СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
Справа № 13/278-АП-08
Господарський суд Херсонської
області у складі судді  Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій
О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу
за позовом Державної податкової  інспекції у Білозерському районі
до Приватного  підприємця
фінансових санкцій в розмірі 5238,75 грн,
за участю представників сторін:
Відповідно до позовної заяви вимоги
ґрунтуються на несплаті відповідачем нарахованих штрафних санкцій у вказаному
розмірі за результатами здійсненої перевірки.
Відповідачем зазначені вимоги не
визнаються з посиланням на незаконність проведеної перевірки щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу
за таких підстав: 1) на думку відповідача статтями 11-1, 11-2 Закону України
„Про державну податкову службу в Україні” встановлено підстави та порядок
проведення планових та позапланових перевірок. Зокрема, згідно до частини 7
статті 11-1 перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених
Законом України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” вважаються позаплановими. В той же
час за частиною 6 цієї ж статті 11-1 позаплановою виїзною перевіркою вважається
перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу державної податкової
служби і проводиться за наявності хоча б однієї з визначених підстав. За
твердженнями відповідача такі  підстави
для перевірки в оспорюваному випадку відсутні.
Оскільки характер перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових
операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу носить ознаки позапланової
перевірки, податковим органом допущено порушення частини 9 статті 11-1
названого Закону, а саме не було видано відповідного наказу керівника та не
надано під розписку платнику податків направлення на перевірку.
З матеріалів справи слідує, що 4
липня 2007 року працівниками податкового органу проведена перевірка кафе
„ІНФОРМАЦІЯ_1”, що розташоване в АДРЕСА_1, з питань контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу приватним
підприємцем ОСОБА_1, за результатами якої складено відповідний акт
перевірки  № 211100053/235.
Під час проведення перевірки
податковим органом встановлено невідповідність готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі, зазначеній в денному звіті РРО, а також не
проведення через реєстратор розрахункових операцій суми в розмірі 1000 грн.
В подальшому на підставі
про застосування фінансових санкцій до позивача в розмірі 5238,75 грн.
Дане рішення відповідачем не
Основні засади функціонування та
діяльності державної податкової служби в Україні визначені Законом України „Про
державну податкову службу в Україні” (надалі Закон № 509-ХІІ).
Зокрема, статтею 1 названого Закону
встановлено, що до системи органів державної податкової служби належать:
Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в
Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні
податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах
Відповідно до пункту 1 частини 1
статті 8 Закону № 509-ХІІ Державна податкова адміністрація України серед іншого
виконує безпосередньо, а також організовує роботу державних податкових
адміністрацій та державних податкових інспекцій, пов'язану із здійсненням
контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари
(послуги) у встановленому законом порядку.
Крім того, за пунктом 2 частини 1 статті 11 Закону здійснення такого
контролю віднесено до прав органів державної податкової  служби.
Безпосередньо правові засади
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг визначені Законом України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
(надалі Закон № 265/95-ВР).
Так, статтями 15 та 16 цього Закону
встановлено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог Закону
здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення
планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.
Контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові
або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. Планові
або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових
операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій,
здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.
Таким чином, на підставі викладених
правових позицій слідує висновок про наявність у податкових органів права на
проведення перевірок, які можуть носити плановий або позаплановий характер,
щодо контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари (послуги).
Судом також зазначається, що,
дійсно, статтями 11-1, 11-2 Закону № 509-ХІІ передбачено підстави та порядок
проведення планових та позапланових перевірок. Проте, як слідує з назви статті
11-1: „Підстави та порядок проведення органами державної податкової служби
планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів)”, а також з
визначення поняття планової, позапланової
перевірки, підстав їх проведення, що зазначені в тексті цієї статті, її
положення регулюють підстави та порядок проведення перевірок щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових
В той же час, згідно до частини 7
статті 11-1 перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених
Законом № 265/95-ВР вважаються позаплановими.
З цього приводу необхідно
зазначити, що системний аналіз статті 11-1 названого Закону надає можливість
стверджувати, що цією статтею законодавцем, при надані визначення як планових,
так і позапланових перевірок, передбачені конкретні підстави для їх проведення.
