ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.08                                                                                 Справа № 16/71

За позовом Акціонерного товариства “Індустріально-Експортний банк” в особі Філії “Луганська дирекція”, м. Луганськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Сфера-Восток”, м. Луганськ

про стягнення 149884 грн. 95 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.

при секретарі судового засідання Маценко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача –Лук’янова Н.Ф., довіреність від 10.04.08. № 02/875 ;

від відповідача –представник не прибув.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 22.03.06. № 108-ю у сумі 149884,95грн., у тому числі прострочена заборгованість за основною сумою кредиту 123687,75грн., пеня за прострочку основного боргу у сумі 24698,22грн. за період з 22.03.07 по 21.09.07., по відсоткам 291,89 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами 1202,77 грн. за період з 22.03.07. по 21.09.07., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за комісією 4,32 грн. за період з 30.03.07. по 21.09.07.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, у судове засідання не прибув, участі повноважного представника не забезпечив, хоча був повідомлений про час і місце проведення судового засідання належним чином. На телеграму відповідача від 23.04.08. № 1900, якою він просив відкласти слухання справи на кінець травня у зв’язку з находженням на лікуванні, суд відкладав розгляд справи, але строк розгляду справи закінчується 13.05.08. –ст.69 ГПК України, тому 12.05.08. суд розглянув справу без участі представника відповідача. При цьому суд виходив з того, що в Товаристві з обмеженою відповідальністю “Сфера-Восток” працює не одна особа (яка знаходиться на лікуванні), між тим протягом розгляду справи з 07.04.08. по 12.05.08. відповідач не забезпечив участі повноважного представника у судових засіданнях. Згідно вимог ст.75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір від 22.03.06. №108-ю, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії на суму 300 000грн. з відсотковою ставкою у розмірі 22% річних зі строком повернення до 21.03.07. з додатковими угодами та графіком погашення боргу (а.с.13-15).

Представник позивача підтвердив факт надання позики в сумі 300 000грн. копіями меморіальних ордерів та банківськими виписками про переказ грошових коштів на вимогу відповідача.

В порушення прийнятих на себе обов’язків позичальник (відповідач) не сплатив у встановлений кредитним договором строк позику, відсотки за користування позикою, у зв’язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за основною сумою кредиту в сумі 123687,75грн. та боргу по відсотках на суму 291,89 грн.

Крім того, за несвоєчасне виконання обов’язку по поверненню позики позивачем заявлено до стягнення пеня за прострочку основного боргу у сумі 24698,22грн. за період з 22.03.07 по 21.09.07., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами 1202,77 грн. за період з 22.03.07. по 21.09.07., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за комісією 4,32 грн. за період з 30.03.07. по 21.09.07.

Відповідач участі повноважного представника не забезпечив і доводів позивача не оспорив.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, вислухав представника позивача, оцінивши надані ним докази своїх вимог до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Відповідно до норми ст.19 Основного Закону держави –Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до норми ст.55 Конституції України особа має право на звернення до суду у зв’язку з порушенням її прав та охоронюваних законом інтересів. Позивач звернувся з даним позовом до суду з приводу порушення його прав на повернення позики і виникнення спору з відповідачем.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ст..526 ЦК України відповідач не має права відмовлятися від виконання умов укладеного з позивачем кредитного договору від 22.03.06. №108-ю, на підставі якого відповідач зобов’язаний повернути позику у відповідності до умов додаткових угод (і графіку регулярних платежів). Умови укладеного договору є обов’язковими для відповідача і відповідач повинен повернути позивачу кредит у повному обсязі та сплатити відсотки за користування кредитом, у відповідності до вимог закону і укладеного договору.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір 22.03.06. №108-ю є обов’язковим для виконання сторонами. Договором про надання кредиту від, укладеним сторонами по справі, визначено порядок виконання відповідачем повернення позики, і зобов’язань по сплаті відсотків, відповідно до ч.1ст.530 ЦК України –визначено строк права вимоги у позивача.

Відповідно до правил ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень до суті спору. Згідно з вимогами ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказами.

Матеріалами справи –копіями меморіальних ордерів та банківськими виписками про переказ грошових коштів на вимогу відповідача, розпорядженнями керівника філії банку про переказ грошових сум в межах кредитної лінії в сумі 300 000грн. на заявлений відповідачем рахунок - підтверджено належним чином факт надання відповідачу кредиту за кредитним договором на суму 300 000грн. і часткової оплати відповідачем отриманої суми грошових коштів та заборгованість у розмірі 123979,64грн. по кредиту та відсоткам.

