СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.05.2008
Справа  № 12/63

за
позовом відкритого
акціонерного товариства „Укртелеком” в особі інформаційно -розрахункового
центру Київської міської філії, м. Київ

до
відповідача приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород

про стягнення суми 861,40 грн.
-основного боргу та 36,51 грн. -пені.

Суддя    Тисянчин
В. М.

Представники:

Від
позивача -не
з'явився (не викликався, явка на розсуд сторін)

Від
відповідача -
не з'явився (не викликався, явка на розсуд сторін)

СУТЬ
СПОРУ: заявлено
позов відкритим акціонерним товариством „Укртелеком” в особі інформаційно
-розрахункового центру Київської міської філії, м. Київ до приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород

про
стягнення суми 861,40 грн. -основного боргу та 36,51 грн. -пені.

На вимогу суду відповідач письмового
відзиву на позов з доказами в його обґрунтування не подав, свого уповноваженого
представника для участі у розгляді справи не направив.

У
свідоцтві про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності виданого
Ужгородським міськвиконкомом за № 1703 від 21.03.2000 року зазначена адреса
відповідача: АДРЕСА_1, куди рекомендованим листом з повідомленням про вручення
була направлена ухвала про порушення провадження у справі від 09.04.2008 року.

Судом здійснені заходи щодо повідомлення
учасників судового процесу про вчинення цим судом процесуальних дій, чим
виконано підпункти 4, 5 пункту 3.5.1 та 3.5.11 „Інструкції з діловодства щодо
порядку направлення учасникам процесу процесуальних документів та оформлення
відмітки про їх відправку” від 10.12.2002 року № 75 (Інформаційний лист ВГСУ
від 02.06.2006 року № 01-8/12/28).

Втім,
ухвалою суду від 09.04.2008 року визнано явку уповноважених представників
сторін -на розсуд сторін (не обов'язковою) та зазначено, що неявка сторін у
судове засідання не являється правовою перешкодою для розгляду справи по суті
(ст. 75 ГПК України).

Вивчивши доводи позовної заяви та
матеріали справи, дослідивши їх,  суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість відповідача в сумі
861,40 грн.  -основного боргу щодо оплати
за надані, згідно договору від 05.05.2005 року
послуги телефонного зв'язку за період з 01.11.2005 року по 31.05.2006
року, підтверджується матеріалами справи, зокрема:

-
розрахунком дебіторської
заборгованості за період з 01.11.2005 року  по
31.05.2006 року;

- виписками з рахунку боржника за
період з 01.11.2005 року по 31.05.2006 року;

-
розрахунком позову, а за таких обставин сума основного боргу підлягає
стягненню примусово.

Заявлені вимоги позивача (претензія №
07-06/723 від 28.08.2006 року) про добровільне погашення боргу відповідач не
виконав, чим порушив
ст. ст. (11; 526); 509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме
ця обставина і послужила підставою для звернення позивача до суду з даною
позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України
майново -господарські зобов'язання, які виникають між учасниками господарських
відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей
передбачених Господарським кодексом України та з
урахуванням Закону України „Про телекомунікації” (ст. ст. 33, 36).

Таким чином, на день розгляду спору у
суді, обставини спору (права і зобов'язання сторін) оцінюються судом з огляду
на правила ЦК та ГК України.

Відповідно
до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи
вимог, що звичайно ставляться.

У
відповідності до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання -кредитор вправі
вимагати виконання обов'язку від боржника у випадку невиконання останнім своїх
зобов'язань у відносинах. Підставою виникнення зобов'язання є юридичний факт.

В
даній правовій ситуації юридичним фактом, на підставі якого виникли зобов'язальні
відносини між сторонами, є  надання
послуг телефонного зв'язку (ст. 11 ЦК України).

Отже,
обов'язок відповідача оплатити вартість наданих послуг телефонного зв'язку є
безспірним.

Одностороння
відмова від виконання зобов'язання не допускається              (ст. 615; 625 ЦК України).

Відтак,
договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Крім
цього, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, відповідачу відповідно до
п. 5.2 укладеного договору нарахована до сплати пеня в розмірі 36,51 грн. При
оцінці правильності нарахування пені відповідно до п. 2 ст. 258 ЦК України; ст.
ст. 216 - 218, 220 ГК України; Закону України „Про  телекомунікації”; Положень Закону України від
22.11.1996 року „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань”, судом визнано обґрунтовані позовні вимоги в цій частині і такими,
що підлягають задоволенню.

При
постановленні судового рішення враховується характер зобов'язання, наслідки
його невиконання, особа відповідача, ступінь його вини, суспільно - державну
значимість господарської діяльності сторін, обставини, що впливають на
неможливість виконання відповідачем зобов'язання належним чином та межі
здійснення цивільних прав (п.3 ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії
особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання
правом в інших формах, безпідставного збагачення за рахунок погіршення
фінансово -майнового стану сторони у спорі.

За
ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є
припинення дії, яка порушує право.

Отже,
із встановлених судом обставин вбачається, що склад цивільно -правової
відповідальності є наявним на момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини
справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення спору, в даному випадку -письмовими
доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а
перевіряються на достовірність.

Методика
розрахунку позивачем вартості та обсягу наданих послуг ґрунтується на
встановлених нормативах і відповідачем не оспорювалась за весь період
стосунків.

Таким чином, позивачем доведені ті
обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому
позов підлягає задоволенню в повному обсязі, поклавши відшкодування судових
витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з огляду його вини у
виникненні спору.

Виходячи
з викладеного, оцінивши повноту, достатність позовних матеріалів,
проаналізувавши подані по справі доказові документи для вирішення спору,
керуючись ст. 124 Конституції України; ст. 2 Закону України „Про судоустрій
України”;  ст.ст. 4, 33, 34, 36, 43, 44,
49, 75, 82 - 84, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити
повністю.

2.          Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1                         (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1)
на користь відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі
інформаційно - розрахункового центру Київської міської філії (м. Київ, вул.
Міста Шалетт, 1; код 01189910) суму
861,40 (вісімсот шістдесят одну грн. 40 коп.) -основного боргу; 36,51
(тридцять шість грн. 51 коп.) -пені та 102 (сто дві грн.) -  у відшкодування витрат по оплаті держмита;
118 (сто вісімнадцять грн.) - у відшкодування витрат на інформаційно - технічне
забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Дане
рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України.

Суддя
Тисянчин В. М.