донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

26.06.2008 р.                                                              справа №31/17пн

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Гези Т.Д.

суддів:

Акулової Н.В. , Волкова Р.В.

при секретарі:

Разбейко Н.В.

за участю представників сторін:

від позивача:

Городзінська М.М. - по довір. б/н від 14.05.08р.,

від відповідача:

Ремесленнік І.Ю. - по довір. б/н від 17.01.08р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Крок" м. Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

14.04.2008 року

по справі

№31/17пн

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Крок" м. Донецьк

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "ПО ТК-Донбас" м. Донецьк

предмет спору

визнання незаконним одноосібне набуття права власності ТОВ "ПО ТК - Донбас" на майно оздоблюваної фабрики ВАТ "Донтекс"; скасування договорів №02-1к/п від 27.01.03р. та №02-2к/п від 27.01.03р. в частині купівлі - продажу будівлі і обладнання оздоблювальної фабрики ВАТ "Донтекс" як нікчемний; визнати за ТОВ "Крок" право на набуття спільного з ТОВ "ПО ТК - Донбас" права власності на оздоблювальну фабрику ВАТ "Донтекс"

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Крок»м. Донецьк (далі по тексту –ТОВ «Крок») звернулось із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПО ТК –Донбас»м. Донецьк (далі по тексту –ТОВ «ПО ТК-Донбас») про: визнання незаконним одноосібного набуття права власності ТОВ «ПО ТК –Донбас» на майно оздоблюваної фабрики ВАТ «Донтекс»; скасування договору №02-1/к/п від 27.01.03р. та договору №02-2к/п від 27.01.03р., укладених між ВАТ «Донтекс»та ТОВ «ПО ТК-Донбас» в частині купівлі – продажу будівлі її обладнання оздоблюваної фабрики ВАТ «Донтекс»як нікчемних; визнання за ТОВ «Крок»права на набуття спільного із ТОВ «ПО ТК-Донбас»права власності на оздоблювальну фабрику ВАТ «Донтекс».

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач за договорами купівлі –продажу №02-1к/п (нерухомого майна) та 02-2к/п (обладнання) від 27.01.03р. набуло право власності на майно збанкрутілого ВАТ «Донецький текстиль».

Позивач вважає, що зазначені договори були укладені під відкладальною умовою, а саме: на основі придбаного майна створити підприємство з виробництва бавовняних тканин із завершеним циклом виробництва, настання якої відповідач намагався забезпечити за допомогою майна ТОВ «Крок», для чого уклав з ним договір №1 від 22.01.03р, який на думку позивача, за замістом є договором про спільну діяльність. Предметом даного договору було виконання ТОВ «Крок»граверних робіт для ТОВ «ПО ТК Донбас», а саме виготовлення і ремонт друкарських валів для оздоблювального виробництва.

Позивач посилався на те, що завдяки виконанню ним договору №1 від 22.01.03р. відповідач забезпечив умови конкурсу при укладенні договорів №02-1к/п та 02-2к/п від 27.01.03р. з ВАТ «Донтекс»і налагоджено випуск відповідачем готової набивної продукції оздоблювального виробництва, що на думку позивача, є їх спільною діяльністю по створенню за участю цілісного технологічного комплексу ТОВ «Крок»повного циклу по випуску готової набивної продукції і така спільна діяльність дає йому право на набуття права спільної власності на майно і будівлі оздоблювальної фабрики.

Позивач також вважає, що договори №02-1к/п та 02-2к/п від 27.01.03р. є нікчемними і не тягнуть за собою правових наслідків, а саме виникнення у відповідача права власності на майно, яке було предметом цих договорів.

ТОВ «ПО ТК Донбас»проти позову заперечувало, у відзиві посилалося на те, що договори купівлі-продажу майна ВАТ «Донтекс» від 27.01.03р. №02-1к/п та №02-2к/п укладені з відповідачем, як з переможцем конкурсу, і при цьому права позивача не були порушені, оскільки він не приймав участі в конкурсі і не має відношення до підстав укладання цих договорів та його умов.

