ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.08.08 р.                     Справа № 10/10

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді - Приходько І. В.;

при секретарі судового засідання – Ярош В. В.;

за участю представники сторін:

від позивача – Шинкаренко А. Г. - довіреність;

від відповідача – Головченко А. О. - довіреність;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж м. Донецьк,

до відповідача – комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м. Донецьк,

про стягнення 1 245 236,46грн., -

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду звернувся позивач, відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж м. Донецьк, з позовом до відповідача комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м. Донецьк, про стягнення заборгованості за спожиту активну електроенергію в сумі 1 077 345,32грн., інфляційні витрати в сумі 100 473,38 грн., 3 % річних в сумі 10 652,10 грн. та пені в розмірі 56 765,66 грн. за договором про постачання електричної енергії №18 від 17.02.2003 р. ( далі - Договір ).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на Договір; додаткову угоду від 12.09.2007р., рахунки, акт звірки станом на 01.03.2008р., розрахунок заборгованості, невиконання відповідачем своїх зобов’язань.

Відповідач у відзиві № 846 від 12.05.2008 р., № 668 від 11.04.2008 р., № 966 від 04.06.2008 р. та судових засіданнях позов в частині стягнення заборгованості за спожиту активну електроенергію в сумі 1 077 345,32 грн. визнав у повному обсязі, проти стягнення інфляційних витрат в сумі 100 473,38 грн., 3 % річних в сумі 10 652,10 грн. та пені в розмірі 56 765,66 грн. заперечував з підстав недоведеності та необґрунтованості позовних вимог, невірне нарахування та відсутності періоду утворення заборгованості.

Крім того, відповідачем заявлені клопотання про зменшення розміру стягуваної пені на та відстрочку виконання рішення строком до 30.11.2008р. В обґрунтування клопотання він посилався на те, що підприємство знаходиться у важкому фінансовому стані оскільки своєчасно не отримує дотацій. Вода постачається міським кводоканалам, які своєчасно не сплачують отримані послуги. Більшість міськводоканалів неплатоспроможні, оскільки населення систематично не оплачує надані послуги. Збиткові тарифи не покривають затрати підприємства. Станом на 31.12.07р. непокриті збитки підприємства складають 128,9млн. грн. Придбання енергоносіїв здійснюється на умовах стовідсоткової передплати.

Позивач проти відстрочки виконання рішення с троком до 30.11.2008 р. категорично заперечував. Посилався на те, що його підприємство також має скрутне фінансове становище, а також на наявність заборгованості перед постачальниками електроенергії в сумі 4,554 млрд.грн.

Розглянув матеріали справи, додатково представлені документи, заслухав пояснення позивача, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та Красноармійським районним управлінням державним виробничим підприємством по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчормет” був укладений договір про постачання електричної енергії №18 від 17.02.2003р., згідно з яким постачальник (позивач) зобов’язався продавати електричну енергію приєднаною потужністю 1250кВт, а споживач зобов’язався оплачувати електроенергію та здійснювати інші платежі згідно з умовами Договору.

Відповідно до п. 9.5 Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2003р. та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками підприємств.

Додатковою угодою від 12.09.2007р., у зв’язку з реорганізацією державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчормет, споживача за Договором, змінено на комунальне підприємство „Компанія „Вода Донбасу”.

Згідно умов Договору (п.п. 2.1.1, 2.2.2), постачальник зобов’язався постачати споживачу електроенергію як різновид товару, а споживач зобов’язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 5 „Порядок розрахунків”.

Як убачається з наданих позивачем документів позивачем у період з лютого 2007 р. по лютий 2007 р. здійснювалось постачання підприємству відповідача електричної енергії згідно з умовами Договору, про що свідчать матеріали справи (копії актів звірки розрахунків, рахунки тощо).

Приймаючи рішення, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є зокрема договори та інші правочини.

Як визначено положеннями 526 Цивільного кодексу України суб’єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

Відповідно до додатку Додатку №5 до Договору сторони передбачили, що оплата отриманого споживачем рахунку повинна виковуватись протягом не більше 5-ти календарних днів.

На вимоги суду сторонами було складено акт звірки розрахунків за Договором станом на час розгляду справи, з якого вбачається, що борг у відповідача за Договором за активну електроенергію за період з лютого 2007 по лютий 2008р. складає 1 077 345,32грн. Проти вказаного факту відповідач не заперечував.

Положеннями частини першої статті 193 Господарського кодексу України визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

У частині сьомій вказаної статті визначено, що одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок несвоєчасної оплати відповідачем електричної енергії, що була поставлена за Договором, з боку відповідача виник борг за спожиту активну електроенергію за період з лютого 2007 по лютий 2008р в сумі 1 077 345,32грн., що підтверджується матеріалами справи та по суті не заперечується відповідачем.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення боргу за спожиту активну електроенергію в сумі 1 077 345,32грн. за Договором підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також сплатити 3 % річних від простроченої суми.

Оскільки, суд дійшов висновку, щодо існування основного боргу, з огляду на правильне нарахування, позовні вимоги заявлені позивачем в частині стягнення індексу інфляції в сумі 100 473,38грн. підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про стягнення 3% річних в сумі 10 652,10рн. суд враховує наступне. Як вбачається з розрахунку позивачем нарахування 3 % річних здійснювалось за період з лютого 2007р. по лютий 2008р. з перевищенням кількості днів прострочки на один день по кожному місяцю.

