ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.08

Справа №АС3/347-08.

Господарський суд Сумської області , у складі судді Левченко Павла Івановича розглянув матеріали справи

за позовом Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», м. Шостка Сумської області

до відповідача: Шосткинської міжрайонної державної податкової інспекції в Сумській області

про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення

За участю представників сторін:

від позивача – Заєць Ю.І., довіреність № 86 від 25.01.08 року ;

Луценко А.М., довіреність № 146 від 15.02.06 року;

від відповідача – Чередниченко М.В., довіреність № 9658/70/10-010 від 04.07. 08 року .

Суть спору: позивач просить суд визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Шосткинської міжрайонної податкової інспекції № /0 від 21.05.2008 року.

В своїх запереченнях на позовну заяву № 9919/10/10-030 від 10.07.2008 року відповідач зазначив , що позивач порушив п.п. 4.2.11 п. 4.2 ст. 4 , п.п. 8.1.1., п. 8.1 ст. 8 Закону України за № 889-ІУ від 22.05.2003 року «Про податок з доходів фізичних осіб» зі змінами та доповненнями, а саме всупереч вищезазначеному не утримав і не перерахував податок з фізичних осіб за період з 01.10.2006 року по 31.12.2007 року до бюджету в сумі 7 036,46 грн., в т.ч. за 4 квартал 2006 року в сумі 2 259,15 грн., за 2007 рік в сумі 4 777,31 грн.

Тому відповідач просить суд прийняти постанову , якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю .

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

Посадовими особами Шосткинської МДПІ ( відповідача по справі) була проведена виїзна планова перевірка Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (позивача по справі) з питань дотримання вимог податкового , валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2006 року по 31.12.2008 року , за підсумками якої складено Акт від 19.05.2008 року № 707/2300/03352935 ( Акт перевірки ) .

На підставі Акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № /0 від 21.05.2008 року, яким позивачеві визначено суму податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 21 129 грн. 38 коп., а саме за основним платежем в розмірі 7 036,46 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 14 072,92 грн. .

Перевіркою встановлено, що в порушення п.п 4.2.11 п. 4.2 ст. 4, п.п 8.1.1., п. 8.1 ст. 8 Закону України за № 889-ІУ від 22.05.2003 року «Про податок з доходів фізичних осіб» зі змінами та доповненнями позивачем не утримано і не перераховано податок з фізичних осіб за період з 01.10.2006 року по 31.12.2007 року в сумі 7 036,46 грн., в т.ч. за 4 квартал 2006 року – 2 259,15 грн., за 2007 рік – 4 777,31 грн. з доходу отриманого платниками податку – фізичними особами у вигляді списання заборгованості по отриманню послуг по водопостачанню , за якою минув строк позовної давності . Підприємством (позивачем) населенню надаються послуги по водопостачанню . У громадян, які не сплачують за отримані послуги по водопостачанню виникає заборгованість. Підприємством подаються позови до суду по стягненню заборгованості . Після рішення суду сума заборгованості , по якій минув строк позовної давності ( більше 3-х років ) підприємством списується з особових рахунків громадян за рахунок підприємства . Податок з доходів фізичних осіб з цих сум не утримано та не перераховано до бюджету ( п. 3.1.7 Акту ) .

Проаналізувавши зміст Акту перевірки , на підставі якого відповідачем було прийнято оспорювань податкове повідомлення-рішення , а також заперечення відповідача проти позову , суд дійшов висновку , що відповідачем зроблені помилкові висновки в Акті перевірки щодо порушення позивачем п.п. 4.2.11 п. 4.2 ст. 4 та п.п. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб , внаслідок чого відповідачем прийнято незаконне податкове повідомлення –рішення.

Відповідно до статті 2 Закону України від 22 травня 2003 року N 889-ІУ «Про податок з доходів фізичних осіб» (далі-Закон) платниками податку з доходів фізичних осіб є : резиденти, які отримують як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи ; та нерезиденти, які отримують доходи з джерелом їх походження з території України.

До складу загального місячного оподатковуваного доходу платника податку згідно п.п. 4.2.11 п. 4.2. ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» включаються, зокрема суми заборгованості, за якими минув строк позовної давності .

Таким чином , суми заборгованості за отримані послуги по водопостачанню , за якими минув строк позовної давності , входять до складу загального місячного доходу платників податку - фізичних осіб , які отримали послуги і не розрахувалися за них протягом строку позовної давності .

З таким висновком відповідача суд згоден.

Однак відповідач помилково вважає , що позивач є податковим агентом – особою , відповідальною за нарахування , утримання та сплату ( перерахування) до бюджету податку з такого доходу ( з сум заборгованості за отримані послуги по водопостачанню , за якими минув строк позовної давності) .

