ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.08.08 р.                     Справа № 33/105пд

Суддя господарського суду Донецької області Новікова Р.Г., при секретарі судового засідання Казеці О.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Державного комунального підприємства Радгосп “Азалия” м. Донецьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро - Альянс” с. Степне

про:

- розірвання договору оренди №24 від 01.05.2002р. технічного транспортного засобу – трактору ЮМЗ-6 ДМ, державний номер 1349ЗШ, номер двигуна СМД-15 НОД 08272 1984 року випуску та зобов’язання відповідача повернути об’єкт оренди;

- стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 4200грн.;

за участю представників:

від позивача: не з’явився

від відповідача: Бебешко В.С., протокол №1 від 10.03.1995р.

на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні було проголошено перерву з 22.07.2008р. по 05.08.2008р.

Суть спору: Державне комунальне підприємство Радгосп “Азалия” м. Донецьк звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро - Альянс” с. Степне з позовною заявою про розірвання договору оренди №24 від 01.05.2002р. технічного транспортного засобу – трактору ЮМЗ-6 ДМ, державний номер 1349ЗШ, номер двигуна СМД-15 НОД 08272 1984 року випуску та зобов’язання відповідача повернути об’єкт оренди; стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 4200грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов’язань за договором оренди трактору №24 від 01.05.2002р. щодо сплати орендної плати за користування транспортного засобу – трактору ЮМЗ-6 ДМ, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 4200грн. за період з травня 2002р. по жовтень 2005р. (включно).

На підставі статті 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” позивач також наполягає на розірванні спірного договору оренди та поверненні об’єкту оренди.

Згідно усних пояснень представника позивача окремий акт приймання-передачі трактору ЮМЗ-6 ДМ до договору оренди №24 від 01.05.2002р. не складався, оскільки він знаходився у відповідача на підставі раніше укладеного договору оренди від 06.04.2000р.

На адресу господарського суду Донецької області надійшли доповнення до позовної заяви від 21.07.2008р., згідно яких позивач просив суд: по-перше, розірвати договір оренди №7 від 01.01.2001р. технічного транспортного засобу – трактору Т-150, 1984 року випуску, укладений між Державним комунальним підприємством Радгосп “Азалія” та ТОВ “Агро-Альянс”, зобов’язавши відповідача повернути об’єкт оренди; по-друге, стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати у розмірі 3600грн.

Подані доповнення не прийняті до розгляду та підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Передбачені частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу України права позивача змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Зміна предмету позову означає зміну матеріально-правової вимоги до позивача. Зміна підстави позову означає зміну обставин, якими позивач обґрунтовує свою вимогу до відповідача. Одночасна зміна і предмету, і підстав позову не допускається. Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві.

Вимоги заявлені позивачем у документі під назвою “Доповнення до позовної заяви” від 21.07.2008р. за своїм змістом є новими позовними вимогами, які мають самостійну підставу і предмет позову.

Звернення до суду має здійснюватися у формі, та в порядку, встановлених Господарським процесуальним кодексом України. Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України або іншою нормою цього Кодексу позивачу не надано право доповнювати позовні вимоги.

У відзиві на позовну заяву, наданому до суду 18.06.2008р., відповідач не погодився з заявленими вимогами, наполягаючи на їх необґрунтованості та недоведеності позивачем факту користування орендованим майном. Також відповідач наполягав на застосуванні строку позовної даності до вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати.

У поясненнях, наданих до суду 22.07.2008р., відповідач заявив про визнання недійсним договору оренди трактора №24 від 01.05.2002р.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією сторін, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив:

Державним комунальним підприємством „Азалія” (далі – орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Агро-Альянс” (далі – орендар) був підписаний договір оренди трактора №24 від 01.05.2002р., згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає в користування трактор ЮМЗ-6, який знаходиться на балансі орендодавця.

Згідно пункту 2.1 цього договору право орендаря користуватись трактором виникає з моменту підписання цього договору за актом приймання-передачі (Додаток №1).

Крім того, пунктом 5.1 договору оренди трактора №24 від 01.05.2002р. встановлено, що орендодавець зобов’язаний передати орендарю в оренду трактор згідно розділу договору за актом приймання-передачі, який підписується сторонами одночасно з цим договором.

В пункті 3.1 договору оренди трактора №24 від 01.05.2002р. сторони визначили, що розмір орендної плати в місяць становить 100грн., яка перераховується не пізніше 10 числа кожного місяця.

Наполягаючи на порушенні відповідачем умов вищенаведеного договору, позивач звернувся до суду з вимогою про розірвання договору оренди №24 від 01.05.2002р. технічного транспортного засобу – трактору ЮМЗ-6 ДМ, державний номер 1349ЗШ, номер двигуна СМД-15 НОД 08272 1984 року випуску та зобов’язання відповідача повернути об’єкт оренди; стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 4200грн. за період з травня 2002р. по жовтень 2005р. (включно).