При розгляді справи суд встановив, що відповідач не виконав свої обов’язки перед позивачем по поверненню позики, сплаті відсотків по кредиту на суму 123979,64грн., чим порушив умови укладеного з позивачем кредитного договору від 22.03.06. №108-ю і вимоги закону.

Правилами ст.ст. 526,629,1054 Цивільного кодексу України і умовами кредитного договору від 22.03.06. №108-ю встановлено обов’язок відповідача виконувати укладений договір та додатки до договору належним чином і обов’язок позичальника (відповідач) відповідати перед кредитором (позивачем) у тому ж обсязі, що і надано кредит, включаючи сплату основного боргу, процентів, тобто, обов’язок сплатити позику і проценти закон покладає на відповідача. Відсотки за кредитом є основним боргом по кредитному договору.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що позов в частині боргу по позиці обґрунтований, підтверджений належними доказами, позовні вимоги відповідають умовам укладеного сторонами договору і закону, а відтак - з відповідача слід стягнути борг по кредиту в сумі 123687,75грн., по відсоткам - 291,89грн.

За порушення відповідачем правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання, у позивача виникає право на вимогу неустойки на підставі норм ст.ст.230-232 ГК України.

Вимоги позову в частині заявленої до стягнення пені за несвоєчасну сплату позики та відсотків по кредиту слід задовольнити, оскільки дані вимоги цілком обґрунтовані умовами укладеного сторонами кредитного договору від 22.03.06. №108-ю, яким встановлено обов’язок відповідача сплатити позивачеві неустойку у вигляді пені за несплату позики та відсотків за користування кредитом (пункт 4.1 договору) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період порушення грошового зобов’язання. Дані вимоги також цілком відповідають вимогам закону – ст.232 ГК України, якою встановлено обов’язок боржника (відповідача) сплатити неустойку у разі порушення грошового зобов’язання.

Позов в частині заявленої до стягнення пені в сумі 4,32грн. за несвоєчасну сплату грошових коштів за управління кредитом слід залишити без задоволення, оскільки правова природа неустойки (ст.ст.230-232 ГК України, а також ст.ст.549-551 ЦК України) характеризується, перш за все, фактом порушення зобов’язання і періодом, протягом якого це порушення тривало.

Між тим, законом обмежено право позивача на стягнення неустойки (штрафу, пені) за весь час прострочення виконання обов’язку боржником: стаття 232 ГК України встановлює, що позивач має право нарахувати неустойку за перші шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Договором від 22.03.06. №108-ю, укладеним сторонами по справі, не встановлено, що період нарахування неустойки перевищуватиме півроку. В договорі (п.4.1) вказано розмір неустойки та обов’язок нарахування даної санкції за кожен день прострочення виконання обов’язку, а період не визначено, і не вказано в договорі, що пеня має бути розрахована за рік (чи інше). Тому, період, за який має бути нарахована неустойка, слід визначати у відповідності до вимог закону – ст.232 ГК України.

Позивач заявив неустойку за несвоєчасну сплату грошових коштів за управління кредитом більш майже за рік, що є підставою для відмови в цій частині позову. А також підставою є те, що в порушення вимог ст.33 ГПК України позивачем не надано доказів в обґрунтуванні даної вимоги.

За таких підстав, позов слід задовольнити частково і у відповідності до правил ст.49 ГПК України судові витрати покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.ст.19,55 Конституції України, ст.ст.173,193,232 ГК України, ст.ст.1048,1054 ЦК України, керуючись ст.ст.33,34,43,44-49,75,82,84,85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Сфера-Восток”, м. Луганськ, вул. «Шевченко», буд.4, кв.77, ід. код 25356005 на користь Акціонерного товариства “Індустріально-Експортний банк”, м. Київ, вул. «Пушкінська», 42/4, ід. код 14361575 в особі Філії “Луганська дирекція”, м. Луганськ, вул.. «Карла Маркса», 7, ід. код філії 26522210 заборгованість за кредитом у сумі 123687,75грн., заборгованості за процентами у сумі 291,89грн., пені по позиці у сумі 24698,22грн., пені по відсотках в сумі 1202,77грн., державне мито в сумі 1498,80грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 117,99грн. Видати наказ.

3.          В решті вимог відмовити.

Рішення підписане 19.05.08.

Суддя                               Р.М. Шеліхіна