ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.06.08 р.
Справа № 20/57

Суддя господарського суду Донецької
області Донець О.Є.

розглянув увідкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом: Відкритого акціонерного
товариства „Донецькобленерго”, м.Горлівка, в особі відокремленого підрозділу
„Макіївський об”єднаний район електричних мереж”, м.Макіївка

до відповідача:  Приватного підприємця ОСОБА_1, м.Макіївка

про
стягнення 15297,20 грн.

За участю представників:

від позивача: не з"явився

від відповідача: ОСОБА_2. - дов.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області
звернулося Відкрите акціонерне товариство “Донецькобленерго”, м.Горлівка, в
особі відокремленого підрозділу „Макіївський об'єднаний район електричних
мереж”, м.Макіївка, із позовом до Приватного підприємця ОСОБА_1, м.Макіївка,
про  стягнення 15297,20 грн., з яких
8020,67 грн. - сума заборгованості за спожиту електричну енергію, 7276,53 грн.
- сума заборгованості за перевищення договірних величин електроспоживання за
договором № 912 від 01.07.01 р. на користування електричною енергією
(далі-Договір).

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
умов Договору та Правил користування електричною енергією
(далі-Правила), на приписи зазначених Правил, Закону України “Про
електроенергетику”,  Господарського та
Цивільного кодексів України, а також на надані суду документи, що наявні в
матеріалах справи.

Відповідач проти позову заперечив,
посилаючись на те, що об'єкт на який позивач постачав відповідачеві електричну
енергію, останнім було 28.12.06 р. продано, а на час купівлі-продажу боргу за
спожиту електричну енергію на користь позивача не існувало, на приписи
Правил,  Закону України “Про
електроенергетику”, на надані суду документи, долучені до матеріалів справи.

За клопотанням сторін строк
вирішення спору продовжено в порядку ч.4 ст.69 Господарського процесуального
кодексу України.

У судовому засіданні 29.05.08 р.
було оголошено перерву до 12.06.08 р.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

01 липня 2001 р. позивачем
(Енергопостачальна організація) та відповідачем (Споживач) укладено Договір,
предметом якого є умови постачання, порядок реалізації електричної енергії та
її використання на межі балансової належності електромережі між сторонами
(п.1.1 Договору).

Відповідно до п.5 Договору, його
укладено до 31.12.2001 р. та він вважається продовженим, якщо за місяць до
закінчення строку дії Договору не надійде заяви будь-якої з сторін про відмову
від Договору або про його перегляд.

Під час дії Договору позивач
постачав відповідачеві електричну енергію на об'єкт, розташований за адресою:
м.Макіївка, Шахтарський квартал, б.41, проти чого сторони не заперечували.

Суть позову полягає у вимогах про
стягнення з відповідача 8020,67 грн. -суми заборгованості за спожиту
відповідачем електричну енергію за період з січня по березень 2007 р., яку
позивач визначив розрахунковим способом, посилаючись на ненадання відповідачем
даних про показники електролічильника, 7276,53 грн. - сума заборгованості за
перевищення договірних величин електроспоживання за грудень 2006 р. - березень
2007 р., визначену позивачем із посиланням на ст.26 Закону України “Про
електроенергетику”.

Відповідач позовних вимог не
визнав, посилаючись на те, що об'єкт на який позивач постачав відповідачеві
електричну енергію, останнім було 28.12.06 р. продано, а на час купівлі-продажу
боргу за спожиту електричну енергію на користь позивача не існувало, на приписи
Правил,  Закону України “Про
електроенергетику”, на надані суду документи, долучені до матеріалів справи.

Згідно із ст.4-2) Господарського
процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється
на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) зазначеного
кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах
змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.43 зазначеного
кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Під час вирішення спору
відповідачем надано суду договір купівлі-продажу будівлі магазину та кафе від
28.12.06 р., укладений відповідачем (Продавець) та гр.ОСОБА_3. (Покупець),
посвідчений приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу Донецької
області ОСОБА_4.

Згідно із п.1.1 зазначеного
Договору, Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю будівлю
магазину та кафе, загальною площею 341,80 кв.м - надалі іменується “Об'єкт”, що
знаходиться за адресою: Україна, Донецька область, м.Макіївка,
Центрально-Міський район, Шахтарський квартал, будинок 41, а Покупець
зобов'язується прийняти будівлю магазину та кафе, та сплатити за неї ціну у
відповідності з п.1.3 Договору.

Відповідно до п.1.3 договору
купівлі-продажу, за домовленістю сторін Об'єкт продається за ціною 1515000,00
грн.

Пунктами 3.1, 3.2 договору
купівлі-продажу передбачено, що  сторони
домовились, що передача Об'єкту повинна статися відразу з моменту підписання
цього договору, у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам й умовам
цього договору. Сторони домовилися, що під передачею Об'єкту за цим Договором
слід вважати символічну передачу Об'єкту. Прийняття Покупцем ключів від Об'єкту
свідчить про те, що передача Об'єкту відбулась. Сторони усвідомлюють, що цим актом
підтверджується передача Об'єкту Покупцю.

В матеріалах справи наявна довідка
приватного нотаріуса ОСОБА_4., якою додатково підтверджується посвідчення
вищезазначеного договору, а також письмові пояснення відповідача про передачу
Покупцеві 28.12.06 р. у присутності нотаріуса ключів від проданого Об'єкту.

Відповідачем також надано суду
довідку позивача про те, що у відповідача заборгованості за використану на
Об'єкті електричну енергію станом на 28.12.06 р. не має.

З огляду на вищевикладене суд
дійшов висновку про те, що станом на 28.12.06 р. відповідач не мав
заборгованості зі спожитої за Договором електричної енергії на користь позивача
та з 28.12.06 р. припинив користування об'єктом, який продав та передав
гр.ОСОБА_3. на підставі договору купівлі-продажу.

Таким чином, відповідач фактично
був позбавлений можливості споживати електричну енергію на Об'єкті з 28.12.06
р.

Позивач не спростував зазначених
обставин належними доказами.

За змістом ст.275 Господарського
кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальник відпускає
електричну енергію споживачеві, який зобов'язаний оплатити прийняту
енергію.

За даних обставин, позивачем не
доведено факту споживання саме відповідачем електричної енергії на Об'єкті  за період з січня по березень 2007 р. на суму
8020,67 грн. та перевищення ним договірних величин електроспоживання за грудень
2006 р. - березень 2007 р., а отже, й наявності у відповідача обов'язку зі
сплати цієї електричної енергії та перевищення договірних величин.

Отже, у задоволенні позову слід
відмовити, судові витрати - покласти на позивача.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Вступну та
резолютивну частину рішення оголошено 12.06.08 р.

Повний текст рішення підписано 17.06.08 р.

Суддя

Надруковано
3 примірники:

1-          позивачеві;

1
- відповідачеві;

1
-у справу