КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2008                                                                                           № 05-5-36/4930

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Дзюбка П.О.

суддів:           Дикунської С.Я.

Сотнікова С.В.

при секретарі:           Галак Д.Ю.

За участю представників:

від позивача -Гук О.М.

від відповідача - не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київська міська клінічна лікарня № 1

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 16.05.2008

у справі № 05-5-36/4930 (Трофименко Т.Ю.)

за позовом                               Київська міська клінічна лікарня № 1

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Дарниця Моторс Мобайд"

про                                                  стягнення 30449,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.05.2008 р. у справі №05-5-36/4930 повернуто позовну заяву Київської міської клінічної лікарні №1 без розгляду.

Не погоджуючись з даною ухвалою Київська міська клінічна лікарня №1 звернулась з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду м. Києва, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 16.05.2008 р. по справі № 05-5-36/4930 повністю. Вважає, що дана ухвалу такою, що не відповідає вимогам норм процесуального права.

Представник відповідача в судове зсідання не з’явився причину неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи є докази (поштові повідомлення) належного повідомлення сторін про час та місце розгляду апеляційної скарги колегія суддів, порадившись, ухвалила розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, апеляційну скаргу задовільнити.

Апеляційний суд, розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно та повно з’ясувавши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, встановив, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних мотивів:

Ухвала суду про повернення позовної заяви мотивована п.п.3, 4, 10 ч.1 ст.63 ГПК України. Місцевий суд вважає, що до позовної заяви не додано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі, не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. До позову не додано доказів, що підтверджують викладені в ній обставини, а саме, обґрунтованого розрахунку стягуваної суми.

Відповідно до ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо:

- не надано обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми (п. 4 ч.1 ст. 63 ГПК України)

- не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі (п.4 ч.1 ст. 63 ГПК України).

- не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу ( п. 10 ч.1 ст.63 ГПК України).

Відповідно до ст.57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують, зокрема, сплату державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у встановленому порядку та розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач як доказ сплати державного мита у встановленому порядку та розмірах додав до позовної заяви платіжне доручення №122 від 23.04.2008 р.. На підтвердження сплати витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу позивачем надано платіжне доручення №121 від 23.04.2008 р.

Однак, суд першої інстанції стверджує, що на платіжних доручення №121 та №122, доданих до позовної заяви в рядку “призначення платежу” не зазначено назву платежу, за розгляд якої саме справи, тобто до кого (якого саме підприємства) пред’являється позов, що не підтверджує зарахування держаного мита до державного бюджету.

За результатами дослідження оригіналу платіжного доручення №122 від 23.04.2008р., апеляційним судом встановлено, що в рядку даного доручення “призначення платежу” зазначено, що державне мито сплачується за подання позовної заяви до Господарського суду м. Києва, а в платіжному дорученні №121 від 23.04.2008 р. – оплата витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду згідно ст.44 ГПК України.

Оскільки, однією з умов прийняття заяви розгляду є факт надходження державного мита до Державного бюджету України, то апеляційна інстанція вважає, що господарський суд у разі виникнення сумнівів щодо надходження і зарахування державного мита до бюджету в праві витребувати від позивача відповідне підтвердження територіального органу казначейства, а відсутність певних реквізитів, в вищенаведених платіжних дорученнях, не є підставою для повернення позовної заяви без розгляду. Дана позиція апеляційного суду ґрунтується на Роз’ясненнях Вищого арбітражного суду України №02-5/78 від 04.03.1998 р. в редакції Роз’яснення президії Вищого господарського суду України №04-5/609 від 31.05.2002 р. та Рекомендації президії Вищого господарського суду України №04-5/103 від 31.05.2007 р.

Тверджень місцевого суду про ненадання позивачем до позовної заяви обґрунтованого розрахунку стягуваної суми спростовується самими матеріалами справи, а саме доданим до позовної заяви Розрахунком втрат доходів Лікарнею та міським бюджетом внаслідок зміни ТОВ “Дарниця Моторс Мобайл” цільового призначення приміщень за 2006 р. та І півріччя 2007 р. (додаток до претензії), а також розрахунок стягуваної суму наведений в акті Головного контрольно-ревізійного управління від 05.10.2007 р. (доданий до позовної заяви).

Додатково апеляційний суд зазначає наступне, незважаючи на те що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, однак суд не вправі повернути позовну заяву з мотиву ненадання документів, що є доказами оскільки позивач може їх надати, а суд – витребувати до закінчення розгляду справи, користуючись при цьому правом наданим ст.38 ГПК України.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що місцевий господарський суд необґрунтовано повернув Київській міській клінічній лікарні №1 позовну заяву і додані до неї матеріали без розгляду.

Тому, суд апеляційної інстанції з висновками, викладеними в оскаржуваній ухвалі не погоджується, вважає, що господарським місцевим судом невірно застосовані норми процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що доводи Київської міської клінічної лікарні №1, викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки господарського суду першої інстанції, а тому є підстави для скасування ухвали господарського суду і задоволення апеляційної скарги.

Отже, Київський апеляційний господарський суд задовільняє апеляційну скаргу і скасовує ухвалу суду першої інстанції від 16.05.2008 р..

З огляду на викладене вище та керуючись ст. ст. 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну с каргу Київської міської клінічної лікарні №1 на ухвалу Господарського суду м. Києва від 16.05.2008 р. по справі №05-5-36/4930 задовольнити повністю.

2.          Ухвалу Господарського суду м. Києва від 16.05.2008 р. по справі №05-5-36/4930 скасувати повністю.

3.          Матеріали справи №05-5-36/4930 направити до Господарського суду м. Києва для розгляду по суті.

Головуючий суддя                                                                      Дзюбко П.О.

Судді                                                                                          Дикунська С.Я.

Сотніков С.В.

09.07.08 (відправлено)