Згідно п.п. 8.1.1 п 8.1. ст.. 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» податковий агент , який нараховує ( виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку , утримує податок від суми такого доходу за його рахунок .

Позивач не нарахував (не виплачував) оподатковуваний дохід на користь платників податку (отримувачів послуг по водопостачанню) , не утримував і не міг утримувати податок від суми такого доходу за їх рахунок .

Відповідач не довів суду , що позивач зобов’язаний нараховувати ( виплачувати ) оподатковуваний дохід на користь отримувачів послуг по водопостачанню та зобов’язаний утримувати від суми такого доходу за їх рахунок податок .

Відповідно до п. 1.15 ст. 1 Закону податковим агентом вважається юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

В даному випадку позивач , здійснюючи свою господарську діяльність планував отримати дохід в вигляді оплати вартості послуг з водопостачання та водо- відведення наданих фізичній особі. Але в момент надання послуг позивач не міг гарантовано отримати дохід від фізичної особи, оскільки не міг передбачити , що дана особа повністю розрахується по своїм зобов’язанням до спливу стоку позовної давності .

Усі фізичні особи , яким судом списаний борг за послуги водопостачання та водовідведення по строках позовної давності , на підприємстві КП ВУВКГ «Водоканал» не працювали , а виходячи з цього нараховувати , а тим паче утримувати податок за їх рахунок у позивача можливості немає .

У відношенні фізичних осіб , які отримали дохід у вигляді списаної заборгованості по строкам позовної давності , позивач не є податковим агентом , оскільки не має доступу до грошових коштів вказаних платників і не має можливості нараховувати та утримувати за їх рахунок податок .

Сплачувати податок за рахунок підприємства , а не фізичних осіб - підприємство не вправі , оскільки це є порушенням законодавства і тягне за собою відповідальність посадових осіб підприємства , як матеріальну , так адміністративну і кримінальну .

Згідно статті 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення , передбачено, що перерахування податку з доходів фізичних осіб за рахунок коштів підприємства тягне за собою попередження , або накладення штрафу на посадових осіб підприємства , установ і організацій .

Тому , позивач не має можливості нараховувати та утримувати податок з суми боргу , по якому сплинув строк позовної давності .

В даному випадку необхідно застосовувати положення п.п. 8.1.3 ст. 8 Закону № 889, в якому зазначено , що якщо згідно з нормами цього Закону окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню при їх нарахуванні чи виплаті, то платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку.

Це підтверджується тим, що в Довіднику ознак доходів в додатку до Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку , затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 29 вересня 2003 року № 451, відсутній такий вид доходу , як сума заборгованості платника податку, за якою минув строк позовної давності .Тобто, позивач по даному виду доходу не повинен подавати звіт і не повинен нараховувати і утримувати податок з доходів фізичних осіб , так як він в даному випадку не є податковим агентом .

Таким чином , якщо нарахування та сплата податку з доходів фізичних осіб здійснюється не за рахунок сум доходу , а за рахунок підприємства то, по - перше – це є порушенням Закону , яким передбачено , що податок нараховується та утримується безпосередньо з доходу фізичної особи та за його рахунок, а по – друге - підприємство в даному випадку є стороною потерпілою, а саме : у вигляді нетримання ним оплати за надані послуги ним понесені збитки , а відповідач ще збільшує ці збитки шляхом уплати податку за фізичну особу, яка порушила умови договору , ухилившись від оплати наданих послуг .

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача правомірними, обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки позивач який поніс збитки від несплати за надані послуги, не повинен нести додаткові збитки від сплати податку за власний рахунок замість фізичних осіб, які порушуючи умови договору та закону , ухилились від сплати наданих позивачем послуг .

Згідно ст. 94 КАС України з Державного бюджету України присуджуються на користь позивача судові витрати в сумі 3 грн. 40 коп. , здійснені ним при зверненні з адміністративним позовом до суду ( платіжне доручення № 676 від 28.05.2008 року).

На підставі всього вищевикладеного, керуючись ст.ст. 71,94,158-163 КАС України , господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», м. Шостка Сумської області до Шосткинської міжрайонної державної податкової інспекції в Сумській області про визнання нечинним податкового повідомлення – рішення задовольнити повністю.

2.          Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення № /0 від 21.05.2008 року Шосткинської міжрайонної державної податкової інспекції ( 41100, Сумська область, м. Шостка , вул.. Горького, 4 ) .

3.          Стягнути з Держбюджету на користь Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» ( 41100, Сумська область, м. Шостка , вул. Прорізна , 17 ; ) витрати по сплаті державного мита в сумі 3 грн. 40 коп.

4.          Згідно ст. 186 КАС України заява про апеляційне оскарження постанови подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення (з дня складення постанови в повному обсязі). Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

5.          Згідно ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання, апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови підписаний суддею 28.07.2008 року.