Зокрема, позаплановою виїзною
перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу
державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з таких
обставин: 1) за наслідками перевірок інших платників податків виявлено факти,
які свідчать про порушення платником податків законів України про
оподаткування, валютного законодавства, якщо платник податків не надасть
пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит
органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання
запиту; 2) платником податків не подано в установлений строк податкову
декларацію або розрахунки, якщо їх подання передбачено законом; 3) виявлено
недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій платником
податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової
служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; 4) платник податків
подав у встановленому порядку скаргу про порушення законодавства посадовими
особами органу державної податкової служби під час проведення планової чи
позапланової виїзної перевірки, в якій вимагає повного або часткового
скасування результатів відповідної перевірки; 5) у разі виникнення потреби у
перевірці відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з
платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної
податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; 6)
проводиться реорганізація (ліквідація) підприємства; 7) стосовно платника
податків (посадової особи платника податків) у порядку, встановленому законом,
податковою міліцією заведено оперативно-розшукову справу, у зв'язку з чим є потреба
у проведенні позапланової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності
такого платника податків; 8) у разі, коли вищестоящий орган державної
податкової служби в порядку контролю за достовірністю висновків нижчестоящого
органу державної податкової служби здійснив перевірку документів обов'язкової
звітності платника податків або висновків акта перевірки, складеного
нижчестоящим контролюючим органом, та виявив їх невідповідність вимогам
законів, що призвело до ненадходження до бюджетів сум податків та зборів
(обов'язкових платежів). Позапланова виїзна перевірка в цьому випадку може
ініціюватися вищестоящим органом державної податкової служби лише у тому разі,
коли стосовно посадових або службових осіб нижчестоящого органу державної
податкової служби, які проводили планову або позапланову виїзну перевірку
зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або порушено
кримінальну справу; 9) платником подано декларацію з від'ємним значенням з
податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
У зв'язку з цим слідує висновок про
урегульованість підстав проведення позапланових перевірок, які спрямовані на
контроль своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів), саме частиною 6 статті 11-1 Закону.
При цьому, віднесення до
позапланових -перевірок, які здійснюються в межах повноважень податкових
органів, визначених Законом № 265/95-ВР, не означає, необхідність застосування
названих вище підстав, викладених в частині 6 статті 11-1 Закону № 509-ХІІ,
оскільки за текстом цієї статті, як зазначено вище, підстави проведення
позапланових перевірок направлених на контроль своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів)
стосуються лише позапланових перевірок, спрямованих на контроль сплати
податків, зборів (обов'язкових платежів).
У зв'язку із зазначеним судом
констатується помилковість думки відповідача про необхідність здійснення
перевірок податковими органами, визначених Законом 265/95-ВР із дотриманням
порядку та підстав, визначених в статтях 11-1 та 11-2 Закону № 509-ХІІ, в тому
числі і щодо обов'язкового пред'явлення направлення на перевірку.
Приписами пункту 1 статті 3 Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” встановлено, що суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в
безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів
тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму
покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому
порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових
операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку
розрахункових книжок, а згідно пункту 13 статті 3 того ж Закону -зобов'язані
забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку
В даному випадку при перевірці
податковим органом позивача саме й були виявлені порушення цих правових норм, а
тому до відповідача правомірно застосовано положення пункту 1 статті 17
названого Закону  № 265/95-ВР, за яким у
разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових
операцій до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові
операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної
податкової служби України застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному
розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено
невідповідність, а також положення статті 22 Закону, за якими у разі
невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті, а у випадку використання розрахункової
книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується
фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено
Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
За таких обставин позовні вимоги
підлягають задоволенню.
Приймаючи до уваги той факт, що в
задоволенні позовних вимог відмовлено, сплачений позивачем судовий збір в
розмірі 3,40 грн державного мита підлягає
віднесенню на нього.
На підставі  зазначених правових норм і керуючись статтями
158-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,
п о с т а н о в и в :
1.Позовні вимоги  задовольнити.
2.Стягнути із суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1(проживаючої за адресою:
АДРЕСА_2; розрахунковий рахунок відсутній, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
платежу 21080900, одержувач -Державний бюджет, уод ОКПО 24103748 Банк УДК м.
Херсон, МФО 852010) -5238,75 грн фінансових санкцій.
3.Роз'яснити сторонам, що дана
постанова набирає законної сили  після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не буде подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої
інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі  подання апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного
розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата підпису
постанови -13 червня 2008 року

Суддя
М.К. Закурін