ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.07.2008                                                             Справа № 7/145-2008

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого судді Шведа С.Б., розглянувши матеріали справи

за позовом Служби автомобільних доріг у Закарпатській області, м. Ужгород

до відповідача 1 - Дочірнього підприємства „Закарпатський облавтодор”, м. Ужгород

до відповідача 2 - Перечинського державного лісогосподарського підприємства, м. Перечин

про відшкодування шкоди у сумі 41913,99 в порядку регресу,

від позивача –Негря С.І.

від відповідача 1 –Біланинець І.І.

від відповідача 2 –

Секретар судового засідання – Кость В.В.;

ВСТАНОВИВ:

Служба автомобільних доріг у Закарпатській області звернулася до суду з позовом до Дочірнього підприємства „Закарпатський облавтодор”, м. Ужгород та до Перечинського державного лісогосподарського підприємства, м. Перечин про відшкодування шкоди у сумі 41913,99 в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовуються наявністю у діях відповідачів вини, за шкоду заподіяну майну та здоров’ю фізичної особи, яка була відшкодована позивачем за рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 23.03.2005р. у цивільній справі №2-3/2005.

Як на підставу для задоволення позову позивач та його представник у судовому засіданні посилаються на приписи ст.ст. 1166, 1191 Цивільного кодексу України, а також п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.032.1994р. №198 (далі – Єдині правила), згідно з якою власники дорожніх об’єктів або уповноважені ними органи, дорожньо –експлуатаційні організації зобов’язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об’єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а також відшкодовувати в установленому порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо –транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг.

З урахуванням наведеного вище пункту Єдиних правил, позивач вважає, що відповідальність за шкоду заподіяну фізичній особі внаслідок раптового падіння дерева на її автомобіль повинен нести не тільки власник дорожнього об’єкту, яким є позивач, але й дорожньо –експлуатаційна організація, якою є відповідач 1.

Як на підставу для солідарного задоволення позовних вимог відносно відповідача 2 Служба автомобільних доріг у Закарпатській області посилається на те, що дерево, раптове падіння якого завдало шкоди майну та здоров’ю гр. Мулеси В.Й., знаходилося в глибині лісу, тобто відносилося до лісового фонду, за стан якого відповідає Перечинський держлісгосп.

Відповідач 1 у надісланому суду письмовому відзиві позовних вимог Служби автомобільних доріг у Закарпатській області не визнав, зазначивши, що вина позивача підтверджена рішенням Перечинського районного суду, яке набрало законної сили та має преюдиціальне значення для господарського суду Закарпатської області при розгляді даної справи в силу ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, тому підстави для задоволення позову є відсутніми.

Відповідач 2, своєчасно повідомлений про час і місце судового розгляду справи, повторно не забезпечив явку свого представника в судове засідання, відзив на позов не подав. Заявлене його представником письмове клопотання про чергове відкладення слухання справи, з урахуванням думки представників позивача та відповідача 1 та обставин спору, задоволенню не підлягає.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, суд констатує наступне:

23.03.2005р. Перечинським районним судом Закарпатської області прийнято рішення у цивільній справі №2-3/2005 за позовом гр. Мулеси Валерія Йосиповича до відповідачів: Служби автомобільних доріг у Закарпатській області, м. Ужгород, Дочірнього підприємства „Закарпатський облавтодор”, м. Ужгород та Перечинського державного лісогосподарського підприємства, м. Перечин про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої майну та здоров’ю вищезазначеної фізичної особи внаслідок раптового падіння дерева на легковий автомобіль під керуванням потерпілого в межах автомобільної дороги загального користування „Львів –Самбір - Ужгород” на відрізку між с. Зарічево та м. Перечин.

Наведеним вище рішенням Перечинського районного суду констатовано вину саме Служби автомобільних доріг у Закарпатській області як власника дорожнього об’єкту на якому сталася дорожньо –транспортна пригоди з гр. Мулесою В.Й. та стягнуто на його користь суму 41913 грн. у відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

За наслідками апеляційного та касаційного провадження рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 23.03.2005р. по цивільній справі №2-3/2005 вступило в законну силу (копії процесуальних документів додані до справи господарського суду).

При встановленні наведених вище обставин судом витребувано з Перечинського районного суду Закарпатської області справу №2-3/2005, матеріали якої досліджувалися при розгляді даної справи.

Згідно з приписами частини четвертої ст. 35 Господарського процесуального кодексу України рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

З урахуванням наведених вище обставин, які мали місце при розгляді Перечинським районним судом Закарпатської області цивільної справи №2-3/2005 та нормативного правила ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог Служби автомобільних доріг у Закарпатській області, оскільки остання визнана за рішенням суду загальної юрисдикції винною у заподіянні шкоди на заявлену до відшкодування по даній справі суму.

Вини Дочірнього підприємства „Закарпатський облавтодор”, м. Ужгород та Перечинського державного лісогосподарського підприємства, м. Перечин по справі №2-3/2005 Перечинським райсудом не встановлено, що виключає можливість стягнення з них солідарно суми 41913,99 грн. в порядку регресу, оскільки за правилом ст. 1191 Цивільного кодексу України відшкодування шкоди в порядку регресу особі, яка її відшкодувала, проводиться саме винною особою.

З огляду на наведене підстави для задоволення позову відсутні.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. ст. 4, 33, 34, 35, 43, 82 - 85, 115 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову стосовно обох відповідачів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його постановлення і може бути оскаржене за правилами, встановленими статтями 91-95, 109-111 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. Швед