Відповідач також зазначав, що метою укладання договору №1 від 22.01.03р. з відповідачем було забезпечення можливості випуску більш широкого асортименту готової продукції, а не з метою забезпечення гарантії виконання конкурсних умов і аналогічний договір міг бути укладений з будь-яким іншим підприємством за умови запропонування вигідніших для відповідача умов договору.

Рішенням господарського суду Донецької області від 14.04.08р. по справі №31/17пн відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «Крок»у повному обсязі.

Господарський суд виходив з того, що право позивача на набуття спільно з відповідачем права власності на певне майно оздоблювальної фабрики збанкрутілого ВАТ «Донтекс»не порушено, оскільки позивач не був позбавлений права на участь у конкурсі з метою придбання майна оздоблювальної фабрики збанкрутілого ВАТ «Донтекс», однак не скористався своїм правом.

Втім, відповідач був визнаний переможцем конкурсу по продажу майна збанкрутілого ВАТ «Донтекс», і це стало підставою для виникнення у відповідача права на придбання майна ВАТ «Донтекс»на умовах конкурсу, отже судова колегія суду першої інстанції дійшла до висновку про відсутність одноосібного придбання майна за оспорюваними договорами купівлі – продажу від 27.01.03р. №02-1к/п та №02-2к/п, тому і відсутні підстави для визнання за позивачем права на набуття спільно з ТОВ «ПО ТК-Донбас»права власності на оздоблювальну фабрику ВАТ «Донтекс»на момент укладання оспорюваних договорів.

Крім цього, судова колегія суду першої інстанції дійшла до висновку, що право позивача, яке він сформулював як право на придбання спільно з відповідачем права власності на частину майна ВАТ «Донтекс», яке було предметом купівлі - продажу за спірними договорами купівлі –продажу, не підлягає судовому захисту шляхом часткового скасування оспорюваних договорів, як обраного позивачем способу захисту порушеного права, так і шляхом визнання недійсними цих угод в оспорюваній частині, як способу захисту цивільних прав, передбачених ст.16 Цивільного кодексу України.

ТОВ «Крок»м. Донецьк звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Донецької області від 14.04.08р. по справі №31/17пн і просить його скасувати у повному обсязі.

26.06.08р. представник позивача –ТОВ «Крок»подав до Донецького апеляційного господарського суду доповнення до апеляційної скарги, в якому просить:

1. Резолютивну частину оскаржуваного рішення залишити без змін.

2. Скасувати абзац 10 на аркуші 4 рішення (мотивувальна частина рішення) в частині де зазначено, що не підлягає судовому захисту права позивача «шляхом визнання недійсними цих угод в оспорюваній частині як способу захисту цивільних прав, передбачених ст.16 ЦК України, незалежно від того, чи відповідають спірні угоди закону, оскільки позивач не є стороною оспорюваних угод і не є власником майна, що є предметом угод, а визнання недійсними цих договорів повністю або в певній частині спричинило б настання відповідних правових наслідків для сторін договорів і не поширювались би на позивача».

3. Скасувати абзац 2 сторінки 5 (мотивувальна частина рішення) рішення повністю.

4. Скасувати абзац 6 сторінки 6 (мотивувальна частина рішення) рішення в частині «При розгляді справи по суті господарським судом не встановлено порушення матеріального права позивача, яке б підлягало захисту в судовому порядку, виходячи з предмету спору…»

Проте скаржником, у порушення ст. 94 Господарського процесуального кодексу України, не вказані підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення (ст. 104 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи те, що доповнення до апеляційної скарги представником позивача були надані 23.06.08р., з якими відповідач ознайомився в судовому засіданні 23.06.08р., заперечення щодо доповнень на апеляційну скаргу були надані ним усно, що зафіксовано записом судового процесу.

Відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянув матеріали справи, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ТОВ «Крок»як суб’єкт господарювання був створений на базі граверної майстерні оздоблювального виробництва ВАТ «Донтекс»і зареєстрований рішенням виконкому Кіровської районної ради м. Донецька №312/8 від 31.05.00р. Засновниками товариства були ВАТ «Донецький текстиль»та фізичні особи.

Статутом позивача передбачені види діяльності, які він може здійснювати, серед яких, зокрема нанесення малюнку на друковані вали, що застосовуються у виробництві оздоблювальних матеріалів та тканин; їх реставрація та ремонт.

ВАТ «Донецький текстиль» як учасник ТОВ «Крок»внесло до статутного фонду ТОВ «Крок»технологічне обладнання та механізми граверного виробництва оздоблювальної фабрики, в зв’язку з чим позивач став власником зазначеного майна, яке розміщено в будівлі оздоблювальної фабрики по вул. Бахметьєва, 34 у м. Донецьку, що підтверджується наявними у справі доказами.

31.05.00р. між ВАТ «Донецький текстиль»та ТОВ «Крок»був укладений договір оренди приміщення обробного (оздоблювального) виробництва по вул. Бахметьєва, 34 у м. Донецьку (т.1 арк. справи 100-101).

Постановою господарського суду Донецької області від 07.10.02р. ВАТ «Донецький текстиль»визнано банкрутом і була відкрита ліквідаційна процедура.

26.12.02р. в газеті «Голос України»(№246-247(2997-2998) було опубліковане оголошення Регіонального агентства з питань банкрутства в Донецькій області та ліквідатора ВАТ «Донецький текстиль»про проведення конкурсу по продажу активів підприємства - банкрута. На конкурс були виставлені будівлі, споруди, передавальне обладнання, технологічне та допоміжне обладнання прядильно –ткацької фабрики №1 та обробного (оздоблювального) виробництва ВАТ «Донецький текстиль»(т.2 арк. справи 54).

В оголошенні було уточнено термін подачі заявок, дату засідання конкурсної комісії, та встановлені фіксовані умови конкурсу.

22.01.03р. між ТОВ «ПО ТК Донбас»(замовник) та ТОВ «Крок»(виконавець) укладений договір, предметом якого є виконання робіт по нанесенню гравюри на мідні друкарські вали.

За умовами договору позивач виконував на замовлення відповідача роботи своїми засобами і зі свого матеріалу, а останній приймав та оплачував ці роботи відповідно до актів приймання-передачі виконаних робіт.

25.01.03р. проведено засідання конкурсної комісії з продажу активів ВАТ «Донецький текстиль»за результатами якого складено протокол №2 засідання комісії від 25.01.2003р., з якого вбачається, що до конкурсної комісії надійшли заяви на участь у конкурсі з продажу будівель, споруд, передавальних пристроїв, технологічного та допоміжного обладнання прядильно –ткацької фабрики №1 та обробного виробництва від ПП «Текском»м. Бориспіль та ТОВ «ПО ТК –Донбас»м. Донецьк (т.1 арк. справи 17-18).

За результатами розглянутих заяв та конкурсних пропозицій учасників комісією визнано переможцем конкурсу ТОВ «ПО ТК –Донбас», яким була запропонована вища ціна (4 000 000грн.) та найкращі умови та пропозиції щодо розвитку та відродження підприємства.

У зв’язку з чим, 27.05.03р. між ВАТ «Донецький текстиль»та ТОВ «ПО ТК –Донбас»були укладені договори купівлі –продажу:

- №02-1к/п нерухомого майна, розташованого по вул. Бахметьєва, 34 у м. Донецьку, а саме: літера Н-1 –будівлю обробної фабрики, літера О-1 –будівлю ткацької фабрики №1, літера П-1 –будівлю прядильної фабрики №1, літера К-3 –будівлю допоміжного корпусу №1, літера Л-1 –будівлю насосного перекачування стоків, М-1 – будівлю водопідготовки, літера А-3 - приміщення в будинку холодильної станції;

- №02-2к/п купівлі –продажу передавальних пристроїв, технологічного та допоміжного обладнання товарно –матеріальних цінностей прядильно – ткацької фабрики №1 та оздоблювального виробництва ВАТ «Донецький текстиль».

