ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2008 р.

№ 6/343

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Остапенка М.І.

суддів :

Ткаченко Н.Г.

Барицька Т.Л.

розглянувши касаційну скаргу

Приватного підприємства "Арсенал"

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 04.06.2008 року

у справі за позовом

до

про

ТОВ "Милосердие"

Приватного підприємства "Арсенал"

стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2007 року, ТОВ "Милосердие" звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з приватного підприємства "Арсенал" 212 180,15 грн. на відшкодування збитків, завданих, на його думку, неналежним виконанням відповідачем зобов’язань, визначених договором №П208-07 від 11.06.2007 року.

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.03.2008 року позов задоволено.

За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 04.06.2008 року апеляційна скарга відповідача залишена без задоволення, а рішення місцевого господарського суду –без змін.

Судові рішення оскаржено у касаційному порядку й ухвалою Вищого господарського суду України від 06.08.2008 року порушено касаційне провадження у справі за касаційною скаргою відповідача, у якій він посилається на неправильну правову оцінку судами обставин справи, помилковість висновків щодо його матеріальної відповідальності за вчинену у позивача крадіжку і просить рішення господарського суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського суду скасувати, постановивши нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені у касаційній скарзі доводи, судова колегія вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Постановляючи про задоволення позову, господарський суд першої інстанції та апеляційний господарський суд виходили з того, що договір №П208-07 від 11.06.2007 року передбачає надання послуг з охорони майна, а незабезпечення недоторканості майна є порушенням договірних зобов’язань і покладає на відповідача обов’язок відшкодувати збитки, завдані крадіжкою майна третіми особами.

Проте, погодитись з наведеними мотивами задоволення позову не можна.

Відповідно до ст.6 ЦК України, сторони в договорі вправі врегульовувати свої відносини на власний розсуд з урахуванням або відступленням від положень актів цивільного законодавства, які не є для них обов’язковими.

Зі змісту укладеного сторонами договору №П208-07 від 11.06.2007 року вбачається, що за даним договором на відповідача покладено обов’язок по централізованому нагляду за системою охоронної сигналізації, встановленої на об’єкті позивача за адресою: м. Донецьк, вул. Сомова, 30-а.

При цьому, у п.1.1 договору сторони окремо оговорили, що охорона не приймає майно позивача на зберігання, а у п.1.2 –що охорона приймає на себе зобов’язання реагувати на сигнал "напад" без матеріальної відповідальності.

У розділі 4 п.4.2 договору сторони також передбачили відсутність у відповідача майнової або іншої відповідальності за збереження майна, яке знаходиться на об’єкті позивача.

Наведені вище положення договору №П208-07 від 11.06.2007 року та зміст п.4.3 договору про умови звільнення відповідача від відповідальності за завдані позивачу збитки не дають підстав для висновку про відповідальність відповідача за наведених у позові обставин лише шляхом припущень протилежного положенням п.4.3 договору та без зазначення цих обставин безпосередньо у договорі, а тому, висновок господарського суду першої інстанції та апеляційного господарського суду про невиконання відповідачем договірних зобов’язань і його відповідальність за дії третіх осіб не можна визнати правильним, а судові рішення –законними.

При такому положенні, рішення господарського суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду не можуть залишатися без змін і підлягають скасуванню.

При цьому, судова колегія, враховуючи, що обставини справи з’ясовані з достатньою повнотою і не потребують додаткового дослідження, судами допущена лише їх неправильна правова оцінка, вважає можливим не передавати справу на новий судовий розгляд, а, керуючись ст.1119 ГПК України, постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1119 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 26.03.2008 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 04.06.2008 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Головуючий М.І. Остапенко

Судді                                                                        Н.Г. Ткаченко

Т.Л. Барицька