ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 32/113

03.06.08

За позовом:          Українсько-американського спільного підприємства у формі Товариства з

обмеженою відповідальністю „Каіс”;

До:                    ЗАТ „ВТ „Радосинь”;

Про:                     стягнення 352 849,00 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          Попов А.С., представник, довіреність б/н від 06.09.2007 р.;

Від відповідача:           Камрікова О.О., представник, довіреність №05/08-д від 18.01.2008 р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.04.2007 р. у справі №32/113 позов задоволений повністю: з відповідача на користь позивача стягнуто 245 000,00 грн. основного боргу, 27 195,00 грн. інфляційних втрат, 3 528,49 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2007 р. рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2007 р. у справі №32/113 залишене без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.11.2007 р. рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2007 р. та постанова Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2007 р. у справі №32/113 скасовані, справа передана на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Верховного Суду України від 24.01.2008 р. у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 22.11.2007 р. відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2008 р. слухання справи призначене на 18.03.2008 р.

В порядку статті 77 ГПК України, справа була відкладена слуханням з 18.03.2008 р. до 10.04.2008 р.

Від позивача до господарського суду надійшла заява про призначення слухання даної справи у колегіальному складі трьох суддів, за результатами розгляду якої ухвалою Голови Господарського суду міста Києва від 14.04.2008 р. заява позивача залишена без задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2008 р. слухання справи було призначене на 20.05.2008 р.

У справі, в порядку статті 77 ГПК України, були оголошені перерви з 20.05.2008 р. до 29.05.2008 р., з 29.05.2008 р. до 03.06.2008 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 272 195,00 грн. (200 000,00 грн. основного боргу + 27 195,00 грн. інфляційних втрат), 73 500,00 грн. штрафу, 7 154,00 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, 3 528,49 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у позовній заяві.

У судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у наданому відзиві на позов та представник останнього у судових засіданнях позовні вимоги позивача заперечував, у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що зобов’язання між сторонами за договором №02/03р від 02.03.2005р. були припинені на підставі додаткових угод №1 та №2, згідно з якими в забезпечення виконання зобов’язань за вказаним договором відповідач видав на користь позивача прості векселі номінальною вартістю 245 000,00 грн.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

Між сторонами 02.03.2005 р. укладений договір купівлі-продажу №02/03р, за умовами якого відповідач зобов’язався передати у власність позивача, а останній прийняти та оплатити товар на умовах даного договору.

Відповідно до п. 4.2. договору загальна сума товару складає 3 000 000,00 грн.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що оплата здійснюється в порядку 100% попередньої оплати товару.

Згідно з п. 3.2. договору строк поставки товару встановлюється у додаткових угодах до даного договору.

Пунктом 6.7. договору визначено, що у випадку не поставки товару протягом 14 днів з моменту закінчення строку поставки, обумовленого п. 3.2. договору, відповідач зобов’язаний повернути протягом трьох банківських днів отриману попередню оплату в повному обсязі, а також сплати штраф у розмірі 30% від суми попередньої оплати.

Пунктом 7.4. договору передбачено, що будь-які зміни та доповнення до договору є його невід’ємною частиною і дійсні тільки в тому випадку, якщо вони оформлені в письмовій формі та підписані повноважними представниками сторін.

03.03.2005 р. між сторонами укладена додаткова угода №1 до договору, згідно з якою сторони домовились вважати ціною товару 88% середньоринкової ціни, що склалася на 10.08.2005 р., про що підписати додаткову угоду не пізніше 12.08.2005 р. Пунктом 5 додаткової угоди №1 передбачено, що загальна сума поставки складає 45 000,00 грн. Згідно з пунктом 6 додаткової угоди №1 в забезпечення договірних зобов’язань відповідача останній зобов’язаний надати простий вексель на суму 45 000,00 грн. зі строком платежу –30.08.2005 р. та відсотковою ставкою 36% річних.

