Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "12" червня 2008 р. Справа № 12/64-НМ

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Сікорської Н.А.

судді

за участю представників сторін

від позивача Волошин М.М. - дов. № 32 від 11.04.08р.

Підсуха Н.В.- голова правління

Черкас С.К. - дов. №41 від 10.06.08р.

від відповідача Угрінчук Е.Р. - дов. № 4/194 від 10.01.08р.

прийняли участь: Угрінчук Є.Р. - представник ТОВ "Малинський спецкар'єр" - дов. №32

від 10.06.08р.;

Костєрєв В.І. - директор ТОВ "Граніт ЛТД"

Скуратівська В.П. - голова правління Малинської РСС.

розглянув справу за позовом Малинського споживчого товариства Малинської райспоживспілки (м.Малин)

до Орендного підприємства "Малинський спецкар'ер" (м.Малин)

про визнання права власності

У відповідності до ч.4 ст. 69 ГПК України, спір вирішується у більш тривалий строк, ніж передбачено ч.1 цієї статті.

В судовому засіданні від 12.06.08р., у відповідності до ст.77 ГПК України, оголошувалась перерва до 14:05 год.

Позивачем пред'явлено позов про визнання права власності на 1/2 частину будівлі магазину торгівельною площею 148 кв. м., прибудовану до 24-х квартирного житлового будинку, що знаходиться в м. Малин, Житомирської області по вул. Воровського, 23 .

23.05.08р. від позивача надійшло клопотання про заборону відповідачу проводити дії по відчуженню спірного майна (а.с.50).

05.06.08р. на адресу суду надійшли доповнення до заяви про визнання права власності, згідно яких позивач повідомив, що 28.05.08р. спірне приміщення було продано фізичній особі-підприємцю Дядя Є.М., тому просить витребувати у приватного нотаріуса Януш Л.О. копію вказаного договору купівлі - продажу та визнати цей договір недійсним (а.с. 52).

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з урахуванням вищевказаних клопотань та доповнень.

Однак, суд не може розглядати спір в межах наданих позивачем доповнень до заяви про визнання права власності від 05.06.08р., оскільки в зазначених доповненнях Малинське споживче товариство змінило як підставу так і предмет спору, що суперечить вимогам ст. 22 ГПК України, згідно ч. 4 якої позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову.

Вказані доповнення, в частині вимоги про визнання договору про продаж спірного майна недійсним, (а.с. 52) розцінюються судом як окремий позов, з яким слід звертатися до суду в загальному порядку.

У зв'язку з викладеним справа розглядається в межах вимог, викладених у позовній заяві, що надійшла до суду 19.03.08р.

Що стосується клопотання позивача, викладеного в доповненнях від 05.06.08р, стосовно витребування у приватного нотаріуса Януш Л.О. копії договору купівлі - продажу, укладеного 28.05.08р. з фізичною особою-підприємцем Дядя Є.М. (а.с. 52), суд, керуючись ст.ст.34,43 ГПК України, його відхиляє.

Представники відповідача заперечили проти позову. Повідомили, що відповідач не являється власником спірного майна, а тому позов заявлено до неналежного відповідача.

В судовому засіданні взяли участь представники ТОВ "Малинський спецкар"єр" ( м. Малин, вул. Радянська , 6а) та ТОВ "Граніт ЛТД" (с. Буки, Малинського району), які в порядку ст. 30 ГПК України, викликалися для дачі пояснень по справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та інших учасників судового процесу, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви, у січні 1982 року був затверджений кошторис набудівництво 24-х квартирного жилого дому у м. Малині Житомирської обл. з прибудованим магазином на суму 337,41 тис. крб., в тому числі дольова участь Малинської райспоживспілки Позивач) у будівництві магазину на суму 50,48 тис. крб. (а.с.10-11).

Після завершення будівництва жилого дому з прибудованим магазином, 31.12.1989р. Виробничий кооператив "Малинський спецкар'єр" безоплатно на баланс позивача по акту передав прибудований до жилого дому магазин з торговою площею 150 кв.м. вартістю 72 тис. крб. (а.с.12).

Рішенням виконавчого комітету Малинської міської Ради 3281 від 14.12.2000 року вирішено зареєструвати за позивачем 1/2 частини будівлі магазину "Гастроном №7" по вул. Воровського, 23 (а.с. 13).