Згідно положень пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

За приписами статті 153 Цивільного кодексу УРСР, чинного на момент виникнення спірних відносин, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Згідно із статтею 1 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” №98/95-ВР від 14.03.1995р. (із змінами та доповненнями) цей Закон регулює майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Стаття 3 вищевказаного закону визначає, що відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно положень статті 10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” №98/95-ВР від 14.03.1995р. (із змінами та доповненнями) істотними умовами договору оренди є - об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Відповідно до статті 12 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” №98/95-ВР від 14.03.1995р. (із змінами та доповненнями) договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Разом з тим, зі змісту договору оренди №24 від 01.05.2002р. вбачається, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, визначених в статті 10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” №98/95-ВР від 14.03.1995р. (із змінами та доповненнями). Так, в договорі оренди №24 від 01.05.2002р. не визначені положення щодо порядку використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна. Докази того, що в подальшому, сторони вносили зміни або доповнення до цього договору в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до вимог законодавства, чинного на момент підписання спірного договору, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

З наведених підстав, суд залишає без задоволення заяву відповідача про визнання недійсним договору оренди №24 від 01.05.2002р., оскільки визнати недійсним можна лише укладений договір.

Слід також зазначити, що суд не приймає до уваги в якості доказу передачі за договором оренди трактору №24 від 01.05.2002р. акт приймання-передачі, складений на підставі договору оренди від 06.04.2000р., датований 06.04.2001р. та виправлений на 06.04.2000р. Адже умовами договору оренди трактору №24 від 01.05.2002р. чітко визначено, що акт приймання-передачі об’єкту оренди підписується сторонами одночасно з цим договором. Доказів складення та підписання акту приймання-передачі трактору ЮМЗ-6 згідно умов договору оренди трактора №24 від 01.05.2002р. позивачем не надано.

Необхідно зауважити, що об’єктом оренди договору оренди трактору №24 від 01.05.2002р. сторони визначили трактор ЮМЗ-6, а за актом приймання-передачі, наданим позивачем в якості доказу, за договором оренди від 06.04.2000р. передавався трактор ЮМЗ-6 ДМ, державний номер 1349ЗШ, номер двигуна СМД-15 НОД 08272 1984 року випуску. Докази тотожності цих двох об’єктів оренди, в матеріалах справи відсутні, позивачем не доведено.

Відсутні також опосередковані докази передачі в оренду об’єкту оренди та, відповідно користування цим майном відповідачем, у вигляді оплати орендної плати. Позивач заявляє до стягнення оренду плату починаючи з моменту підписання договору оренди трактору №24 від 01.05.2002р. (з травня 2002р.)

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту надання в користування відповідачу за договором оренди №24 від 01.05.2002р. трактора ЮМЗ-6 ДМ, державний номер 1349ЗШ, номер двигуна СМД-15 НОД 08272 1984 року випуску.

З урахуванням викладеного, не підлягають задоволенню позовні вимоги про розірвання договору оренди №24 від 01.05.2002р. технічного транспортного засобу – трактору ЮМЗ-6 ДМ, державний номер 1349ЗШ, номер двигуна СМД-15 НОД 08272 1984 року випуску та зобов’язання відповідача повернути об’єкт оренди.

Посилаючись на положення договору оренди трактора №24 від 01.05.2002р. позивач наполягає на стягненні заборгованості з орендної плати в розмірі 4200грн. за період з травня 2002р. по жовтень 2005р. (включно)

За приписами Закону України „Про оренду державного та комунального майна” №98/95-ВР від 14.03.1995р. (із змінами та доповненнями) орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату. Таким чином, орендна плата є платою за користування майном, яке ґрунтується на договорі.

Разом з тим, як встановлено судом, договір оренди трактора №24 від 01.05.2002р., на який посилається позивач, є неукладеним, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за договором в розмірі 4200грн. за період з травня 2002р. по жовтень 2005р. (включно).

Згідно із положенням статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач не довів обставини, на які посилався в обґрунтування заявлених позовних вимог, тому суд відмовляє у задоволенні вимог про розірвання договору оренди №24 від 01.05.2002р. технічного транспортного засобу – трактору ЮМЗ-6 ДМ, державний номер 1349ЗШ, номер двигуна СМД-15 НОД 08272 1984 року випуску та зобов’язання відповідача повернути об’єкт оренди; стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 4200грн.

Судові витрати, понесені сторонами під час судового провадження, підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Державне мито покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при відмові в позові - на позивача.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати, покладаються на позивача.

Керуючись нормами Закону України „Про оренду державного та комунального майна” №98/95-ВР від 14.03.1995р., Цивільного кодексу УРСР, статтями 1, 2, 4, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 21, 22, 33, 34, 35, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Державного комунального підприємства Радгосп “Азалия” м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро - Альянс” с. Степне про розірвання договору оренди №24 від 01.05.2002р. технічного транспортного засобу – трактору ЮМЗ-6 ДМ, державний номер 1349ЗШ, номер двигуна СМД-15 НОД 08272 1984 року випуску та зобов’язання відповідача повернути об’єкт оренди; стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 4200грн. – відмовити.

У судовому засіданні 05.08.2008р. проголошено повний текст рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його прийняття до Донецького апеляційного господарського суду.

Суддя Новікова Р.Г.

Надруковано 3 примірника: 1 – позивачу; 1 – відповідачу; 1 – до справи