ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2008 р.

№
15/113

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г.,  Швеця В.О.

за
участю представників сторін
позивача відповідача розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

не з'явились, повідомлені належним чином не
з'явились, повідомлені належним чином
Відділу державної виконавчої служби Ульяновського районного управління
юстиції

на
постанову

Дніпропетровського
апеляційного господарського суду

від

10.12.2007
року

у
справі

№ 15/113

за
позовом

Приватного
підприємства "ТрейдСервіс"

до

Селянського
(фермерського) господарства
"ОСОБА_1"

про

стягнення
30698 грн.01 коп.

Приватне підприємство “ТрейдСервіс” звернулося
до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення
з Селянського (фермерського) господарства “ОСОБА_1" 15000 грн. боргу, 3%
річних в сумі 249 грн. 69 коп. та 15448 грн. 42 коп. збитків.

Господарський
суд Кіровоградської області рішенням від 05.06.2007 року (суддя Мохонько К.М.)
позовні вимоги задовольнив, стягнув  з
Селянського (фермерського) господарства “ОСОБА_1"  на користь позивача 15000 грн. боргу, 249
грн. 69 коп. 3 % річних, 15448 грн. 32 коп. збитків, судові витрати поклав на
відповідача. На виконання вказаного рішення господарським судом 25.06.2007 року
видано наказ .

Доповідач
Гоголь Т.Г.

Приватне підприємство
"ТрейдСервіс" звернулось до господарського суду Кіровоградської
області зі скаргою від 24.08.2007 року, в якій просило господарський суд в
порядку статті 1212 Господарського процесуального кодексу України,
визнати бездіяльністю дії державної виконавчої служби в Ульяновському районі
Кіровоградської області по примусовому виконанню наказу суду від 25.06.2007року
у справі 15/113  та витребувати  від відділу державної виконавчої служби
Ульяновського районного управління юстиції відомості про усі виконавчі дії, що
проводилися в ході примусового виконання зазначеного наказу.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської
області від 25.10.2007 року (суддя Хилько Ю.І.) визнано бездіяльність відділу
державної виконавчої служби Ульяновського районного управління юстиції по
виконанню наказу   господарського суду
Кіровоградської області у справі № 15/113
від  25.06.2007 року та
зобов'язано начальника відділу державної виконавчої служби Ульяновського
районного управління юстиції Головного управління юстиції у
Кіровоградській  області  усунути
порушення  закону при виконанні  рішення
господарського суду  від  05.06.2007 року  у справі № 15/113.

Дніпропетровський
апеляційний господарський суд постановою від 10.12.2007 року ( судді
Павловський П.П., Швець В.В., Чус О.В.) ухвалу господарського суду
Кіровоградської області залишив без змін .

Не погодившись з ухвалою
господарського суду Кіровоградської області від 25.10.2007 року та постановою
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.12.2007 року, відділ
державної виконавчої служби  в
Ульяновському районі звернувся до Вищого господарського суду України  з касаційною скаргою в якій просить скасувати
зазначені судові акти, як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального та
процесуального права, а саме  статей 4,
5, 7, 25, 50, 55, 56  Закону України “Про
виконавче провадження”, пунктів 5.1.1., 5.1.3 Інструкції про проведення
виконавчих дій затв. наказом Міністерства
юстиції  України № 74/5 від 15.12.1999
року та винести нове рішення, яким в задоволенні скарги позивачу відмовити.
Скаржник зазначає, що виконавче провадження закінчено у зв'язку з фактичним і
повним виконанням та виконано в межах строку встановленого статтею 25 Закону
України “Про виконавче провадження ”.

Заслухавши
доповідь судді Гоголь Т.Г., перевіривши наявні матеріали справи на предмет
правильності юридичної оцінки обставин справи, щодо здійснення виконавчого
провадження відділом державної виконавчої служби Ульяновського районного управління
юстиції, повноти їх встановлення в ухвалі господарського суду Кіровоградської
області та постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду у
даній справі, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як
встановлено господарськими судам попередніх інстанцій та  вбачається з наявних матеріалів справи,
рішенням господарського суду Кіровоградської області від 05.06.2007 року
задоволено позов Приватного підприємства "ТрейдСервіс", стягнуто з
Селянського (фермерського) господарства
"ОСОБА_1" на користь позивача 15000 грн. боргу, 249 грн. 69
коп. 3 % річних, 15448 грн. 32 коп. збитків, 306 грн.98 коп. держмита та 118
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, про що
25.06.2007 року господарським судом Кіровоградської області   видано наказ.

Постановою
від 06.07.2007року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої
служби Ульяновського районного управління юстиції Попович Л.В. відкрито
виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду
Кіровоградської області від 25.06.2007 року у справі №15/113. Боржнику надано
строк для добровільного виконання до 14 липня 2007року.

Добровільно
рішення суду у зазначений термін боржником виконано не було.

Державною
виконавчою службою 17.04.2007 року на виконання ухвали господарського суду  Кіровоградської області від 10.04.2007 року
про застосування  заходів для
забезпечення позову, накладено арешт на майно, належне боржнику. Задовольняючи
заяву боржника від 01.08.2007 року, про визначення першочерговості накладення
арешту на майно господарства,  було
накладено арешт на індивідуально визначене майно боржника, а саме:
бурякозбиральний комбайн РКМ-6-01, бурякозбиральну машину БМ-6, жатку
ЖВН-6.

01.08.2007
року відділом державної виконавчої служби була винесена постанова про
призначення експерта для участі у виконавчому провадженні з питань залишкової
вартості арештованого майна.

