ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"05" червня 2008 р.                                                            Справа №10/233-НА

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницькоїфілії відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" м. Хмельницький

до Державної інспекції з контролю за цінами в Хмельницькій області м. Хмельницький

про визнання нечинним та скасування рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Хмельницькій області № 108 від 07.03.2008р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін

Суддя Виноградова В.В.

Секретар судового засідання Дідик Н.Д.

Представники сторін:

позивача: Ціммернман В.А.- за довіреністю від 18.02.2008р. №566

Вальчук О.П. - за довіреністю від 11.04.2008р.

Фердман О.М - за довіреністю від 19.02.2008р.

відповідача: Замрієва С.В.- за довіреністю від 08.01.2008р. №0005

Постанова виноситься 05 червня 2008р., оскільки в судовому засіданні оголошувалась перерва.

В судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.160 КАС України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Суть спору:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання нечинним та скасування рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Хмельницькій області №108 від 07.03.2008р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін яким вирішено вилучити в дохід державного бюджету 20845,02 грн. безпідставно отриманої виручки, стягнути 41690,04 грн. штрафних санкцій, яке винесене на підставі акту перевірки від 29.02.2008р. Вважає рішення таким, що прийняте всупереч вимогам чинного законодавства та з перевищенням повноважень.

Вказує на безпідставність висновків відповідача про необґрунтованість одержання 20845,02 грн. виручки внаслідок завищення абонентської плати абонентам (юридичним особам) за паралельні телефонні апарати, встановлені в одному приміщенні, як за паралельні в різних приміщеннях.

Свою позицію обґрунтовує тим, що плата за користування паралельними телефонними апаратами належить до переліку додаткових платних телекомунікаційних послуг вартість яких встановлюється внутрішніми актами ВАТ „Укртелеком” (наказ ВАТ „Укртелеком" від 24.10.2006р. №498 ) і відноситься до вільних цін та не належить до сфери державного регулювання, які не мали підлягати перевірці, а тому відповідач вийшов за межі наданих повноважень.

Зазначає, що перевірка відповідачем проведена формально, не було детально досліджено місце розташування всіх телефонів та не надано доказів, які б підтверджували висновки перевіряючих. Які були враховані при застосування економічних санкцій, в акті перевірки не вказано повний перелік абонентів та належних їм телефонних номерів, щодо яких допущено порушення. Звертає увагу на те, що при встановленні телефону позивач укладає із абонентом письмовий договір на надання телекомунікаційних послуг та відкриває особистий рахунок для кожного абонента, до яких вносяться відомості щодо встановлених телефонів, на підставі цього надається рахунок для оплати. Заперечень з боку споживачів щодо плати не надходидо.

В додаткових письмових поясненнях акцентує увагу, що ст.ст. 66 та 62 Закону України „Про телекомунікації” встановлені тарифи на телекомунікаційні послуги та види телекомунікаційних послуг, які підлягають державному регулюванню шляхом встановлення граничних розмірів. Рішенням Національної комісії з питань регулювання зв’язку України від 05.05.06 №258 затверджено Граничні тарифи на загальнодоступні телекомунікаційні послуги, в яких державою визначені перелік телекомунікаційних послуг, щодо яких встановлюються державні ціни. При цьому до даного переліку не включена послуга щодо плати за користування паралельними телефонними апаратами у одного абонента, тому відповідач не вправі був проводити перевірку щодо встановлення та застосування тарифів на даний вид послуг, оскільки вони не відносяться до державних цін, а є вільними цінами. Відповідачем не оскаржений наказ позивача від 24.10.06р. № 498, яким затверджені тарифи на додаткові послуги зв’язку. Звертається увага, що у підписаних споживачами договорах про надання послуг зв’язку міститься перелік послуг, що надаються безкоштовно, який не містить вищезазначеної послуги. При цьому у договорі з абонентами зазначено у додатку №1 під номером „4” надання послуги „користування паралельним телефонним апаратом в різних приміщеннях”.