Згідно п.5.2 даних договорів, покупець –ТОВ «ПО ТК - Донбас» зобов’язалося дотримуватись умов конкурсу, зазначених в протоколі засідання конкурсної комісії від 25.01.03р.

Таким чином, в результаті придбання зазначеного майна відповідач став власником, зокрема будівлі обробної фабрики, в приміщенні якої знаходилось та знаходиться технологічне обладнання та механізми граверного виробництва, яке належить на праві власності ТОВ «Крок»і в якому здійснювалась господарська діяльність позивача.

Позивач у позові вважає, що укладаючи з ним договір №1 від 22.01.03р. на виконання робіт по нанесенню гравюр на мідні друкарські вали, відповідач ставив за мету отримання переважного права на набуття права власності на майно ВАТ «Донтекс»шляхом його придбання по договорам купівлі –продажу і забезпечення виконання конкурсних умов придбання зазначеного в договорах майна.

На думку позивача, тільки завдяки виконанню договору №1 від 22.01.03р. протягом всього часу його дії відповідачем виконуються конкурсні умови придбання майна ВАТ «Донтекс»і відносини між ним та відповідачем щодо виконання зазначеного договору є спільною діяльністю сторін, тому майно, зокрема будівля оздоблювальної фабрики було придбане в результаті цієї спільної діяльності і є спільною власністю двох суб’єктів: ТОВ «ПО ТК –Донбас»та ТОВ «Крок»і тому він просить визнати за ним право на набуття спільного з відповідачем права власності на оздоблювальну фабрику ВАТ «Донтекс»та визнати незаконним одноосібне набуття права власності ТОВ «ПО ТК –Донбас»на майно цієї фабрики і скасувати договори №02-1к/п та 02-2к/п від 27.01.2003р в частині купівлі продажу будівлі і обладнання обробної (оздоблювальної) фабрики як нікчемних.

Вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб’єктів господарювання способами, передбаченими законом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на звернення до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту таких прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, зміна або припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Стаття 177 Цивільного кодексу України передбачає, що об’єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Звертаючись до суду з позовом позивач послався на те, що відповідачем порушено його право на набуття спільно з відповідачем права власності на певне майно ВАТ «Донтекс», яке на його думку, відповідач неправомірно придбав одноосібно і за цих обставин просив скасувати частково договори купівлі – продажу майна ВАТ «Донтекс»від 27.01.03р. №02-1к/п та 02-2к/п в частині придбання у власність будівлі і обладнання оздоблювальної фабрики ВАТ «Донецький текстиль», як нікчемні.

Судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що право позивача, яке він сформулював як право на придбання спільно з відповідачем права власності на частину майна ВАТ «Донтекс», яке було предметом купівлі - продажу за спірними договорами, не підлягає судовому захисту шляхом часткового скасування оспорюваних договорів, як обраного позивачем способу захисту порушеного права, так і шляхом визнання недійсними цих угод в оспорюваній частині як способу захисту цивільних прав, передбачених ст.16 ЦК України, незалежно від того, чи відповідають спірні угоди закону, оскільки позивач не є стороною оспорюваних угод і не є власником майна, що є предметом угод.

Визнання недійсними цих договорів повністю або в певній частині спричинило б настання відповідних правових наслідків для сторін договорів і не поширювались би на позивача.

Захист прав особи, яка не є стороною угоди, можливий при умові, що вона вірно визначиться із змістом свого цивільного права, яке вона вважає порушеним і яке відповідно до закону підлягає захисту передбаченими в законі способами і за умови обґрунтованості своїх вимог.