З огляду на зазначене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення 3 % річних на суму 10 609,32 грн. з урахуванням розрахунку відповідача. В іншій частині вимог про стягнення 3 % річних в сумі 42,78 грн. суд відмовляє.

Що стосується позовних вимог про стягнення пені у сумі 56 765,66 грн. за прострочення платежів, суд приходить до висновку, що вони також підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Умовами Договору (п. 4.2.1) у разі прострочення платежів споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, враховуючи день фактичної оплати. Крім того, відповідно до статті 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” розмір пені, який встановлюється за згодою сторін, не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд прийшов до висновку про наявність основного боргу за спожиту електроенергію в сумі 1 077 345,32грн., який утворився за період з лютого 2007 р. по лютий 2008 р.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконане.

Розглянувши розрахунок пені позивач суд приходить до висновку про її невірне нарахування з порушенням вимог вищевказаної статті та, з огляду на зазначене, позовні вимоги в цієї частині підлягають задоволенню частково на суму 56 477,93грн. відповідно до розрахунку відповідача. В частині стягнення пені в розмірі 287,73грн. позов задоволенню не підлягає.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру стягуваної пені та відстрочку виконання рішення строком 30.11.2008р. В обґрунтування клопотання він посилався на те, що підприємство знаходиться у важкому фінансовому стані оскільки своєчасно не отримує дотацій. Вода постачається міськводоканалам, які своєчасно не оплачують надані послуги. Більшість міськводоканалів неплатоспроможні, оскільки населення систематично не оплачує надані послуги. Збиткові тарифи не покривають затрати підприємства. Станом на 31.12.07р. непокриті збитки підприємства складають 128,9млн. грн. Придбання енергоносіїв здійснюється на умовах стовідсоткової передплати.

Позивач проти відстрочки виконання рішення строком 30.11.2008р.

Розглядаючи клопотання відповідача про зменшення нарахованої суми пені, суд враховує наступне.

Відповідно частини 3 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положення статті 233 Господарського кодексу України передбачають можливість зменшення розміру штрафних санкцій.

Згідно частини 2 вказаної статті не заподіяння збитків іншим учасникам господарських відносин є підставою для зменшення судом розміру штрафних санкцій.

Відповідно частини 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Суд дослідив додаткові документи, які надані відповідачем у підтвердження обставин тяжкого фінансового стану підприємства, а саме: баланс підприємства на 31.12.2007р., звіт про фінансові результати за 2007 р., довідку про розрахунки тощо.

Враховуючи ті обставини, що порушення зобов’язання у даній справі не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, а також тяжкий фінансовий стан підприємства відповідача, що підтверджується наданими документами, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та зменшити належну до сплати суму пені до 16 943,38грн.

Що стосується клопотання відповідача щодо відстрочки виконання рішення строком 30.11.2008 р., суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд може розстрочити виконання рішення.

В обґрунтування клопотання відповідач посилався на тяжкий фінансовий стан підприємства та у підтвердження надав додаткові документи.

Розглянув вказані доводи відповідача та матеріали справи, суд приходить до висновку, що доказів наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, в розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем надано не було. Надані ним документи лише підтверджують скрутний фінансовий стан підприємства, а не наявність цих обставин. Крім того, відповідач не обґрунтував сам термін відстрочки три місяці, яким чином він буде сприяти виконанню рішення.

Отже, заява відповідача про відстрочки виконання рішення строком 30.11.2008 р. не підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у порядку передбаченому ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі статей 11, 256, 258, 526, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 49, 82, 83, 84, 85, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Частково задовольнити позовні вимоги відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж м. Донецьк, до відповідача - комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м. Донецьк, про стягнення заборгованості за спожиту активну електроенергію в сумі 1 077 345,32 грн., інфляційні витрати в сумі 100 473,38 грн., 3% річних в сумі 10 652,10 грн. та пені в розмірі 56 765,66 грн. за договором про постачання електричної енергії №18 від 17.02.2003р.

2. Зменшити стягуваний розмір пені до 16 943,38грн.

3. Стягнути з комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 12, ) на користь відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж (83042, м. Донецьк, вул. Ломоносова, 12, , р/р 91 в філії ДОУ ВАТ „ДОБУ” м. Донецьк, МФО 335106) заборгованість за спожиту активну електроенергію в сумі 1 077 345,32 грн.

4. Стягнути з комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 12, ) на користь відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж (83042, м. Донецьк, вул. Ломоносова, 12, , р/р 1415 у БО „Сонячне” Філя ГУ ПІБ Донецької області, МФО 334635) інфляційні витрати в сумі 100 473,38 грн., 3 % річних в сумі 10 609,32 грн. та пеню в розмірі 16 943,38 грн.

5. Відмовити у задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж м. Донецьк, до відповідача, комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м. Донецьк, про стягнення 3 % річних в сумі 42,78 грн. пені в розмірі 287,73 грн.

6. Стягнути з комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 12, ) на користь відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж (83042, м. Донецьк, вул. Ломоносова, 12, , р/р 1415 у БО „Сонячне” Філя ГУ ПІБ Донецької області, МФО 334635) витрати по сплаті державного мита в сумі 12 449,06 грн. та витрати по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 117,97 грн.

Видати наказ після вступу рішення у законну силу.

У судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення підписано 26.08.2008р.

Суддя Приходько І.В.

Надруковано 3 прим.:

1 прим. – позивачу;

1 прим. – відповідачу;

1 прим. – у справу.