Робить висновок, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 6,7,9,13 Закону України „Про ціни та ціноутворення”.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, вказуючи на те, що оспорюване рішення прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства, в межах визначених повноважень, на підставі акту перевірки, яким зафіксовано порушення ВАТ „Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку №4 м. Шепетівка Хмельницької філії вимог Закону України „Про телекомунікації”, постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження правил надання та отримання телекомунікаційних послуг" від 09.08.05р. №720, наказу ВАТ „Укртелеком” від 24.10.2006р. №498 „Про затвердження тарифів на додаткові телекомунікаційні послуги”, а саме завищення абонплати за користування телефонними апаратами абонентам за два паралельні телефони в одному будинку плата стягувалась як за паралельні в різних будинках.

Вважає необґрунтованим твердження позивача про те, що абонентська плата за користування паралельним телефонним апаратом відноситься до вільних цін, оскільки передбачена тарифами на додаткові послуги місцевого телефонного зв’язку, затверджених наказом ВАТ „Укртелеком” від 24.10.2006р. №498, з огляду на те, що загальнодоступні послуги підлягають державному регулюванню шляхом встановлення граничних або фіксованих тарифів. В обґрунтування посилається на положення ст.ст. 62, 66 Закону України „Про телекомунікації”. Звертає увагу, що за способом підключення згідно ст. 55 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, телефони поділяються серед іншого на паралельні, встановлені різним абонентам, але підключені до однієї лінії, які мають один і той самий номер. При цьому не передбачені паралельні телефони, встановлені в одного і того самого абонента.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога і заперечення проти позову, дослідивши докази, судом встановлено наступне.

Державною інспекцією з контролю за цінами в Хмельницькій області проведено перевірку порядку застосування тарифів на загальнодоступні (універсальні) телекомунікаційні послуги в Центрі електрозв’язку №4 м. Шепетівка Хмельницької філії ВАТ "Укртелеком" за період з січня 2006р. по 1 лютого 2008р., за результатами якої складено акт від 29.02.2008р..

Перевіркою встановлено порушення вимог поз. 24 ст. 8, поз. 27 ст. 9 наказу ВАТ „Укртелеком” від 24.10.06 № 498 „Про затвердження тарифів на додаткові телекомунікаційні послуги”. У акті перевірки зазначено, що за паралельні телефонні апарати, що знаходяться в одному приміщенні, плата стягувалась як за такі, що знаходилися в різних будинках і щомісячно необґрунтовано нараховувалась абонентна плата на суму 11,76 грн. з ПДВ для бюджетних організацій та 18.43 грн. з ПДВ для інших підприємств (по місту) та 7,06 грн. з ПДВ і 11.06.грн. з ПДВ відповідно по селу. Всього за наслідками перевірки по даному порушенню необґрунтовано отримана сума додаткової виручки в період з березня 2007р. по січень 2008р. склала 20845,02 грн..

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято рішення №108 від 07.03.08р., згідно якого вирішено стягнути з позивача до державного бюджету 20845,02 грн. необґрунтовано одержаної виручки та штрафу в розмірі 41690,04 грн.. Позивачу направлена претензія на зазначену в рішенні суму.

Позивач, не погоджуючись із даним рішенням, звернувся з позовом до суду про визнання нечинним та скасування рішення відповідача №108 від 07.03.08р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Аналізуючи надані по справі докази та пояснення представників сторін, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається наступне.

У відповідності до ст.6 Закону України „Про ціни та ціноутворення” від 03.12.1990р. із змінами і доповненнями (надалі Закону), передбачено застосування вільних цін і тарифів, державних фіксованих та регульованих цін і тарифів.

Згідно ст.7 Закону, ст. 190 Господарського кодексу України вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно. Державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення: державних фіксованих цін (тарифів); граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів ( ст.8 Закону).

Відповідно до ст.9 Закону державні фіксовані та регульовані ціни та тарифи встановлюються державними органами України, державний контроль за цінами здійснюється при встановленні і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів (ст.13 Закону).

Контроль за додержанням державної дисципліни цін здійснюється органами, на які ці функції покладено Урядом України. Вказані органи здійснюють контроль у взаємодії з профспілками, спілками споживачів та іншими громадськими організаціями.

Статтею 66 Закону України „Про телекомунікації” визначено, що тарифи на телекомунікаційні послуги встановлюються операторами, провайдерами телекомунікацій самостійно, за винятком випадків, передбачених у частині другій цієї статті. Державному регулюванню шляхом встановлення граничних або фіксованих тарифів підлягають: тарифи на загальнодоступні послуги; тарифи на надання в користування каналів електрозв'язку операторів телекомунікацій, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку цих послуг.