Крім того, в проваджені господарського суду Донецької області знаходиться справа №32/254пн за позовом ТОВ «Крок»до ТОВ «ПО ТК-Донбас»про визначення часток в праві власності на оздоблювальне виробництво як єдиний майновий комплекс в межах якої позивач не позбавлений права на захист своїх майнових прав.

Судова колегія апеляційної інстанції також вважає, що позивач не був позбавлений права на участь в конкурсі з метою придбання майна оздоблювальної фабрики збанкрутілого ВАТ «Донтекс», оскільки оголошення про проведення конкурсу було розміщено в друкованому засобі масової інформації, ця інформація була доступна для широкого кола осіб, в тому числі і для позивача.

Крім цього, позивач здійснював свою діяльність на території і в приміщенні ВАТ «Донтекс», яке він орендував і був обізнаний про банкрутство ВАТ «Донтекс», отже і міг знати про проведення конкурсу, пов’язаного із реалізацією майна збанкрутілого ВАТ «Донтекс». Однак позивач не скористався своїм правом.

Як вже зазначалось, відповідач був визнаний переможцем конкурсу, що стало підставою для виникнення у відповідача права на придбання майна ВАТ «Донтекс»на умовах конкурсу, і за цих обставин апеляційна інстанція не вбачає підстав для висновку, що придбання відповідачем майна за оспорюваними договорами є незаконним, а тому відсутні підстави для визнання за позивачем права на набуття спільно з ТОВ «ПО ТК-Донбас»права власності на оздоблювальну фабрику ВАТ «Донтекс»на момент укладання оспорюваних договорів.

Також, в позові позивач вказував на те, що укладений з відповідачем договір №1 від 22.01.03р. по своїй суті є договором про спільну діяльність сторін, з чим судова колегія апеляційної інстанції не погоджується виходячи з наступного.

Як вбачається з даного договору ТОВ «ПО ТК-Донбас»(замовник) доручає, а ТОВ «Крок»(виконавець) здійснює виконання робіт по нанесенню гравюр на мідні друковані вали, які повинні відповідати технічним та технологічним вимогам замовленої гравюри.

Сторони домовились про те, що обсяг робіт, кількість валів, їх вага та вартість зазначаються замовником в акті приймання –передачі по кожній художній композиції окремо, а виконавець поставляє замовнику вали напресовані на технологічні шини машин »по акту приймання-передачі з поверненням фактичних відходів.

Вартість робіт по нанесенню гравюри на мідні друковані вали визначається згідно кошторису витрат виконавця.

Виконавець має право залучати спеціалістів замовника для узгодження технічних умов та якості робіт по художній композиції.

Дані договірні відносини продовжувались до 2007 року.

Загальні положення про спільну діяльність врегульовані ст. 430 Цивільного кодексу УРСР (1963р.) та ст. 1130-1131 чинного Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 430 Цивільного кодексу УРСР (1963р.), який був чинний на день укладання договору №1 від 22.01.03р., по договору про спільну діяльність сторони зобов’язуються спільно діяти для досягнення загальної господарської мети. Взаємовідносини сторін по договору про спільну діяльність регулюються також і загальними положеннями про зобов’язання, щодо підстав виникнення, змісту зобов’язань, порядку укладання та форми договору, його виконання та правових наслідків.

За загальними правилами договір вважається укладеним, якщо між сторонами в письмовій формі досягнута згода по всім суттєвим умовам, необхідним для його виконання.

Стосовно договору про спільну діяльність такими умовами є: мета договору, порядок керівництва і умови ведення загальних справ, види та обсяги участі кожної сторони в досягненні спільної мети, умови використання результатів спільної діяльності та покриття витрат на його утримання, тощо.

Ведення загальних справ учасників договору про спільну діяльність здійснюються за їх власною згодою і може доручатись одному із учасників договору.

Для досягнення мети спільної діяльності, учасники договору про спільну діяльність вносять внесок грошима, іншим майном або працею.

