ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2008 р.

№ 15/247

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

С. Шевчук,

Ж. Бернацької,

І. Воліка (доповідача),

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства

(ЗАТ) "Українські вантажні кур'єри"

на постанову

від 12.12.2007 року

Київського апеляційного господарського суду

у справі

№ 15/247

за позовом

Дочірнього підприємства "Паллада-Україна" відкритого

акціонерного товариства (ВАТ) Концерн "Калина"

до

ЗАТ "Українські вантажні кур'єри"

про

стягнення 2 253 343,08 грн.

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача

1)          Марцина І.В. (дов. від 17.04.2007 б/н);

2)          Галака О.В. (дов. від 17.04.2007 б/н);

відповідача

1)          Южда С.М. (дов. від 10.01.2007 б/н);

2)          Горкуша Ю.М. (дов. від 01.10.2007 б/н);

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2007 року ДП “Паллада-Україна” ВАТ Концерн “Калина” звернулося до господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з ТОВ “Українські вантажні кур'єри" 2 253 343,08 грн. збитків у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов’язків за договором про надання послуг № 30/1 та договором про комплексне логістичне обслуговування № 12/КЛО, а також судових витрат, з яких, 22 533,44 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 83 437,66 грн. витрат на юридичні послуги.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 29.10.2007 задоволено клопотання позивача про заміну первісного відповідача у справі належним відповідачем (правонаступником) – ЗАТ “Українські вантажні кур’єри”.

У клопотанні позивача про передачу справи за підсудністю відмовлено, оскільки справа прийнята господарським судом міста Києва до свого провадження з додержанням правил підсудності та, відповідно до ч. 3 ст. 17 Господарського процесуального кодексу України, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

Доповідач: Волік І.М.

Рішенням господарського суду м. Києва від 30.10.2007 (суддя М. Хоменко) в позові відмовлено повністю, враховуючи вимоги ст. ст. 33, 34 ГПК України, оскільки позивачем не надано обґрунтованого розрахунку вартості втраченого майна, а саме, кількості нестачі товару, а також вартості товару, до того ж, сторонами не було досягнуто жодних домовленостей щодо вартості (собівартості) товару, а отже, позивач не має права вимагати від відповідача сплати вартості товару у встановленому в позовній заяві розмірі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2007 (О. Григорович, Л. Гольцова, Р. Рябуха) рішення господарського суду м. Києва від 30.10.2007 скасовано, матеріали справи № 15/247 повернуті до господарського суду м. Києва, господарський суд м. Києва зобов'язано надіслати матеріали справи № 15/247 до господарського суду Київської області за встановленою підсудністю, виходячи з наступного.

Статтею 15 ГПК України визначено, що справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ГПК України якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю не пізніше п’яти днів з дня надходження позовної заяви або винесення ухвали про передачу справи.

Як зазначає апеляційний господарський суд, господарський суд м. Києва, витребувавши у сторін при порушенні провадження у справі (ухвала від 03.05.2007) документи, зі змісту яких можна визначити підсудність справи, не перевірив необхідну інформацію та розглянув справу, не підсудну господарському суду м. Києва, що вбачається з наступного.

Виходячи зі змісту протоколу установчих зборів ЗАТ “Українські вантажні кур’єри” від 11.04.2007 № 1 (а. с. 26-28, т. 2), їх учасниками було вирішено створити ЗАТ “Українські вантажні кур’єри” шляхом перетворення ТОВ “Українські вантажні кур’єри” в ЗАТ “Українські вантажні кур’єри” з місцезнаходженням: 08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Промислова, 5.

Преамбула до статуту ЗАТ “Українські вантажні кур’єри” також свідчить, що це товариство створене в результаті припинення ТОВ “Українські вантажні кур’єри”, яке було зареєстроване Києво - Святошинською районною державною адміністрацією Київської області 25.05.2001 за № 2, .

Статтею 28 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним на момент утворення ТОВ “Українські вантажні кур’єри” (25.05.2001), встановлено, що юридичні особи утворюються в порядку, встановленому законодавством Союзу РСР і Української РСР.

На підставі ч. 1 ст. 8 Закону України від 07.02.1991 № 698-ХII “Про підприємництво” (далі –Закон України від 07.02.1991 № 698-ХII), який був чинним на день реєстрації ТОВ “Українські вантажні кур’єри”, державна реєстрація суб’єктів підприємницької діяльності проводилась у виконавчому комітеті міської, районної в місті ради або в районній, районній міст Києва і Севастополя державній адміністрації (далі - органи державної реєстрації) за місцезнаходженням або місцем проживання даного суб’єкта, якщо інше не передбачено законом. Аналогічне правове регулювання реєстрації суб’єктів підприємницької діяльності випливає з п. 2 Положення про державну реєстрацію суб’єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 740.

