ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2008 р.

№ 22/73-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя

Муравйов О.В.

судді

Полянський А.Г.

Коробенко Г.П.

розглянувши

касаційні скарги

ДП "Придніпровська залізниця" та ВАТ "Нікопольський завод феросплавів"

на

постанову від 24.04.2008 р. Дніпропетровського

апеляційного господарського суду

у справі

№ 22/73-08 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом

ВАТ "Нікопольський завод феросплавів"

До

1.          ДП "Придніпровська залізниця"

2.          ВАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь"

про

стягнення 5 070,89 грн.

За участю представників сторін:

позивач –Юхименко М.П. дов .від 11.09.2006 р. № 84-401в

відповідач -1- Селяков О.В. дов. № 62 від 01.01.2008 р.

відповідач-2 –Кирилова С.В. дов. № 09/1314 від 28.12.2007 р.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2008 р. (суддя Пуппо Л.Д.) стягнуто з ВАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" на користь ВАТ "Нікопольський завод феросплавів" 5 070,89 грн. основної суми, 102 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Постановою Дніпропетровської апеляційного господарського суду від 24.04.2008 р. (судді –Лисенко О.М., Виноградник О.М., Джихур О.В.) рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2008 р. скасовано. Позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з державного підприємства "Придніпровська залізниця" на користь ВАТ "Нікопольський завод феросплавів" 2778,86 грн. вартості недостачі коксового горішку, 55,9 грн. державного мита, 64,7 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Стягнуто з ВАТ "Нікопольський завод феросплавів" на користь відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" 23,0 грн. державного мита за розгляд справи по апеляційній скарзі. Стягнуто з державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ на користь ВАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" 28,0 грн. державного мита за перегляд справи по апеляційній скарзі. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від 22.08.2008 р. у зв’язку з відпусткою судді Фролової Г.М., для перегляду в касаційному порядку справи № 22/73-08 призначеної до розгляду на 26.08.2008 р., утворено колегію суддів в наступному складі: головуючий –Муравйов О.В., судді – Полянський А.Г., Коробенко Г.П.

Не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції, ДП "Придніпровська залізниця" та ВАТ "Нікопольський завод феросплавів" звернулись до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, в яких просять її скасувати, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права та залишити без змін рішення місцевого господарського суду.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач-2 просить залишити без змін постанову апеляційної інстанції.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.

Згідно положень ч. 2 ст. 1115 ГПК України касаційна інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду.

Відповідно до роз’яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Прийняті у справі рішення та постанова вказаним вимогам не відповідають.

Як вбачається з матеріалів справи, між ВАТ "Нікопольський завод феросплавів" та ТОВ "Метінвест Холдінг" укладений договір поставки від 23.05.2006 року № ДУК 03/06-10-р/2388.

На виконання умов договору, ВАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" по залізничним накладним № 49667745, 49269716, 49891018 у вагонах № 65308959, 65353906, 65491375 відвантажив на адресу позивача коксовий горішок. Видача вантажу здійснювалась залізницею відповідно до статті 52 Статуту залізниць України з перевіркою ваги вантажу.

Відповідно до комерційних актів від 29.07.2007 року БН № 754239/141, від 07.06.2007 року БН № 754213/111, від 31.08.2007 року БН № 754259/159 була виявлена недостача вантажу на суму 5 070,89 грн.

Суд першої інстанції пославшись на ст. 1166 ЦК України задовольнив позов до відповідача-2 в повному обсязі, з огляду на те що відповідальність за виявлену недостачу повинна бути покладена на відправника, який недовантажив у вагон продукцію до тієї кількості, яку зазначив у накладних.

Разом з цим, постанова апеляційної інстанції мотивована тим, що згідно до пункту 9 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 р. № 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 р. № 567/6855, у комерційному акті детально описується стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбережність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбережності вантажу, багажу чи вантажобагажу. У комерційному акті зазначається чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах.

Оскільки у комерційних актах відсутній опис стану маркування, вони не можуть бути належними доказами відсутності вини залізниці, на думку суду апеляційної інстанції та відповідальність за недостачу повинна бути покладена на залізницю.

Відповідно до ст. 136 Статуту залізниць України встановлено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту –6 місяців з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу, – для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу.

Враховуючи, що з позовною заявою позивач звернувся 17.01.2008 року, в задоволенні позовних вимог на підставі комерційного акту від 07.06.2007 року БН № 754213/111 у сумі 2 263,31 грн. суд апеляційної інстанції відмовив.

Відповідно до приписів ст. ст. 45, 47, 43 ГПК України судові рішення приймаються судом за результатами обговорення усіх обставин справи та за умови здійснення за своїм внутрішнім переконанням оцінки доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 24 ГПК України, господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем. Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що між ВАТ "Нікопольський завод феросплавів" та ТОВ "Метінвест Холдінг" був укладений договір поставки від 23.05.2006 р. № ДУК 03/06-10-р/2388, тоді як позов ВАТ "Нікопольський завод феросплавів" був поданий до відправника - ВАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" та ДП "Придніпровська залізниця", яке здійснювало перевезення вантажу.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, причиною виникнення спору є твердження позивача про недопоставку товару, а не відносини про відшкодування шкоди внаслідок позадоговірних відносин.

Враховуючи що позов був пред'явлений до неналежних відповідачів, колегія суддів прийшла до висновку про те, що місцевий господарський суд не встановив, що позов пред'явлено не до тієї особи.

Оскільки відповідно до ст. ст. 21, 54 ГПК України право вибору відповідача належить позивачу, в разі пред'явлення позову до неналежних відповідачів в задоволенні такого позову слід відмовити.

В порушення вимог ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд на вказане порушення норм процесуального права не звернув уваги.

Викладене свідчить про те, що судами при розгляді справи не були достатньо враховані вимоги законодавства. Як наслідок, прийняте у справі рішення не відповідає ст. 84 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Згідно ст. ст. 1115, 1117 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

У зв’язку із вищевикладеним колегія суддів вважає, що приймаючи рішення та постанову, суди порушили і неправильно застосували норми матеріального права та процесуального права, в зв’язку з чим, враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції (ст.1117 ГПК України), рішення та постанова підлягають скасуванню та в позові ВАТ "Нікопольський завод феросплавів" до ДП "Придніпровська залізниця" та ВАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" має бути відмовлено.

Відповідно до ст.ст.85, 1115 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою представників сторін оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Державного підприємства "Придніпровська залізниця" та Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.04.2008 року у справі № 22/73-08 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2008 року у справі № 22/73-08 скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Головуючий суддя Муравйов О.В.

Судді Полянський А.Г.

Коробенко Г.П.