Грошові та майнові внески учасників договору та майно, створене або придбане в результаті їх спільної діяльності є їх спільною власністю (ст.432 Цивільного кодексу УРСР 1963р.). Учасники також несуть загальні витрати та збитки (ст.433 Цивільного кодексу УРСР 1963р.).

Апеляційна інстанція, виходячи із положень норм ст.ст. 430-433 Цивільного кодексу УРСР (1963р.) вважає, що укладений між ТОВ «Крок»та ТОВ «ПО ТК-Донбас»договір №1 від 22.01.03р. не відповідає змісту договору про спільну діяльність щодо суттєвих умов договору, отже і не може мати за собою наслідків виникнення у учасників цього договору прав, передбачених ч.2 ст.432 Цивільного кодексу УРСР щодо спільної власності.

Аналогічні загальні положення про спільну діяльність містяться і в ст.1130, 1131 чинного Цивільного кодексу України.

Крім того, судова колегія звертає увагу позивача, що спільна діяльність без створення юридичної особи підлягає реєстрації в податковому органі як самостійний платник податку з веденням окремого обліку результатів спільної діяльності. Документів, які б підтверджували дану обставину позивачем, як суду першої, так і апеляційній інстанції надано не було.

Посилання позивача у позові на те, що виконуючи договір №1 від 22.01.03р. він фактично забезпечив виконання відповідачем конкурсних умов, визначених в договорах купівлі-продажу майна ВАТ «Донецький текстиль»і що це є по суті, а не по формі спільною діяльністю сторін договору, також не приймається апеляційним судом, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам і юридичній суті правовідносин, що склались між сторонами договору і спростовується наданими сторонами доказами.

26.06.08р. представник позивача звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з клопотанням про зупинення провадження по справі №31/17пн посилаючись на те, що в провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа №32/254пн, про що свідчить надана відповідачем ухвала суду від 08.01.08р. наявна в матеріалах справи (т.1 арк. справи 126), за результатами розгляду якої можуть виникнути обставини, які можуть суттєво вплинути на оскаржуване рішення, тобто, на думку заявника, будуть підставою для спростування фактів, що встановлені в мотивувальній частині оскарженого рішення.

Стаття 79 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов’язаною з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Предметом і підставою позову по справі №32/254пн за позовом ТОВ «Крок»до ТОВ «ПО ТК - Донбас»за участю третьої особи ТОВ «Укрпромбанк»є визначення часток в праві власності на обробне виробництво як єдиний майновий комплекс.

По справі №31/17пн, яка розглядається, предметом і підставою позову є

визнання незаконним одноосібне набуття права власності ТОВ «ПО ТК –Донбас»на майно оздоблюваної фабрики ВАТ «Донтекс»; скасування договорів №02-1к/п від 27.01.03р. та №02-2к/п від 27.01.03р. в частині купівлі - продажу будівлі і обладнання оздоблювальної фабрики ВАТ «Донтекс»як нікчемний; визнання за ТОВ «Крок»право на набуття спільного з ТОВ «ПО ТК –Донбас»права власності на оздоблювальну фабрику ВАТ «Донтекс».

У зв’язку з цим судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника ТОВ «Крок»про зупинення провадження по справі №31/17пн.

Рішення господарського суду Донецької області від 14.04.08р. у справі №31/17пн ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, отже не вбачається підстав для скасування в мотивувальній частині оскаржуваного рішення зазначених у доповненні до апеляційної скарги: абзацу 10 арк. 4 рішення, абзацу 2 арк. 5 рішення, абзацу 6 арк. 6 рішення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги - ТОВ «Крок»м. Донецьк.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок» м. Донецьк залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 14.04.08р. по справі № 31/17пн залишити без змін.

Головуючий:          Т.Д. Геза

Судді:          Н.В. Акулова

Р.В. Волков

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1. у справу

1. ДАГС

1. господарському суду