Згідно рішення виконкому Малинської міської ради від 22.12.06р. №408 на позивача було оформлено право власності на 1/2 частину будівлі магазину.

09.10.07р. Малинське споживче товариство звернулося до Малинського районного комунального підприємства по технічній інвентаризації з прохання видати свідоцтво на право власності.

Листом №96 від 15.10.07р. Малинське районне КП по технічній інвентаризації повідомило про неможливість видачі свідоцтва, оскільки на момент звернення позивача, право власності на даний магазин зареєстровано за Орендним підприємством "Малинський спецкар'єр" на підставі рішення господарського суду Житомирської області від 27.11.06р. по справі №1/46 "НМ" (а.с.9).

Позивач зазначив, що про розгляд справи відносно права власності на приміщення магазину, йому відомо не було.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що його законні права, як власника 1/2 частини будівлі магазину по вул. Воровського, 23, порушено відповідачем.

Орендне підприємство "Малинський спецкар'ер" вважає себе неналежним відповідачем, оскільки не являється власником спірного приміщення.

Директор ТОВ "Граніт ЛТД" пояснив, що відповідно до ухвали господарського суду від 06.11.07 по справі № 4/194"Б" (а.с.27-28), за інвесторами - Товариством з обмеженою відповідальністю "Граніт ЛТД" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансово-консультативна компанія" визнано право спільної власності в рівних частинах на майно ОП "Малинський спецкар"єр", зокрема на спірний магазин.

Надалі майно було внесено до статутного капіталу ТОВ "Малинський спецкар'єр", (а.с.60-80), яке і являється його власником.

Згідно зі ст.33 ГПК України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, враховуючи пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно наявних у справі документів, на день звернення позивача до Малинського районного комунального підприємства по технічній інвентаризації (09.10.07р.), право власності на вищевказане приміщення магазину дійсно було зареєстровано за Орендним підприємством "Малинський спецкар'єр" на підставі рішення господарського суду Житомирської області від 27.11.06р. по справі №1/46 "НМ" (а.с.9,29-41).

Відповідно до ухвали господарського суду від 06.11.07 по справі № 4/194"Б" про визнання ОП "Малинський спецкар"єр" банкрутом (а.с.27-28), право спільної власності в рівних частинах на майно ОП, зокрема на спірний магазин, визнано за інвесторами - Товариством з обмеженою відповідальністю "Граніт ЛТД" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансово-консультативна компанія"

До справи також надано Свідоцтво №2096 про право власності на нерухоме майно, видане 11.04.08р. на підставі рішення виконкому Малинської міської ради (а.с.84), згідно якого власником нежитлової будівлі магазину, що знаходиться в м. Малині по вул. Воровського, буд.23, загальною площею 278,2 кв.м. являється ТОВ "Малинський спецкар'єр". Право власності останнього на вказане майно 25.04.08р. зареєстровано Малинським районним комунальним підприємством по технічній інвентаризації в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

У відповідності до Наказу Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5 „Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно”, вищевказані рішення господарського суду та свідоцтво про право власності відносяться до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна, тобто ними підтверджується правомірність набуття права власності.

З огляду на викладене, на момент звернення з позовом до суду, власником приміщення магазину, що знаходиться в м. Малині по вул. Воровського, буд.23, відповідач по справі дійсно не являвся.

Водночас слід зазначити, що за положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ч.1 ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Тобто, для того, щоб звернутися до господарського суду в порядку ст. 392 ЦК України, між сторонами має існувати спір, як це передбачено ст.1 ГПК України. Однак, з матеріалів справи не вбачається, що до звернення позивача до суду право власності позивача на вищезазначене приміщення магазину оспорювалося відповідачем, тобто позов до відповідача, з моменту його пред'явлення є безпідставним, а тому суд відмовляє в його задоволенні.

З огляду на вищевстановлені обставини, не підлягає задоволенню клопотання позивача від 23.05.08р. про заборону відповідачу проводити дії по відчуженню спірного майна (а.с.50), тому суд його відхиляє.

Судові витрати покладаються на позивача.

Водночас суд зазначає, що відмова в позові до неналедного відповідача не позбавляє позивача права звернутись з новим позовом до належного відповідача , оскільки ці позови не будуть тотожними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 33, 49, 69, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання мотивованого рішення.

Суддя Сікорська Н.А.

Дата підписання: 23 червня 2008 року.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 -сторонам