ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Одеської залізниці та Відкритого акціонерного товариства "Херсонський комбінат хлібопродуктів"

на постанову

Запорізького апеляційного господарського суду від 24.01.2008 р.

у справі

№ 2/205-07

господарського суду

Херсонської області

за позовом

Одеської залізниці

до

Відкритого акціонерного товариства "Херсонський комбінат хлібопродуктів"

про

стягнення 148 510,08 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:

Ніколащенко С.О., дов. № 367 від 20.02.2008 р.;

відповідача:

— не з'явились;

В С Т А Н О В И В:

У червні 2007 р. Одеська залізниця (далі – Залізниця) звернулась до господарського суду Херсонської області з позовною заявою, у якій просила стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Херсонський комбінат хлібопродуктів" (далі –Товариство) 148 510,08 грн. заборгованості за зберігання вантажу у вагонах у грудні 2006 р. та у січні 2007 р.

Позовні вимоги Залізниця обґрунтовувала тим, що у грудні 2006 р. та у січні 2007 р. на станцію Херсон-Порт на адресу Товариства прибули вагони з вантажем, які простояли в очікуванні вивантаження з порушенням терміну, встановленого для безоплатного зберігання вантажу, у зв'язку з чим Товариство, виходячи з норм Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 (далі –Статут залізниць України) та Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644 (далі –Правила), має сплатити збір за зберігання вантажу у вагонах, проте відповідна претензія була залишена Товариством без задоволення.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 06.09.2007 р. (суддя Скобєлкін С.В.) у задоволенні позовних вимог Залізниці відмовлено. Рішення мотивовано тим, що плата за зберігання вантажу у вагонах за період тимчасової затримки на станції в очікуванні подачі їх під вивантаження не передбачена ні договором, укладеним між Залізницею та Товариством, ні законодавством України.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 24.01.2008 р. (колегія суддів: Коробка Н.Д., Зубкова Т.П., Кричмаржевський В.А.) рішення господарського суду Херсонської області від 06.09.2007 р. частково скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Залізниці задоволено частково: з Товариства стягнуто 66 117,84 грн. заборгованості за зберігання вантажу. Постанова мотивована тим, що Товариство, виходячи з положень Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України та Правил, зобов'язано сплатити Залізниці збір за зберігання вагонів, проте Залізниця не довела обґрунтованості частини позовних вимог.

Залізниця звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 24.01.2008 р. у частині відмови у стягненні з Товариства 39 826,56 грн. Викладені у касаційній скарзі вимоги Залізниця обґрунтовує тим, що апеляційний господарський суд при прийнятті частини постанови, яка оскаржується, дійшов до неправильних висновків та не дав належної оцінки доказам по справі.

Товариство скористалось правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та надіслало до Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу Залізниці, у якому просить залишити її без задоволення, скасувати постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 24.01.2008 р. та залишити в силі рішення господарського суду Херсонської області від 06.09.2007 р. Викладені у відзиві вимоги Товариство обґрунтовує тим, що доводи Залізниці, наведені у касаційній скарзі, суперечать вимогам законодавства України та є безпідставними, а апеляційний господарський суд при прийнятті оскаржуваної постанови неправильно застосував ст. ст. 8 та 19 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 46 Статуту залізниць України, Правила, ст. 4 Господарського процесуального кодексу України.

Товариство також звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 24.01.2008 р. скасувати та залишити в силі рішення господарського суду Херсонської області від 06.09.2007 р. Викладені у касаційній скарзі вимоги Залізниця обґрунтовує тим, що господарський суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови не правильно застосував ст. ст. 8 та 19 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 46 Статуту залізниць України, Правила, ст. 4 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційні скарги Залізниці та Товариства не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно з частиною п'ятою ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб’єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 46 Статуту залізниць України одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

П. 5 Правил передбачає, що якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

П. 8 Правил встановлює, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Таким чином, твердження місцевого господарського суду про те, що плата за зберігання вантажу у вагонах за період тимчасової затримки на станції в очікуванні подачі їх під вивантаження не передбачена законодавством України є необґрунтованим.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що у грудні 2006 р. та січні 2007 р. на станцію Херсон-Порт на адресу Товариства прибули вагони з вантажем, які простояли в очікуванні вивантаження з порушенням терміну, встановленого для безоплатного зберігання вантажу, на підтвердження чого Залізниця надала акти загальної форми №№ 23, 5, 1822, 21, 27, 52, 56, 58, 70, 66, 83, 94, 128, 137, 148 та накопичувальні картки за відповідний період (т. 1, а. с. 7-50).

Між тим, господарським судом другої інстанції з'ясовано та з матеріалів справи вбачається, що:

– Залізниця не надала доказів повідомлення Товариства про прибуття на його адресу вагонів, зазначених у актах загальної форми №№ 23, 21, 27, 56, 58;

– про прибуття вагонів, зазначених в акті загальної форми № 94, Залізниця повідомила Товариство неналежним чином;

– за актами загальної форми №№ 5, 1822, 52, 70, 94, 137, 138 Залізниця нарахувала збір за зберігання вантажів у вагонах без врахування передбаченої ст. 46 Статуту залізниць України доби, протягом якої зберігання відбувається безкоштовно;

– в акті загальної форми № 83 зазначено про затримку 9 вагонів, проте Залізниця нарахувала збір за зберігання вантажів у 19 вагонах, виходячи з даних відповідної накопичувальної картки, що суперечить ст. 129 Статуту залізниць України.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що Товариство зобов'язано сплатити Залізниці збір за зберігання вантажу у вагонах у грудні 2006 р. та у січні 2007 р. у розмірі, підтвердженому матеріалами справи, а саме – 66 117,84 грн.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України постанова Запорізького апеляційного господарського суду від 24.01.2008 р. ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційних скарг Залізниці та Товариства не спростовують висновків господарського суду другої інстанції, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Одеської залізниці та Відкритого акціонерного товариства "Херсонський комбінат хлібопродуктів" залишити без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 24.01.2008 р. у справі № 2/205-07 господарського суду Херсонської області –без змін.

Головуючий суддя                                                   Г.А. Кравчук

Суддя                                                                       Г.М. Мачульський

Суддя                                                                       В.І. Шаргало