ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2008 р.

№ 29/329

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

відкритого акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча"

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 22.04.2008р.

у справі

господарського суду

№29/329

Донецької області

за позовом

державного підприємства "Донецька залізниця"

до

відкритого акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча"

про

за участю представників сторін:

позивача –

відповідача –

стягнення 353,60грн.

пр. Ніколаєв О.С. –дов. №Н-01/2547 від 16.07.08р.

пр. Сукач Т.В. –дов. №09/4630 від 29.12.07р.

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2007 року державне підприємство "Донецька залізниця" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до відкритого акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за невиконання плану перевезень по залізницях призначення №№777, 770 за травень 2007 року в розмірі 353,60грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 20.02.2008р. (суддя Гаврищук Т.Г.) залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.04.2008р. (судді Шевкова Т.А., Діброва Г.І., Стойка О.В.) позовні вимоги задоволенні в повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача штраф за невиконання плану перевезень вантажів по залізницях призначення за травень 2007року в сумі 353,60грн., посилаючись на те, що позивачем правомірно згідно з вимогами п.106 Статуту залізниць України нараховано відповідачеві штраф за невиконання плану перевезень по залізницях призначення.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відкрите акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення і постанову по справі та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши присутніх представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові і доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, що між державним підприємством "Донецька залізниця" та відкритим акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" 25.03.2004р. укладено договір №84/2462 про організацію перевезень вантажів, за умовами якого позивач зобов'язувався приймати до перевезення вантажі відповідача, для чого подавати під навантаження вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами та заявками вантажовідправника, а також надавати додаткові послуги, які пов'язані з перевезенням вантажу, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався у встановлені строки пред'являти позивачу місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів та здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу.

В пункті 4.1 Договору сторони передбачили, що за невиконання планів перевезень наступає відповідальність у відповідності до положень Статуту залізниць України. Нарахування штрафу за невиконання планів перевезень проводиться згідно Правил планування перевезень вантажів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач за планом №770 на травень 2007року заявив до перевезення 103 055тн вантажу у 1 620 вагонах, який до кінця місяця був змінений до 98 149тн у 1 542 вагонах та узгоджений залізницею з урахуванням внесених змін. Згідно п.6.3 Правил планування перевезення вантажів весь обсяг був розбитий на середньодобові норми перевезення. Заповнення облікової картки №770 та результати перевезення здійснювалися згідно п.6.5.3 Правил, тобто щодекадно, з урахуванням виконання норм щодобового завантаження.

В другій декаді травня 2007р. заплановано до перевезення 33 408тн у 522 вагонах, фактично відповідачем було перевезено 15 247тн у 251 вагоні, недовантаження –18 161тн у 271 вагоні.

По залізницям призначення відповідачем було недовантажено 297 вагонів, у тому числі по Львівській залізниці заплановано 454 вагонів, фактично перевезено 180 вагонів, недовантаження складає - 274 вагонів, по Одеській залізниці заплановано 13 вагонів, фактично перевезено 0 вагонів, недовантаження складає - 13 вагонів, по Донецькій залізниці заплановано 10 вагонів, фактично перевезено 0 вагонів, недовантаження складає – 10 вагонів, за які позивачем нарахований штраф у сумі 208,00грн.

Згідно облікової картки №770 на травень 2007р. залізницею на відповідача нарахований штраф за невиконання плану перевезень по залізницям призначення у розмірі 540,80грн. у 2-й декаді (26 вагонів).

Відповідач нарахований штраф визнав в частині нарахування санкцій за невиконання плану перевезень вантажів по українським залізницям призначення, штраф у сумі 208,00грн. за невиконання плану перевезень вантажів по залізницях призначення СНД не визнав, посилаючись на те, що даний штраф нараховано в порушення пункту 1.2 розділу 3 Тарифного керівництва №1.

Згідно пункту 1.2 розділу 3 Тарифного керівництва №1 відправник сплачує штраф за невиконання плану перевезень лише по українських залізницях призначення, передаточна прикордонна станція на території України станцією призначення не є, і також відповідач вважає, що залізницею штраф в сумі 208,00грн. нараховано з порушенням п.106 Статуту залізниць України.

За планом №777 на травень 2007р. відповідач заявив до перевезення 50 184тн вантажу у 738 вагонах, який до кінця місяця був змінений до 61 948тн у 911 вагонах. Залізниця узгодила план перевезення №777 з урахуванням його змін до вказаного обсягу. Згідно п.6.3 Правил планування перевезення вантажів весь обсяг був розбитий на середньодобові норми перевезення. Заповнення облікової картки №777 та результати перевезення здійснювалися згідно п.6.5.3 Правил, тобто подекадно, з урахуванням виконання норм щодобового завантаження.

В першій декаді травня 2007 року було заплановано до перевезення 17 884тн у 263 вагонах, фактично відповідачем було перевезено 19 248тн у 279 вагонах, тобто план перевиконано, при цьому по залізницям призначення план не був виконаний на 11 вагонів, по Донецькій залізниці заплановано 101 вагон, фактично перевезено 90 вагонів, недовантаження складає 11 вагонів.

