ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2008 р. Справа № 56/92-08

вх. № 1999/4-56

Суддя господарського суду Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Гуцевич М.П.

за участю представників сторін:

прокурора - Зуєва І.В. (посвідчення № 249 від 08.06.2005р.); позивача - не з'явився; відповідача - не з'явився; 3-й особи - Ремінний В.І. (довіреність 20/1284 від 18.04.2008р.);

розглянувши справу за позовом

Прокурора Краснокутського району Харківської області в інтересах держави, в особі Краснокутського районного відділу земельних ресурсів, смт.Краснокутськ 3-я особа - Управління з контролю за використанням та охороною земель в Харківській області, м.Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковалівське", смт.Костянтинівка Краснокутського району

про заборону використання земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Краснокутського району Харківської області звернувся до господарського суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Краснокутського районного відділу земельних ресурсів, в якій просить заборонити відповідачеві використовувати земельну ділянку гр.Поварьонкова А.В. до укладення та реєстрації у встановленому порядку договору оренди земельної ділянки (паю).

21.05.2008р. до канцелярії суду від позивача на виконання ухвали господарського суду від 22.04.2008р. надійшла довідка про номери поточних рахунків позивача та копія довідки № 78 з ЄДРПОУ щодо позивача станом на 23.10.2007р.

Надані позивачем документи долучені судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні представник прокуратури підтримує позовні вимоги повністю.

Представник третьої особи підтримує позовні вимоги, заявлені прокурором.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не з'явились; про причину неявки суд не повідомили. Про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та надання доказів покладений на сторони, тому суд, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників прокуратури та третьої особи, суд встановив наступне.

19.11.2007 року держінспектором з контролю за використанням та охороною земель у Харківської області за участю старшого помічника прокурора Краснокутського району Харківської області та землевпорядника Костянтинівської селищної ради була проведена перевірка з питання дотримання вимог земельного законодавства відповідачем. У результаті перевірки було встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку № 521 площею 6,37 га гр. Поварьонкова А.В., про що було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства.

Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.11.2007р., ТОВ "Ковалівське" (відповідач) використовує земельну ділянку гр.Поварьонкова А.В., та станом на 19.11.2007р. ця земельна ділянка була розорана.

Судом встановлено, що між відповідачем та гр. Поварьонковим А.В. 01.03.2002 року було укладено договір оренди земельної частки (паю) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), який належить гр. Поварьонкову А.В, за № ХР 0276461.

Прокурорською перевіркою було встановлено, що станом на 21.09.2007 року Поварьонкову А.В. виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку та видано державний акт на право власності на землю.

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Главою 15 Земельного кодексу України визначено два види користування землею - право постійного користування земельною ділянкою, право оренди земельної ділянки.

Статтею 125 Кодексу визначено підстави виникнення права користування земельної ділянки, а саме - одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, та виникнення права оренди земельної ділянки, а саме - укладення договору оренди і його державна реєстрація. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону - частина 2 статті 126 Земельного кодексу України.

Відповідно до п.17 Прикінцевих положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Аналізуючи положення розділу 9 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про оренду землі", яким передбачено, що після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін, господарський суд вважає, що власник земельної ділянки та користувач земельної ділянки має право, а не обов'язок на переукладення договору оренди.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурором від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються у відносинах між ними або державою.

Однією з форм представництва, що визначено ч. 3 вказаної норми, є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. При цьому, відповідно до ч.5 ст. 36 - 1 Закону, прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку , передбаченому процесуальним законом.

В силу ч. 1 ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує справи за позовними заявами: прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частина третя вказаної норми також визначає, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Власником спірної земельної ділянки є гр. Поварьонков А.В., користувачем земельної ділянки є відповідач, вищезазначені особи знаходяться у договірних відношеннях та мають відносно один одного певні обов'язки та права. Позов подано в інтересах держави в особі Краснокутського районного відділу земельних ресурсів, який не є стороною за даним договором оренди.

Враховуючи, що прокурором не надано до суду доказів порушення законних прав та інтересів позивача відповідачем, господарський суд приходить до висновку, що позов прокурора є необґрунтованим, безпідставним, у зв'язку з чим він не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, державне мито та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у разі відмови в позові не підлягають покладенню на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 125, 126 п.17 Прикінцевих положень Земельного кодексу України, розділом 9 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про оренду землі", ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру", ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення підписано "29" травня 2008 року.

Суддя Кухар Н.М.