ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2008 р.

№
13/112

Вищий
господарський  суд  України
у складі колегії суддів:

головуючого

Дроботової
Т.Б.,

суддів
:

Волковицької
Н.О., Рогач Л.І.

за
участю представників:

позивача

Левчук
І.М., дов. від 01.01.08р. № НЮ-22

відповідача

Дунець
О.Я., дов. від 27.12.07р. № 25-01

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державного
територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" в особі
її відокремленого підрозділу Івано-Франківська дирекція залізничних
перевезень

на  постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від
10.01.2008р.

у
справі

№ 13/112

господарського
суду

Івано-Франківської
області

за
позовом

Державного
територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" в особі
її відокремленого підрозділу Івано-Франківська дирекція залізничних
перевезень

доВідкритого акціонерного товариства
"Нафтохімік Прикарпаття"

про

врегулювання
розбіжностей

ВСТАНОВИВ:

Державне
територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" в особі її
відокремленого підрозділу Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень
звернулось до господарського суду з позовом про врегулювання переддоговірного
спору з Відкритим акціонерним товариством "Нафтохімік Прикарпаття" та
визнання пунктів 9 та 20 договору "Про подачу та забирання вагонів"  у редакції залізниці; визначення днем початку
дії договору 01.01.2007р.

Свої
вимоги позивач обґрунтував обов'язковістю укладення даного виду договорів за
статтею 77 Статуту залізниць та пунктом 2.1 Правил обслуговування залізничних
під'їзних колій, зазначивши, що його редакція спірних пунктів визначена відповідно
до типового технологічного процесу роботи станції, розрахункових характеристик
часу вантажних операцій.

Відповідач
заперечував позовні вимоги повністю; покликаючись на порушення позивачем
визначеного статтею 181 Господарського кодексу України порядку врегулювання
переддоговірного спору (позовну заяву про врегулювання розбіжностей було
направлено в суд через 38 днів з моменту отримання протоколу розбіжностей)
наполягав на набуття чинності договором в редакції підприємства.

Також
відповідач надав додаткові заперечення по суті редакції спірних пунктів
позивача, вказавши, що терміни виконання технологічних операцій з вагонами
повинні розмежовуватись в залежності від періоду року.

Рішенням
господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2007р. (суддя Шкіндер
П.А.) позов задоволено; пункт 9 та пункт 20 Договору "Про подачу та
забирання вагонів" від 01.01.2007р. визнано в редакції позивача, зокрема:

Пункт
9 договору:

"Максимальна
переробна спроможність вантажних пунктів:

По
навантаженню:

Світла
естакада: світлих нафтопродуктів -20 цс., час 2 год.; пічного палива або мазуту
-10 цс., час 2 год.; або вивантаження бензину -10 цс., час 2 год., при  цьому відповідно зменшується фронт наливу
світлих нафтопродуктів.

По
вивантаженню:

Стара
естакада: сирої нафти через верхній злив -24 цс., час 2.год. 10 хв.; сирої
нафти через верхній злив -2 ваг., час 2 год.

Нова
естакада: навантаження або вивантаження сирої нафти або навантаження мазуту -24
цс., час 2 год. 10 хв."

Пункт
20 договору:

Цей
договір укладається терміном на 5 років з 01.01.2007р. по 31.12.2011р. включно.

Стягнуто
з відповідача на користь позивача 203грн. судових витрат.

Судове
рішення вмотивовано своєчасністю звернення позивача до суду, враховуючи дату
надходження позовних матеріалів до органу зв'язку (30.03.2007р.), недосягненням
сторонами згоди по умовам договору, що вбачається з протоколу зустрічі від
12.03.2007р., законністю та обґрунтованістю заявленого позову.

Постановою
Львівського апеляційного господарського суду від 10.01.2008р. (судді Кравчук
Н.М. - головуючий, Гнатюк Г.М., Мирутенко О.Л.) рішення місцевого
господарського суду скасовано, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

При
цьому апеляційним судом встановлено, що в силу статті 21 Закону України
"Про залізничний транспорт" відносини підприємств залізничного
транспорту з власниками залізничних під'їзних колій, порядок і умови
експлуатації цих колій, обігу рухомого складу, що не належить до залізничного
транспорту загального користування, визначаються Статутом залізниці та укладеними
на його основі договорами.

Врахувавши
порядок оформлення договору про подачу та забирання вагонів, встановлений
пунктом 3.4 "Правил обслуговування залізничних під'їзних колій",
апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позивач призначив зустріч для
розгляду протоколу розбіжностей до договору з порушенням термінів, передбачених
вищевказаним пунктом, а протокол зустрічі та узгодження розбіжностей від
12.03.2007р. не є належним доказом у справі, оскільки не був оформлений у
відповідності до вимог "Правил обслуговування залізничних під'їзних
колій" (підписаний не зазначеною у протоколі особою, а комерційним
директором, що не мав відповідних повноважень, інтереси відповідача на зустрічі
представляв юрист, що не мав повноважень на підписання даного договору).