За невиконання плану перевезень по залізницях призначення у І декаді позивачем нарахований відповідачеві штраф у розмірі 145,60грн. за 7 вагонів. Штраф за невиконання плану перевезень вантажів по залізницям призначення СНД у сумі 145,60грн. відповідач не визнав, посилаючись на те, що даний штраф нараховано в порушення пункту 1.2 розділу 3 Тарифного керівництва №1.

Державне підприємство "Донецька залізниця" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення штрафу за невиконання плану перевезень вантажів по залізницям призначення за обліковими картками №№770, 777 у сумі 353,60грн.

Судами встановлено, що п.6.7 Правил планування перевезення вантажів (із змінами, внесеними Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 12.09.2005р. №540), який встановлює порядок обліку виконання плану перевезень в обліковій картці, передбачає, що дані про навантаження на залізниці призначення вказуються для всіх вантажів тільки у вагонах (контейнерах) і тільки для залізниць України у графах 10-15 облікової картки. Для експортних вантажів вказуються залізниці, які передають вантаж за кордон. Недовантаження на залізниці призначення за декаду визначається як сума недовантажень на окремі залізниці за вилученням загального недовантаження за декаду.

Позивачем облікові картки №№777, 770 за травень 2007 року оформлені з дотриманням п.6.7 Правил планування перевезень вантажів, та визнані судами попередніх інстанцій як належні докази.

Оскільки відповідно до ч.4 п.106 Статуту залізниць України відповідальність настає за невиконання плану перевезень по залізницях призначення, а п.6.7 Правил планування перевезень вантажів стосується обліку виконання плану перевезення вантажів на залізниці, які передають вантажі за кордон, тому суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права, а саме ч.4 п.106 Статуту залізниць України та п.6.7 Правил планування перевезень вантажів, та правомірно задовольнили позовні вимоги державного підприємства "Донецька залізниця".

Доводи скаржника про те, що облікові картки №№777, 770 складені з порушенням п.6.7 Правил планування перевезень вантажів, не були прийняті судом апеляційної інстанції до уваги, так як в обліковій картці вказані як залізниці призначення, так і залізниці, які передають вантаж за кордон.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України –договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків.

Загальні умови перевезення визначаються Цивільним кодексом України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються до них.

Судами встановлено, що Статут залізниць України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457, визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. У даному випадку, міжнародні перевезення вантажу здійснюються відповідно до правил міжнародних договорів, які відповідно ст.9 Конституції України та ст.10 Цивільного кодексу України є частиною національного законодавства України.

Одним із таких багатосторонніх договорів є Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951р.

Згідно п.3.1 Правил планування перевезень експортних, імпортних та транзитних вантажів планування даних перевезень здійснюється залізницями відправлення у порядку, викладеному у пункті 2 цих Правил. Пунктом 2.1 вказаних Правил визначено, що місячне планування перевезень вантажів у межах України, на експорт у треті країни та країни СНД, у Латвійську Республіку, Литовську Республіку та Естонську Республіку (далі - країни Балтії) здійснюється на підставі замовлень відправників у порядку, встановленому цими Правилами.

У спірних правовідносинах відповідач здійснив замовлення позивачу на виділення вагонів для здійснення перевезення експортних вантажів залізничними шляхами, і ці замовлення були внесені в плани, що встановлено судами попередніх інстанцій.

Суди попередніх інстанцій встановили, що перевезення експортних вантажів залізничними шляхами сполучення здійснювалось на підставі замовлень відповідача у порядку, встановленому Правилами планування перевезень.

Відтак на підставі договору залізниця має надати замовлену та заплановану кількість вагонів певного роду. При цьому за невиконання умов договору, а саме плану перевезень, передбачена відповідальність.

Згідно ч.4 п.106 Статуту залізниць України за невиконання плану перевезень по залізницях призначення вантажовідправник сплачує штраф за вагон (контейнер) у розмірі однієї добової ставки за користування вагоном (контейнером). При цьому Статут визначає, що Правила –це нормативний акт, що конкретизує передбачені цим Статутом положення, які регламентують участь та обов'язки сторін у процесі перевезення вантажів.

Норми Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення не дають підстав вважати, що до спірних правовідносин не можуть застосовуватись вищевказані нормативні акти, які не суперечать цій Угоді. Крім того, згідно ст.3 §1 Угоди кожна сторона учасниця угоди зобов'язана здійснювати перевезення всіх вантажів, крім визначених у ст.4, на умовах цієї Угоди, якщо, зокрема, перевезення передбачене у плані перевезень вантажів залізницею відправлення, якщо діючі на залізниці відправлення внутрішні правила не визначають іншого порядку.

Відповідно до ст.7 §6 Угоди відправник вантажу зобов'язаний у накладній на перевезення вантажу вказати вихідні прикордонні станції країни відправлення.

Стаття 36 Угоди передбачає, що за відсутності в даній Угоді необхідних положень застосовуються положення, викладені у внутрішніх законах і правилах відповідної країни.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги відкритого акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча", оскільки судами попередніх інстанцій повно досліджені всі обставини даної справи, їм надана належна правова оцінка та прийняті обґрунтовані та правомірні судові рішення.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.04.2008р. у справі №29/329 залишити без змін.

Головуючий           Є. Першиков

Судді           Т. Данилова

І. Ходаківська