ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2008 р.

№ Б-21/131

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., –головуючого,

Коваленка В.М. (доповідач у справі),

Заріцької А.О.

розглянувши

касаційну скаргу

Паньківа В.Г., м. Бурштин Галицького району Івано-Франківської області

на постанову

та ухвалу

від 26.05.2008 р. Львівського апеляційного господарського суду

від 25.03.2008 р. господарського суду Івано-Франківської області

у справі

№ Б-21/131 господарського суду Івано-Франківської області

за заявою

відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Івано-Франківської обласної дирекції, м. Івано-Франківськ

до

відкритого акціонерного товариства "Ліга-Д", с. Дем'янів Галицького району Івано-Франківської області

про

банкрутство

керуючий санацією

арбітражний керуючий Ілляшенко О.В.

голова комітету кредиторів

відкрите акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль"

в судовому засіданні взяли участь представники:

відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Івано-Франківської обласної дирекції

Наливайко С.Я., довір.,

відкритого акціонерного товариства "Ліга-Д"

Созоник В.В., довір.,

Паньківа В.Г.

Паньків О.В., довір.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2007 року за заявою відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Івано-Франківської обласної дирекції (далі –Кредитор, Банк) порушено провадження у справі № Б-21/131 про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Ліга-Д" (далі –Боржник, Компанія) в порядку ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі –Закон про банкрутство).

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 03.01.2008 року введено загальну процедуру судової санації Боржника та керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Ілляшенко О.В.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 25.03.2008 року (суддя –І.М. Скапровська) накладений арешт на нерухоме майно –комплекс, що знаходиться в Івано-Франківської області Галицького району, м. Бурштин, вул. Шевченка, б. 1; призначено до розгляду заяву керуючого санацією про визнання недійсною угоду купівлі-продажу та у судове засідання викликано покупця визначених приміщень –Паньківа Василя Григоровича.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду першої інстанції, Паньків В.Г. звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 25.03.2008 року.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.05.2008 року ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 25.03.2008 року залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з винесеною постановою суду апеляційної інстанції, Паньків В.Г. звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 26.05.2008 року та прийняти нове рішення, яким скасувати ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 25.03.2008 року про накладення арешту.

Касаційна скарга мотивована порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 5 ст. 31 Закону про банкрутство передбачено, що до зобов'язань арбітражного керуючого, яким також є керуючий санацією, відноситься здійснення заходів щодо захисту майна боржника. Пунктом 5 ст. 17 Закону про банкрутство встановлено право керуючого санацією подавати заяви про визнання угод, укладених боржником, недійсними. Частина 1 п. 11 ст. 17 Закону про банкрутство визначає, що угода боржника, у тому числі та, що укладена до винесення господарським судом ухвали про санацію, може бути визнана господарським судом за заявою керуючого санацією відповідно до цивільного законодавства недійсною. Вказаним пунктом також визначено, що розгляд заяв керуючого санацією про визнання угод недійсними і повернення всього отриманого за такою угодою здійснюється господарським судом у процедурі провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконання господарських договорів, розгляд яких відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України здійснюється у порядку позовного провадження.

Із аналізу вказаних норм вбачається, що спори про визнання недійсними угод за заявою керуючого санацією здійснюється у межах справи про банкрутство відповідно до цивільного законодавства та у порядку позовного провадження, передбаченого ГПК України із застосуванням відповідних норм ГПК України, у тому числі щодо забезпечення позову (розділ Х ГПК України), а особа, що уклала відповідний договір із боржником, за правилами ГПК України вважається відповідачем у розумінні норм ст. 21 ГПК України із відповідними правами та обов'язками.

Таким чином, враховуючи визначені особливості розгляду спорів про визнання недійсними угод у межах справи про банкрутство, а також визначений ст. 1 Закону про банкрутство склад сторін, до яких не можуть бути віднесені ні позивачі, ні відповідачі, передбачені нормами ГПК України, згідно оскаржуваної ухвали арешт на майно, що отримане Паньківим В.Г. за спірним договором, був накладений, як на майно відповідача у спорі про визнання недійсним договору, а тому виклик Паньківа В.Г. у судове засідання без залучення його до участі у справі про банкрутство Боржника у якості відповідача не протиричить нормам Закону про банкрутство та вимогам ГПК України.

Щодо посилання заявника касаційної скарги на прийняття оскаржуваної ухвали без виклику його у відповідне судове засідання, суд касаційної інстанції зазначає, що нормами ст.ст. 66, 67 ГПК України не передбачено вирішення питання про застосування запобіжних заходів із обов'язковим викликом сторін або осіб, щодо майна яких застосовуються відповідні запобіжні заходи, оскільки згідно ст. 66 ГПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії провадження у справі (у даному випадку –на стадії підготовки з розгляду відповідної заяви керуючого санацією).

Щодо твердження скаржника про відсутність підстав для застосування арешту, суд касаційної інстанції, враховуючи зміст права власника щодо розпорядження майном згідно вимог ст.ст. 316, 317, 318 Цивільного кодексу України та передбачені ст. 216 Цивільного кодексу України наслідки недійсності угоди, зазначає про наявність підстав вважати достатньо обґрунтованим припущення неможливості виконання судового рішення про визнання угоди недійсною, а застосування для недопущення цього арешту відповідного майна Паньківа В.Г. є правомірним, висновок про що обґрунтовано зроблений судом першої інстанції та підтриманий судом апеляційної інстанції.

Таким чином, доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин справи оскаржувана ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають залишенню без змін, як такі, що відповідають нормам матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 1, 31, 17 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст.ст. 216, 316, 317, 318 Цивільного кодексу України та ст.ст. 41, 21, 66, 67, 1115, 1117, 1119 –11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Паньківа В.Г. залишити без задоволення.

2.          Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 26.05.2008 року та ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 25.03.2008 року у справі № Б-21/131 залишити без змін.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

А.О. Заріцька