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог, апеляційний господарський суд вказав, що,
внаслідок порушення залізницею 10-ти денного терміну для призначення зустрічі
по розгляду розбіжностей, договір набирає чинності в редакції відповідача.

Не
погоджуючись з вищевказаною постановою, позивач звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати
постанову апеляційної інстанції та залишити без змін рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення апеляційним господарським судом норм
матеріального та процесуального права, неналежну оцінку окремих обставин
справи.

Зокрема,
скаржник вважає, що висновок про набрання чинності договором в редакції
відповідача внаслідок порушення залізницею десятиденного терміну призначення
зустрічі суперечить пункту 3.4 "Правил обслуговування залізничних
під'їзних колій", що передбачає настання відповідних наслідків у разі не
призначення зустрічі у 20-ти денний термін, що залізницею дотримано; також
скаржник вважає, що на нього не може бути покладено негативні наслідки
неналежного оформлення протоколу зустрічі відповідачем, а неприбуття належно
уповноваженого представника на розгляд розбіжностей має наслідком набрання
чинності договору в редакції залізниці.

Відповідач
направив відзив, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а
постанову апеляційної інстанції без змін з огляду на її відповідність нормам
матеріального та процесуального права.

У
судовому засіданні від 03.06.2008р. було оголошено перерву до 10.06.2008р. о 11год.
00 хв., про що повідомлено представників сторін.

Заслухавши
суддю -доповідача, пояснення представників сторін, присутніх у судовому
засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та
постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скар га підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно
до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна
інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або перевіряти докази.

Частиною
1 статті 649 Цивільного кодексу України передбачено, що розбіжності, що виникли
між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу
державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом.

За
статтею 187 Господарського кодексу України судом розглядаються спори, що
виникають при укладанні договорів за державним замовленням, або договорів,
укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках,
встановлених законом.

Статтею
181 Господарського кодексу України передбачено загальний порядок укладення
договорів; водночас за змістом частини 1
даної статті законом можуть бути спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Статтею
21 Закону України "Про залізничний транспорт", статтею 77 Статуту
залізниць України передбачено окремий порядок врегулювання розбіжностей, що
виникають при укладенні, зміні та розірванні договору на подачу та забирання
вагонів, згідно зі законодавством.

Правилами
обслуговування залізничних під'їзних колій встановлено порядок оформлення таких
договорів, послідовність дій сторін при його укладанні, наслідки порушення
встановленого порядку для кожної зі сторін.

Відтак
вище перераховані норми законодавства передбачають настання за наслідками
виконання дій з оформлення спірного договору або набрання ним чинності в
редакції залізниці (через порушення встановленого порядку підприємством), або
набрання  ним чинності в редакції підприємства
(через порушення встановленого порядку залізницею), або передачу спору на
розгляд суду для врегулювання розбіжностей, що залишилися неврегульованими.

Таким
чином для правильного вирішення спору судам належало встановити, чи є даний
договір обов'язковим для укладення в силу приписів законодавства, який саме
порядок його укладення встановлений чинним законодавством,  чи додержано сторонами встановленого порядку,
які саме наслідки допущених порушень.

Також
відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України
мотивувальна частина судового рішення повинна містити, зокрема,  обставини справи, встановлені господарським
судом; докази, на підставі яких прийнято рішення; доводи, за якими суд відхилив
клопотання і докази сторін, їх пропозиції щодо умов договору або угоди сторін;
законодавство, яким господарський суд керувався, приймаючи рішення.

Як встановлено місцевим господарським
судом та вбачається з матеріалів справи договір "Про подачу та забирання
вагонів" від 01.01.2007р. відповідач підписав з протоколом розбіжностей від
12.02.2007р., який направив позивачу зі супровідним листом № 695-юр від
13.02.2007р.; протокол розбіжностей надійшов позивачу 20.02.2007р.

Судом встановлено, що розбіжності
стосувались редакції пунктів 9 та 20 договору стосовно визначення часу
здійснення технологічних операцій та терміну дії договору.

Розглянувши додержання сторонами
порядку укладення спірного договору, місцевий господарський суд вказав, що
після отримання залізницею 20.02.2007р. підписаного договору з протоколом розбіжностей,
залізницею було призначено зустріч для врегулювання розбіжностей по договору,
яка відбулась 12.03.2007р., про що свідчить долучений до матеріалів справи
протокол за відповідною датою; за наслідками зустрічі розбіжності залишились не
врегульованими.