04.03.2005 р. між сторонами укладена додаткова угода №2 до договору, за умовами якої відповідач зобов’язався передати у власність позивача насіння соняшника врожаю 2005 р.; строком поставки визначено 30.09.2005 р.; ціною товару сторони домовились вважати 90% середньоринкової ціни, що склалась на 15.09.2005 р., про що домовились підписати додаткову угоду не пізніше 17.09.2005 р.; загальною сумою поставки визначили 200 000,00 грн. Пунктом 6 додаткової угоди №2 передбачено, що відповідач з метою забезпечення виконання зобов’язань зобов’язаний надати простий вексель на суму 200 000,00 грн. зі строком платежу –30.09.2005 р. та відсотковою ставкою 36% річних.

24.05.2005 р. між сторонами укладена додаткова угода №3 до договору, за умовами якої сторони визначили додаткову угоду №1 від 03.03.2005 р. та №2 від 04.03.2005 р. такою, що втратила чинність; попередню оплату у розмірі 245 000,00 грн. сторони враховують попередньою оплатою до наступних угод.

24.05.2005 р. між сторонами укладена додаткова угода №4 до договору, за умовами якої відповідач зобов’язався передати позивачеві насіння соняшника врожаю 2005 року на суму 245 000,00 грн. по ціні, що склалась станом на 01.09.2005 р.; строк поставки визначений до 20.09.2005 р.

01.09.2005 р. між сторонами укладена додаткова угода №5 до договору, за умовами якої сторони домовились вважати ціною товару 1 080,00 грн. за одну метричну тону; кількість товару сторони визначили у кількості 226,251 тон.

На виконання умов договору позивач, в якості попередньої оплати товару, перерахував на користь відповідача 245 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №186 від 22.04.2005 р. на суму 100 000,00 грн., №197 від 27.04.2005 р. на суму 100 000,00 грн. та №85 від 02.03.2005 р. на суму 45 000,00 грн.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що сторони шляхом укладення додаткової угоди №3 від 24.05.2005 р. та додаткової угоди №4 від 24.05.2005 р. до договору замінили первісне зобов’язання новим, а саме, зобов’язання відповідача щодо поставки позивачеві ячменю фуражного врожаю 2005 р. на загальну суму 45 000,00 грн. та насіння соняшника врожаю 2005 р. на загальну суму 200 000,00 грн. на зобов’язання відповідача поставити позивачеві насіння соняшника врожаю 2005 р. на загальну суму 245 000,00 грн. за ціною, що дорівнює 90% середньоринкової ціни на ВАТ «Жашківський елеватор»станом на 01.09.2005 р. зі строком постави до 20.09.2005 р.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно з додатками угодами №1 та №2 до договору відповідач, в забезпечення договірних зобов’язань, передав на користь позивача прості векселі № від 14.06.2005 р. на суму 45 000,00 грн. зі строком платежу –30.09.2005 р. та № від 26.04.2005 р. на суму 200 000,00 грн. зі строком платежу –30.09.2005 р.

Факт передачі вищезазначених векселів підтверджується актами приймання –передачі векселів від 14.06.2005 р. та від 26.04.2005 р.

До матеріалів справи додані копії зазначених векселів, виконавчих написів нотаріуса по ним та докази відкриття виконавчого провадження.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд не вбачає підстав для задоволення позову. При цьому, господарський суд виходить з наведеного нижче.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено статтею 604 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін; зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація); новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом; новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи вищезазначені обставини, господарський суд дійшов до висновку, що передача відповідачем на користь позивача простих векселів № від 14.06.2005р. та № від 26.04.2005 р. згідно з додатковими угодами №1 та №2 до договору є обставиною, яка припиняє зобов’язання за договором купівлі-продажу №02/03р від 02.03.2005 р.

З огляду на вищевикладене, у господарського суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позову відмовити повністю.

2.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

О.В. Мандриченко