Отже, оскільки реєстрацію ТОВ “Українські вантажні кур’єри”, до якого звернувся позивач з позовною заявою від 20.04.2007, було здійснено Києво - Святошинською районною державною адміністрацією Київської області на підставі чинного в той час законодавства, відсутні підстави вважати, що цей спір підпадає під юрисдикцію господарського суду м. Києва.

У зв’язку з зазначеним вище, господарський суд апеляційної інстанції вказує, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання позивача про передачу справи за підсудністю з посиланням на ч. 3 ст. 17 ГПК України є помилковим, оскільки справу було прийнято до провадження без додержання правил підсудності.

Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 104 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо, зокрема, рішення прийнято господарським судом з порушенням правил предметної або територіальної підсудності, крім випадків, передбачених у частині третій статті 17 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що дана справа не підсудна господарському суду м. Києва, оскільки місцезнаходженням відповідача є м. Вишневе, Київської області, у зв’язку з чим рішення місцевого суду підлягає скасуванню, а матеріали справи –направленню на розгляд до господарського суду Київської області.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, ЗАТ "Українські вантажні кур'єри" посилається на порушення господарським судом апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваної постанови процесуальних норм права та просить про її скасування і залишення в силі рішення у справі.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм права, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ГПК України справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцем знаходження відповідача.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців" місцезнаходження юридичної особи –адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Місцезнаходження юридичної особи визначається засновниками в установчих документах та вказується в реквізитах реєстраційної картки на проведення державної реєстрації юридичної особи, яка подається реєструючому органу під час державної реєстрації (наказ Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 09.06.2004 № 67).

Відповідно до ст. 54 ГПК України місцезнаходження (для юридичних осіб або місце проживання (для фізичних осіб) повинні міститися в позовній заяві.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП “Паллада-Україна” ВАТ Концерн “Калина” звернулося до господарського суду м. Києва з позовною заявою від 20.04.2007 про стягнення з ТОВ “Українські вантажні кур'єри" 2 253 343,08 грн. збитків, яка ухвалою господарського суду міста Києва від 03.05.2007 прийнята до провадження.

Крім того, матеріали справи свідчать, що 25.10.2007 ДП “Паллада-Україна” ВАТ Концерн “Калина” зверталося до господарського суду міста Києва з клопотанням про передачу справи за підсудністю до господарського суду Київської області, враховуючи те, що місцезнаходження відповідача у справі: 08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Промислова, 5 (а. с. 105-107 т. 2).

Однак, у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено господарським судом міста Києва з посиланням на 3 ст. 17 ГПК України.

Разом з тим, статут ЗАТ "Українські вантажні кур'єри" дійсно свідчить про те, що у ЗАТ "Українські вантажні кур'єри", яке створене в результаті припинення ТОВ "Українські вантажні кур'єри" шляхом перетворення у ЗАТ "Українські вантажні кур'єри", і яке є повним правонаступником всіх прав і обов'язків ТОВ "Українські вантажні кур'єри", встановлено наступне місцезнаходження: 08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Промислова, 5, а також про те, що державну реєстрацію юридичної особи - ЗАТ "Українські вантажні кур'єри" проведено 16.04.2007, а отже, на момент звернення ДП “Паллада-Україна” ВАТ Концерн “Калина” до господарського суду ЗАТ "Українські вантажні кур'єри" було зареєстрованим у встановленому законом порядку з місцезнаходженням за вищевказаною адресою.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 17 ГПК України, якщо порушення правил підсудності виявлено суддею при вирішенні питання про прийняття позовної заяви, суд, не порушуючи провадження у справі, повинен надіслати матеріали справи до господарського суду, якому за правилами підсудності, належить розглядати цю справу.

Якщо виявилося, що справа непідсудна господарському суду після прийняття позовної зави до розгляду, суд, не припиняючи провадження у справі, пересилає матеріали справи за встановленою підсудністю.

В силу вимог статті 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. Тому перевірка правомірності чи неправомірності прийняття до уваги господарськими судами попередніх інстанцій того чи іншого доказу або їх відхилення при ухваленні оскаржуваних рішень не входить до повноважень касаційної інстанції.

Висновок апеляційного господарського суду про прийняття рішення у справі з порушенням правил територіальної підсудності є законним, обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження під час здійснення касаційного провадження, господарський суд касаційної інстанції залишає оскаржувану постанову апеляційного господарського суду без змін.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ЗАТ "Українські вантажні кур'єри" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2007 року у справі № 15/247 залишити без змін.

Головуючий, суддя С. Шевчук

Судді : Ж. Бернацька

І. Волік