ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

22.08.08 р.                     Справа № 40/191

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

Розглянувматеріали справи за позовом приватної фірми „Софія” м. Харків

до відповідача державного підприємства „Селидіввугілля” м. Селидове

про стягнення 772671 грн. 92 коп.

без виклику представників сторін

Суть питання: відділ державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції звернувся до господарського суду із поданням згідно приписів ст. 89 ГПК України щодо роз’яснення виконання наказу господарського суду Донецької області від 20.07.07р. у справі №40/191.

Розглянувши матеріали справи та подання суд встановив, що рішенням господарського суду Донецької області по справі №40/191 від 03.07.07р. з державного підприємства „Селидіввугілля” на користь приватної фірми „Софія” було стягнуто борг в сумі 631030 грн. 00 коп., інфляційні в сумі 57761 грн. 10 коп., три проценти річних в сумі 12582 грн. 11 коп., пеню в сумі 53784 грн. 50 коп., витрати по держмиту в сумі 7551 грн. 57 коп., витрати по забезпеченню судового процесу в сумі 115 грн. 32 коп., у зв’язку з чим 20.07.07р. був виданий відповідний наказ.

13.08.07р. відділом державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції, далі Державна виконавча служба, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного наказу.

Постановою від 20.08.07р. Державною виконавчою службою виконавче провадження по виконанню наказу було зупинено на тих підставах, що Боржник – Державне підприємство “Селидіввугілля” перебуває у реєстрі підприємств паливно–енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, згідно з довідкою ДП “Енергоринок” м. Київ від 28.11.05р.

Ухвалою господарського суду Донецької області по справі №40/191 від 29.05.08р., залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.07.08р. скаргу приватної фірми „Софія” задоволено частково, визнано неправомірними дії та недійсною постанову Державної виконавчої служби щодо зупинення виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду Донецької області від 20.07.07р. у справі №40/191.

Таким чином, перед Державною виконавчою службою стає питання щодо необхідності поновлення виконавчого провадження та здійснення заходів примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 20.07.07р. у справі №40/191, у зв’язку з чим просить надати роз’яснення з цього приводу.

За таких обставин суд вважає за необхідне надати роз’яснення.

Керуючись пунктом 9 ст. 129 Конституції України ,ст. ст. 5, 28 Закону України “Про виконавче провадження”, ст. ст. 4-2, 4-3, 86, 89, 115 ГПК України, суддя

У Х В А Л И В:

1.Заяву відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції задовольнити.

2.Надати роз’яснення за наступним змістом:

Відповідно до вимог статті 5 Закону України „ Про виконавче провадження” далі Закон, зобов’язав вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Дійсно, стаття 28 Закону надає право державному виконавцю звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення чи змісту документа.

Згідно зі статтею 89 ГПК України суд не може відмовити у роз’ясненні відповідного судового акту, зокрема за тим мотивом, що такий акт, на думку суду, не потребує роз’яснення.

Роз’яснення рішення, ухвали – це викладення рішення, ухвали у більш ясній і зрозумілій формі, не змінюючи їх змісту.

Отже, роз’яснення, яке здійснюється судом – засіб виправлення недоліків судового акту, та в усуненні суперечностей в ньому.

Резолютивна частина рішення по справі №40/191 від 03.07.07р та зміст виконавчого документу суду, не містить недоліків, а саме: описок, арифметичних помилок і за своєю суттю є зрозумілою. І це зазначено на час перегляду рішення в апеляційному порядку.

Пункт 9 ст. 129 Конституції України та статті 115 ГПК України визначають, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов’язковими на усій території України і виконуються у порядку, встановленим Законом. Стаття 44 Закону визначає черговість задоволення вимог стягувачів.

Щодо зупинення виконавчого провадження відповідно до п. 15 ст. 34 Закону, то це питання знайшло своє відображення в рішення суду де вказано, що дія Закону України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” №2711-IV від 23.06.05р. не може поширюватись на всі стосунки підприємств, які у відповідності до вищевказаного закону відносяться до сфери його дії.

Як свідчать матеріали справи, постановою від 04.08.08р. Державною виконавчою службою було поновлено виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 20.07.07р. у справі №40/191.

Судова практика свідчить про те, що у багатьох випадках підприємства, установи, організації та їх посадові особи ухиляються від виконання рішень господарських судів, що завдає шкоди правам і охоронюваним законом інтересам юридичних та фізичних осіб, призводить до тяганини і зайвого листування і зрештою не додає авторитету судовим органам.

Закон є спеціальним і втручатися в господарську діяльність суб’єктів господарювання, а також дії державної виконавчої служби останній не надає право суду.

Зазначені у поданні питання пов’язані з порядком та способом виконання рішення, які повинен вказати суд, що є порушенням Закону України „Про судоустрій України”.

Фактично мова йде про здійснення контролю з боку суду за виконанням рішення, що не відноситься до його компетенції, та порушує процесуальні права учасників виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту ст. 89 ГПК України, ст. 28 Закону роз’ясненню підлягає саме зміст рішення, а не порядок його виконання. Таким чином, дії Державної виконавчої служби повинні бути пов’язані з заходами своєчасного і повного виконання рішення суду відповідно до приписів Закону.

Суддя Підченко Ю.О.