Звертаючись
до господарського суду Кіровоградської області із скаргою на дії відділу
державної виконавчої служби Уляновського районного управління юстиції позивач -
Приватне підприємство “ТрейдСервіс”
послався  на те, що не отримував
від органів виконавчої служби процесуальних документів виконавчого провадження,
не приймав участь у проведенні виконавчих дій, що дало йому підстави
стверджувати про упередженість орану
державної виконавчої служби  при
виконанні зазначеного наказу господарського суду. Скаржник просив визнати дії
відділу державної виконавчої служби Уляновського районного управління
юстиції  у справі бездіяльністю та
витребувати від  останнього відомості про
усі дії, що проводилися в ході примусового виконання наказу господарського суду
Кіровоградської області від 25.06.2007 року.

Ухвалою
господарського суду Кіровоградської області, залишеною без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного господарського суду, визнано бездіяльність
відділу державної виконавчої служби Ульяновського районного управління юстиції
з посиланням на те, що в порушення вимог статті 50 Закону України “Про
виконавче провадження” та пункту 5.1.3. Інструкції про проведення виконавчих
дій, упевнившись у  відсутності коштів на
вказаному  в  наказі
господарського суду у справі  №
15/113 рахунку, що належить відповідачу (боржнику) Селянському (фермерському)
господарству “ОСОБА_1” державний виконавець лише  04.09.2007 року  наклав арешт на вказаний  рахунок, в порушення вимог статті 5  Закону України “Про виконавче провадження”
державний виконавець не вживав заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно та повно не вчиняв виконавчі
дії; державним виконавцем не вживались заходи
щодо арешту коштів на всіх розрахункових рахунках боржника.

З
таким висновком господарських судів попередніх інстанцій погодитися не можна,
зважаючи на наступне.

Рішення,
ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку,
встановленому  Законом України "Про
виконавче провадження".

Згідно
з вимогами статті  1 Закону України
"Про виконавче провадження", виконавче провадження, як завершальна
стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах
повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами,
виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове
виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка
входить до системи органів Міністерства юстиції України ( стаття 2 Закону
України "Про виконавче провадження").

Згідно
з вимогами статті 5 Закону України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень,
встановлених  Законом про який йдеться,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, а саме здійснювати
необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим
документом; надавати сторонам виконавчого провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати заяви
сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання; заявляти в
установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим
Законом; роз'ясняти сторонам їх права і обов'язки; проводити оцінку
(переоцінку) майна в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно
до статей 3, 18 Закону України "Про виконавче провадження" примусове
виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі
виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону
державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи,
зокрема, як судові накази.

Частиною
2 статті  24 зазначеного Закону України
передбачено, що державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до
нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого
провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для
добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, та
попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно
до статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом
шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

В
разі фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом
виконавче провадження підлягає закінченню. Про закінчення виконавчого
провадження, відповідно до вимог статті 37 Закону України "Про виконавче
провадження",  державний виконавець
виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу
державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований .

Як
вбачається з матеріалів справи, відділом державної виконавчої служби
Ульяновського районного управління юстиції виконані всі дії, передбачені
Законом України "Про виконавче провадження", направлені на виконання
рішення господарського суду
Кіровоградської області  від
05.06.2007 року, постановою від 01.11.2007 року виконавче провадження  закінчено у зв'язку з фактичним, повним
виконанням рішення в межах строку встановленого статтею 25 Законом України
"Про виконавче провадження".

Окрім
того Вищий господарський суд
України  зазначає, що ухвала
господарського суду Кіровоградської області від 25.10.2007 року та постанова
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.12.2007 року у
справі, як процесуальні документи, не
відповідають вимогам статей 86 та 105 Господарського процесуального
кодексу України.   Всупереч вимогам
пункту 5 частини 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України
господарським судом Кіровоградської області не
вказано яку саме дію повинен вчинити відділ державної виконавчої служби
та у який термін. В розумінні статей 86, 1212 Господарського
процесуального кодексу України в ухвалі, винесеній за результатами  розгляду скарги на дії виконавчої
служби,  господарський суд повинен
визнати доводи заявника правомірними і, залежно від їх змісту, визнати
постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження
недійсною, чи визнати недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язати орган
державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнати доводи
скаржника неправомірними і скаргу мотивовано відхилити.

Проте
господарський суд першої інстанції, з яким погодився  і апеляційний господарський суд, обмежився
лише висновком щодо бездіяльності
державної виконавчої служби ( при цьому не зазначивши в чому вона
полягала) та зобов'язав начальника відділу державної виконавчої служби усунути
порушення  закону при виконанні  рішення
господарського суду, що суперечить вимогам статті 86 Господарського
процесуального кодексу України .

За
таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду
Кіровоградської області від 25.10.2007 року та постанова Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 10.12.2007 року винесені з порушенням норм
процесуального права і тому підлягають скасуванню.

Керуючись
статтями 1115, 1117, 1119, 11110,  11111,  Господарського процесуального кодексу
України,  Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Кіровоградської
області від 25.10.2007 року та постанову Дніпропетровського  апеляційного
господарського суду  від
10.12.2007 року у справі  №  15/113 скасувати.

Касаційну
скаргу  Відділу державної виконавчої
служби Уляновського районного управління юстиції   задовольнити.

В
задоволенні  скарги      Приватне підприємство "Трейд
Сервіс" на дії органів державної виконавчої служби відмовити.

Головуючий        суддя                                              Т. Добролюбова

Судді
Т.Гоголь

В.Швець