ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2008 Справа № 22/85-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Джихур О.В. (доповідач),

суддів: Лисенко О.М., Виноградник О.М.

при секретарі: Геворгян Е.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Манелюк Дмитро Валентинович, представник, довіреність №7/81 від 02.01.2008р;

від відповідача: Селяков Олег Валентинович, представник, довіреність №62 від 01.01.08;

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2008р. у справі № 22/85-08

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг

до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

про стягнення 66066 грн. 42 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області (суддя Пуппо Л.Д.) позов відкритого акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 66066 грн. 42 коп. шкоди від недостачі вантажу задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ на користь Відкритого акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг 66066 грн. 42 коп. основної суми, 660 грн.67 коп. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення господарського суду обґрунтовано частиною 3 статті 314 Господарського кодексу України, якою встановлено, що, за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Не погодившись з рішенням суду його оскаржує Державне підприємство "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ на предмет невідповідності його нормам матеріального права. Скаржник не погоджується з розміром шкоди, визначеної позивачем. Залізниця несе відповідальність виходячи з вартості вантажу, визначеної на підставі документу вантажовідправника, позивач же при розрахунку суми позову визначив вартість вантажу з ціни постачальника вантажу.

Представник скаржника в судове засідання 26.06.2008р не з’явився.

Скаржник просить рішення господарського суду Дніпропетровської області скасувати та прийняте нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач з доводами скаржника не погоджується. Стверджує, що згідно договору №06/01-12/239 від 30.01.2006р, укладеного між ВАТ “Північний ГЗК” та ТОВ “Леман –Україна” відправником вантажу є “МК Азовсталь”, у зв’язку з чим відсутні підстави вимагати від відправника рахунки на оплату товару, які підтверджують його вартість.

В судовому засіданні 26.06.2008р оголошувалася перерва до 03.07.2008р

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами укладено договір №ПР/ДН-2-06-1555/Нюп/1672 від 22.12.2006р предметом якого є надання відповідачем позивачу послуг, пов’язаних з перевезенням вантажу та проведення розрахунків за ці послуги.

По залізничній накладній №49667273 у вагоні №63771554 позивач отримав вантаж кулі сталеві мілючі.

При видачі вантажу був складений комерційний акт БЛ 078852/7 (а.с.25), оскільки вантаж прибув з ознаками втрати , з порушенням захисної металевої сітки, якою був вкритий вантаж. Вантаж прибув на станцію призначення з нестачею 16 150 кг

Відповідно до частин 1, 2 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Частинами 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частинами 1, 2 статті 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачу, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажів у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти, сталося не з його вини.

Згідно зі статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 Статут залізниць України (далі Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до статті 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Матеріалами справи підтверджується вина залізниці в утворенні нестачі вантажу.

Згідно розрахунку позивача доданому до позовної заяви вартість нестачі склала 66066,42 грн (а.с.24), згідно уточненому розрахунку –64749,18 грн (а.с.48).

Пояснення представника позивача та розрахунок свідчать, що розмір шкоди визначено позивачем виходячи із ціни продукції по договору укладеному ним з ТОВ “Леман –Україна” (продавцем), тобто за ціною посередника.

Згідно залізничній накладній №49667273 відправником вантажу є ВАТ МК “Азовсталь”.

Вартість втрати, нестачі або пошкодження вантажу у разі укладання договору постачання (купівлі –продажу)через посередників має бути визначено відносно залізниці –за ціною вантажовідправника ( п.13 Оглядового листа ВГСУ від 29.11.2007р №01-8/917)

На вимогу апеляційної інстанції позивач представив рахунок вантажовідправника, де вказана ціна 1 тн куль –3 318,75 грн. Також позивач здійснив перерахунок розміру шкоди з врахуванням 0,5 % природної втрати та ціни вантажовідправника. Загальний розмір шкоди становить 63035,02 грн

З вказаним розрахунком погодився відповідач.

Представлений в апеляційну інстанцію розрахунок нестачі відповідає діючому законодавству та фактичним обставинам справи.

Таким чином позов підлягає задоволенню в розмірі 63035, 02 грн.

Господарський суд задовольняючи позов не врахував ціни на продукцію вантажовідправника у зв’язку з чим рішення господарського суду від 31.03.2008р слід змінити.

Керуючись ст. ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2008р. у справі № 22/85-08 змінити.

Стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ на користь Відкритого акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг 63035 грн. 02 коп. основної суми, 630 грн. 35 коп. витрат по сплаті державного мита, 112, 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позову відмовити.

Головуючий суддя О.В.Джихур

Судді                     О.М.Виноградник

О.М.Лисенко