КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2008                                                                                           № 05-5-1/4998

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Іваненко Я.Л.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -не з’явився

від відповідача - Разумов М.А., дов. № 67 від 23.06.2008 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунальне підприємство "Міський інформаційний центр"

на рішення Господарського суду м.Києва від 16.05.2008

у справі № 05-5-1/4998

за позовом                               Комунальне підприємство "Міський інформаційний центр"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "КБ "Експобанк"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 15274,61 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2008 року у справі № 05-5-1/4998 повернуто позовну заяву Комунального підприємства “Міський інформаційний центр” (далі-позивач) без розгляду на підставі п.п.3, 4 ч. 1 ст.63 ГПК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.05.2008 року та направити справу на розгляд до місцевого господарського суду. Вважає, що судом порушено норми процесуального права.

До матеріалів апеляційної скарги додане клопотання позивача б/н від 02.06.2008 року, в якому останній просить розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2008 року апеляційну скаргу позивача було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 10.07.2008 року об 11:30 год.

В судове засідання 10.07.2007 року з’явився представник відповідача та просив суд залишити ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.05.2008 року у справі № 05-5-1/4998 без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Колегія суддів, порадившись, задовольнила клопотання позивача та ухвалила розглянути апеляційну скаргу без участі останнього.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення повноважного представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню з наступних підстав:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача 15 274,61 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2008 року позовну заяву було повернуто позивачу без розгляду на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України. Ухвала мотивована тим, що додані до матеріалів позовної заяви платіжні доручення № 955 від 21.04.2008 року та № 956 від 21.04.2008 року не можуть вважатися належними доказами сплати державного мита, оскільки не надано доказів того, що заступник Голови правління Гаміє А.М. має право першого підпису та не додано доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, а саме, доказів понесення збитків в сумі 276, 95 грн. за проведення демонтажу. Крім того, в ухвалі суду першої інстанції зазначено, що позивачем не додано доказів на підтвердження повноважень юрисконсульта Молочко Н.Т. засвідчувати ксерокопії, доданих до матеріалів позовної заяви документів; не надано доказів на підтвердження того, що місцезнаходженням відповідача є саме: 01135, м. Київ, вул. Золотоустівська, 2/4, оскільки адреса відповідача згідно договору № 2399 від 16.04.2007 року є м. Харків, вул. Плеханівська, 126.

На підставі зазначених вище висновків суд першої інстанції повернув позивачу позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Згідно з ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем разом з позовною заявою було додано документи в обґрунтування витрат, які позивач поніс за проведення демонтажу спеціальної конструкції, а саме: рахунок-фактура № СФД-000088 від 14.04.2008 року; розрахунок витрат за проведення демонтажу спеціальної конструкції; копію витягу із звітного кошторисного розрахунку вартості демонтажу; копію калькуляції № 13 витрат з надання послуг, пов’язаних з демонтажем одиниці зовнішньої реклами; копію акту виконаних робіт за липень 2007 року по договору № 1 від 01.09.2003 року; копію акту виконаних робіт б/н від 01.12.2006 року за липень-серпень 2007 року (копії є додатком до позовної заяви) та інші документи, які на думку позивача підтверджують понесення позивачем збитків у сумі 276, 95 грн. за проведення демонтажу спеціальної конструкції.

Згідно зі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. А визнавати відсутність чи достатність доказів на стадії прийому позовної заяви і підготовки справи до розгляду суд не вправі. Таким чином, у випадку недостатності доказів суд першої інстанції мав би витребувати їх своєю ухвалою від позивача або відповідача.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі.

В п. 14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993 року № 15, зареєстрованого Міністерством юстиції України 19.05.93 року за № 50, зазначено, що належним доказом сплати державного мита є останній примірник платіжного доручення з написом кредитної установи такого змісту: “Зараховано в доход бюджету ____ грн. (дата)”. Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб та відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 38 ГПК України у випадку, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Отже, у випадку виникнення сумнівів щодо платіжних доручень № 955 від 21.04.2008 року та № 956 від 21.04.2008 року про сплату державного мита чи зарахування державного мита до Державного бюджету, суд першої інстанції мав би витребувати від позивача відповідне підтвердження територіального органу Державного казначейства України своєю ухвалою.

Крім того, необхідно зазначити, що перелік підстав повернення позовної заяви, наведений в ст. 63 ГПК України, є вичерпним і розширенню не підлягає. Це означає, що будь-які інші порушення в оформленні позовної заяви та доданих до неї документів не можуть бути підставою для повернення позовної заяви. Отже, якщо до позовної заяви додано копії документів, належним чином не засвідчені, суд не має права повертати заяву, а повинен зобов’язати позивача надати суду належним чином засвідчені копії, а в разі необхідності – оригінали.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, спростовують висновки господарського суду першої інстанції, оскільки останнім безпідставно та необґрунтовано повернуто позовну заяву без розгляду на підставі п.п.3, 4 ч. 1 ст.63 ГПК України, чим порушено норми процесуального права.

Тому, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу та скасовує ухвалу суду першої інстанції.

З огляду на викладене вище та керуючись ст. ст. 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Комунального підприємства “Міський інформаційний центр” на ухвалу Господарського суду міста Києва 16.05.2008 року у справі № 05-5-1/4998 задовольнити.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва 16.05.2008 року у справі № 05-5-1/4998 скасувати.

3.Справу № 05-5-1/4998 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

15.07.08 (відправлено)