30.03.2007р.
позивач звернувся до суду з позовом, про що свідчить відбиток поштового
штемпеля на конверті.

Відтак
суд визнав вимоги позивача законними та обґрунтованими, виходячи з додержання
ним встановленого порядку укладення договору.

Натомість
апеляційний господарський суд встановив, що позивач, призначивши зустріч для
розгляду протоколу розбіжностей по договору на 05.03.07р., направив відповідне
повідомлення відповідачу 26.02.07р., тобто, менш, ніж за 10 днів до призначеної
зустрічі, з порушенням термінів, встановлених пунктом  3.4 Правил обслуговування залізничних
під'їзних колій, що, на думку суду, має наслідком набрання чинності договору в
редакції підприємства.

Згідно
абзацу 3 пункту 3.4 Правил залізниця не пізніше ніж через 20 днів після отримання
від підприємства протоколу розбіжностей зобов'язана призначити
день розгляду розбіжностей, про що повідомити підприємство у
десятиденний термін після отримання протоколу та не пізніше ніж за 10 днів до
призначеної дати розгляду. Якщо залізниця у вказаний термін не призначить
дату розгляду розбіжностей, договір набуває чинності в редакції підприємства. У
випадку неприбуття представника підприємства у призначений термін для розгляду
розбіжностей договір набуває чинності в редакції залізниці.

Таким
чином, судова колегія вважає, що апеляційним господарським судом неправильно
застосовано пункт 3.4  Правил
обслуговування залізничних під'їзних колій, який не передбачає наслідків у
вигляді набрання чинності договору в редакції підприємства внаслідок
недодержання терміну повідомлення підприємства. Водночас недодержання
залізницею порядку повідомлення контрагента може мати значення та враховуватись
при визначенні причин, з яких представник підприємства не прибув у визначений
термін для розгляду розбіжностей та можливості застосування наслідку у вигляді
набрання договором чинності в редакції залізниці.

Також,
встановивши, що протокол зустрічі та узгодження розбіжностей від 12.03.2007р.
підписано зі сторони відповідача не головою правління, а особою, що не мала
права його підписувати, суд виходив з його неналежності як доказу в силу
підписання особою, що не була уповноважена укладати цивільно-правові угоди,
однак в даному випадку мова йде про оцінку протоколу як доказу, що засвідчує
сам факт, що зустріч з врегулювання розбіжностей відбувалась.

Водночас,
зазначивши на відсутність протоколу, як доказу, що засвідчує  неврегульовані сторонами розбіжності,
апеляційний господарський суд не вказав, яким чином це впливає на можливість
судового розгляду справи по суті.

Також
судова колегія зазначає, що, всупереч вимогам статті 84 Господарського
процесуального кодексу України, судове рішення місцевого господарського суду не
містить доводи, за якими суд відхилив клопотання і докази відповідача, його
пропозиції щодо умов договору, та, відповідно, прийняв редакцію позивача по
суті запропонованих ним умов договору, законодавство, яким керувався суд,
визначаючи законність та обґрунтованість редакції позивача.

Таким
чином, перевіривши у відповідності до частини 2 статті 1115  Господарського процесуального кодексу
України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні
місцевого та постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла
висновків про те, що господарські суди всупереч статтям 43, 99, 101 Господарського
процесуального кодексу України не встановили дійсні обставини справи, не
розглянули всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини
справи в їх сукупності; не застосували норми права, які регулюють спірні
правовідносини.

Відповідно
до роз'яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від
29.12.1976р. № 11 "Про судове рішення" зі змінами та доповненнями,
рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності
з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних
правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені
обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Прийняті
у справі рішення та постанова вказаним вимогам не відповідають з наведених вище
підстав.

З
огляду на межі повноважень касаційної інстанції, визначені статтею 1117 Господарського
процесуального кодексу України, рішення місцевого господарського суду та
постанова апеляційної інстанції підлягають, а справа -  направленню на новий розгляд до місцевого
господарського суду.

Під
час розгляду  справи  суду слід взяти до уваги наведене, вжити
передбачені законом заходи для всебічного, повного і об'єктивного встановлення
обставин справи та вирішити  спір
відповідно до вимог закону.

Керуючись
статтями 43, 1115, 1117, пунктом 3 статті 1119,
статтями 11110, 11111, 11112
Господарського  процесуального кодексу
України, Вищий  господарський  суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська
залізниця" в особі її відокремленого підрозділу Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень задовольнити частково.

Постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 10.01.2008р. у справі № 13/112
господарського суду Івано-Франківської області та рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 05.06.2007р. скасувати.

Справу
направити на новий розгляд до господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий
Т. Дроботова

Судді:
Н. Волковицька

Л. Рогач