При цьому відповідно до ст.62 даного Закону до загальнодоступних телекомунікаційних послуг належать: підключення кінцевого обладнання споживача до телекомунікаційних мереж загального користування (універсальний доступ), послуги фіксованого телефонного зв'язку в межах зони нумерації (місцевий телефонний зв'язок), а також виклик служб екстреної допомоги, послуги довідкових служб і зв'язку за допомогою таксофонів, за винятком послуг, що надаються з використанням безпроводового доступу.

Судом враховується, що граничні тарифи в силу ст.18 Закону України “Про телекомунікації”, пп.12 п.4 Положення про Національну комісію з питань регулювання зв'язку України (затверджено Указом Президента України від 21 серпня 2004 року N 943/2004) встановлює Національна комісія з питань регулювання зв'язку України. Рішенням Національної комісії з питань регулювання зв’язку України від 05.05.2006 N 258 затверджено Граничні Тарифи на загальнодоступні телекомунікаційні послуги (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.06. 2006 р. за N 767/12641) в яких визначено перелік телекомунікаційних послуг щодо яких встановлено державні ціни. При цьому серед затверджених тарифів не міститься „тарифів по послугах за користування паралельними телефонами в одному будинку одним абонентом”, оскільки врегульовано тільки „тарифи за паралельні телефонні апарати, які встановлені в різних абонентів”.

Відповідно, враховуючи те, що в силу положень ст.ст. 6.7,9,13 Закону України „Про ціни і ціноутворення”, державний контроль за цінами здійснюється при застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів, а тарифи по послугах за користування паралельними телефонами одним абонентом до таких не відносяться, підстави вважати, що позивачем одержана виручка за порушення державної дисципліни цін, відсутні.

Судом зважається на те, що згідно ст.71 ч.3 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Однак відповідачем зазначеного не доказано.

Натомість, як вбачається з наданих позивачем доказів, тарифи по послугах щодо користування паралельними телефонними апаратами у одного абонента встановлюються суб’єктом господарювання самостійно (зокрема, наказом ВАТ „Укртелеком” № 498 від 24.10.06. „Про затвердження тарифів на додаткові телекомунікаційні послуги”), а у договорах з абонентом передбачалась така платна послуга (у додатку № 1 під номером „4”). В акті перевірки вказано лише на порушення вимог Наказу ВАТ „Укртелеком” № 498 від 24.10.06. „Про затвердження тарифів на додаткові телекомунікаційні послуги”.

Крім того, відповідачем не відображено в акті перевірки також документів первинного бухгалтерського обліку, які відповідають ст. 9 Закону України ” Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16.07.1999р., згідно з якими здійснювались розрахунки суми порушення, не підтверджено належними та допустимими доказами порушення, на які вказано в акті перевірки. Зазначене суперечить п.3.2 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових ( штрафних ) санкцій органами державного контролю за цінами, затв. наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України 03.12.01 N 298/519, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2001 р. за N 1047/6238.

За таких обставин, оспорюване рішення не відповідає вимогам чинному законодавству і підлягає визнанню нечинним і скасуванню, а позов відповідно задоволенню.

Судом враховується, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Враховуючи задоволення позову згідно ч. 3 ст. 94 КАС України судові витрати, здійснені позивачем присуджуються йому. При цьому, згідно ч. 1 ст. 94 цього Кодексу документально підтверджені судові витрати присуджуються з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104,105, 158-163, 162, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Хмельницької філії, м. Хмельницький до Державної інспекції з контролю за цінами в Хмельницькій області м. Хмельницький про визнання нечинним та скасування рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Хмельницькій області №108 від 7 березня 2008р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін задоволити.

Визнати нечинним та скасувати рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Хмельницькій області №108 від 07 березня 2008р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін в частині вилучення в дохід Державного бюджету 20845,02 грн. необґрунтовано отриманої виручки та стягнення 41690,04 грн. штрафних санкцій.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Хмельницької філії , м. Хмельницький вул. Проскурівська ,13 () відшкодування 3,40 грн. (три гривні 40 коп.) судового збору.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено, КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      В.В. Виноградова

Постанова складена в повному обсязі та підписана 09.06..2008р.

Віддрук. 3 прим. : 1 - до справи, 2 - позивачу, 3 - відповідачу.