ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2008 р.

№ 22/417/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М., Кривди Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕДЕКС-УКРАЇНА"

на постанову

Запорізького апеляційного господарського суду від 23.04.2008 р.

у справі

№ 22/417/07

господарського суду

Запорізької області

за позовом

Приватного підприємства "СОЮЗ-ДСК"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕДЕКС-УКРАЇНА"

про

стягнення 82 000,00 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:

Гепнер І.М., дов. № б/н від 31.08.2008 р.;

відповідача:

Цебенко П.П., дов. № 5 від 12.01.2008 р.;

Литвиненко Т.В., директор;

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2007 р. Приватне підприємство "СОЮЗ-ДСК" (далі –Підприємство) звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою, у якій просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕДЕКС-УКРАЇНА" (далі –Товариство) 82 000,00 грн. основного боргу.

Позовні вимоги Підприємство обґрунтовувало тим, що воно виконало роботи за договором № 1 від 18.04.2005 р., укладеним з Товариством, проте останнє оплатило вказані роботи лише частково, а саме –без урахування робіт, виконаних за актами виконаних робіт за серпень 2005 р. та за вересень 2005 р., у зв'язку з чим має заборгованість у розмірі 82 000,00 грн., яка підлягає стягненню на підставі норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 01.02.2008 р. (суддя Скиданова Ю.О.) у задоволенні позовних вимог Підприємства відмовлено. Рішення мотивовано тим, що Підприємство не довело факту виконання робіт за договором № 1 від 18.04.2005 р. у повному обсязі, оскільки акти виконання відповідних робіт за серпень 2005 р. та за вересень 2005 р. не підписані Товариством.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 23.04.2008 р. (колегія суддів: Коробка Н.Д., Кричмаржевський В.А., Шевченко Т.М.) рішення господарського суду Запорізької області від 01.02.2008 р. скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Підприємства задоволено. Постанова прийнята з мотивів, наведених Підприємством у позовній заяві.

Товариство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 23.04.2008 р. скасувати та залишити в силі рішення господарського суду Запорізької області від 01.02.2008 р. Викладені у касаційній скарзі вимоги Товариство обґрунтовує тим, що апеляційний господарський суд при прийнятті оскаржуваної постанови порушив ст. ст. 47, 33 і 43 Господарського процесуального кодексу України, надав неправильну оцінку доказам по справі та не врахував положень ст. ст. 180, 318 і 319 Господарського кодексу України, ст. ст. 638 і 882 Цивільного кодексу України.

Підприємство скористалось правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та надіслало до Вищого господарського суду України відзив (заперечення) на касаційну скаргу Товариства, у якому просить залишити її без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 23.04.2008 р. –без змін. Викладені у відзиві вимоги Підприємство обґрунтовує тим, що постанова, яка оскаржується, прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи Товариства, викладені у касаційній скарзі, є безпідставними.

За розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 06.08.2008 р. розгляд касаційної скарги здійснюється Вищим господарським судом України у складі колегії суддів Кравчука Г.А. –головуючого, суддів Мачульського Г.М. та Кривди Д.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Товариства підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Приймаючи постанову у даній справі, господарський суд другої інстанції виходив з того, що Підприємство довело факт виконання робіт, включених в акти виконаних робіт за серпень 2005 р. та вересень 2005 р., які не підписані Товариством.

Апеляційний господарський суд зазначив, що це підтверджується наданими у справу документальними підтвердженнями матеріальних витрат, пов'язаних з виконанням договору № 1 від 18.04.2005 р., а також витрат, пов'язаних з залученням субпідрядників.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що вказаний висновок господарського суду апеляційної інстанції не можна вважати обґрунтованим, оскільки він не відповідає вимогам ст. ст. 43, 86 та 99 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно з п. 3 частини першої ст. 84 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду ухвалюється іменем України і складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин, при цьому у мотивувальній частині вказуються, зокрема, докази, на підставі яких прийнято рішення.

Частина перша ст. 43 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що обґрунтованим визнається рішення (постанова) господарського суду, в якому (якій) повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення (постанова) господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні питання щодо того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються. Приймаючи рішення (постанову), господарським судам слід виходити з того, що рішення (постанова) може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом.

В порушення наведеного вище господарський суд другої інстанції прийшов до висновку про виконання Підприємством робіт, включених в акти виконаних робіт за серпень 2005 р. та вересень 2005 р., без зазначення конкретних доказів, які ним були досліджені та оцінені, без зазначення конкретних даних, які містять відповідні докази, а обмежився лише загальним посиланням на ці докази та загальною їх оцінкою.

Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на те, що апеляційний господарський суд, досліджуючи та оцінюючи документальні підтвердження матеріальних витрат, пов'язаних з виконанням договору № 1 від 18.04.2005 р., а також витрат, пов'язаних з залученням субпідрядників, повинен був чітко з'ясувати та зазначити, які саме матеріальні витрати, пов'язані з виконанням договору № 1 від 18.04.2005 р. та з залученням субпідрядників, понесло Підприємство, чим саме вони підтверджуються та яким є їх розмір, чи залучались Підприємством субпідрядники для виконання ними робіт, передбачених саме договором № 1 від 18.04.2005 р., та чи були вказані роботи фактично виконані.

Однак вказаного з'ясовано не було, у зв'язку з чим колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що апеляційний перегляд рішення господарського суду Запорізької області від 01.02.2008 р. було здійснено з порушенням норм Господарського процесуального кодексу України, які регулюють порядок дослідження та оцінки доказів.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 1 постанови від 29.12.1976 р. № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Частина перша ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином, постанова Запорізького апеляційного господарського суду від 23.04.2008 р. підлягає скасуванню, а справа –передачі на повторний розгляд до господарського суду апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і, в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення (постанову).

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕДЕКС-УКРАЇНА" задовольнити частково.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 23.04.2008 р. у справі № 22/417/07 господарського суду Запорізької області скасувати.

Справу передати на новий розгляд до Запорізького апеляційного господарського суду.

Головуючий суддя                                                   Г.А. Кравчук

Суддя                                                                       Г.М. Мачульський

Суддя                                                                       Д.С. Кривда