орендарю ОСОБА_1
02.01.2007 року частину нежитлового приміщення
площею  20 кв.м в офісі №301.
Однак,порушуючи умови  договору  відповідач не провів  оплату
в березні, листопаді та грудні
2007 року за користування переданими в оренду  приміщеннями та  виникла заборгованість в розмірі 1500 грн.
Крім того, порушуючи умови  договору  відповідач не провів оплатку за надані послуги
з теплопостачання на суму  295 грн. 28
коп., тому загальна сума заборгованості складає   1795 грн. 28 коп. та підлягає до стягнення з
відповідача в примусовому порядку.

Проаналізувавши
правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, господарський
суд приходить до переконання, що позовні вимоги не є обґрунтованими, в позові
необхідно відмовити повністю. Такий висновок господарський суд робить на
підставі наступного.

Як
вбачається з матеріалів справи позивачем було укладено  письмовий
договір  з  фізичною особою ОСОБА_1 без отримання від
останнього  будь- яких   доказів
про  його  статус як
субєкта підприємницької діяльності, а згідно до   повідомлення Реєстраційної палати
Кіровоградської міської ради № 295 від 04.03.2008 року ОСОБА_1 в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців по м.
Кіровограду не зареєстрований.

При
цьому господарським судом враховуються положення ст. 33 ГПК України про те, що
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Докази
подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно
до ч. 1 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в
Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первісні
документи, які фіксують здійснення господарських операцій. Первинні документи
повинні бути складені під час здійснення господарських операцій, а якщо це
неможливо-безпосередньо після її закінчення.

Господарським
судом не приймається в якості доказів лише надані позивачем  рахунки - фактури  про
вимоги  провести оплату за
опалення (а.с.13-17), оскільки вони складені
в односторонньому порядку лише працівниками позивача та відсутні  докази їх вручення  відповідачу. Поряд з цим,   позивачем направлялась  відповідачу
претензія про необхідність погашення заборгованості з визначенням  правового статуса відповідача як «ПП», причому
вказана претензія  адресована   керівнику
вказаного підприємства, що є зовсім недоречним.

Господарський
суд  враховує, що  саме
невизначеність правового статусу особи до якої заявлено позовні вимоги є
підставою для припинення провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України коли спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, оскільки
позивачем не доведено, що відповідач ОСОБА_1 має статус фізичної особи -
суб'єкта підприємницької діяльності.

Про
наявність господарських операцій за участю особи, яка не має відповідного
статусу господарський суд вважає за необхідне направити повідомлення прокурору
м. Кіровограда.

Згідно
ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті
державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
покладаються на позивача повністю виходячи із суті прийнятого рішення, але не
стягуються, оскільки були ним сплачені повністю при зверненні до суду.

Керуючись
ст.ст. 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 34, 44, 49, 82,
84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В
позові повністю відмовити.

Згідно
ч. 3 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому
засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дане
рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського
суду в установленому законом порядку.

Суддя                                 Ю. І. Хилько