Господарський суд Чернігівської області
РІШЕННЯ

17 червня 2008р. справа №14/114

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Клуб сиру”, пер.Бехтерівський,14Е, м. Київ, 04053

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Чернігівський”, вул.Старобілоуська,71, м. Чернігів

Про стягнення 17894грн. 06коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН

Від позивача: Волошин Ю.І. представник, довіреність від 17.12.07р.

Від відповідача: Богданович Н.М. директор

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 17894,06грн. за неналежне виконання умов договору №КС-077/07 від 01.04.07р.

Представник позивача в судовому засіданні 03.06.08р. надав пояснення від 02.06.08р., в якому зазначив, що під час розгляду справи відповідачем частково погашена заборгованість в сумі 15000грн. і заборгованість становить 2894,06грн., яку і просив стягнути з відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.06.08р. повідомив про повернення товару представнику позивача Кармазіну А.А. та про невнесення ним коштів в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, в якому зазначив, що за існуючим порядком у товаристві у випадку повернення товару, який було передано покупцю, він приймається на складі, з якого його було поставлено, передається відповідно до накладної, яку підписують на складі одночасно з переданням товару, що відповідно до умов договору, який врегульовував господарські відносини між позивачем та відповідачем колишній працівник ТОВ „Торговий дім „Клуб сиру” Карамзін А.А. не мав повноважень приймати товар, який підлягає поверненню та власноруч реалізовувати його, що служба безпеки позивача не змогла знайти та поспілкуватися з гр.Карамазіним А.А., але фактів передачі товару, який підлягав поверненню товариство не має і ТОВ „Торговий дім „Клуб сиру” не може признати, що йому було передано товар, який підлягав поверненню від ТОВ ТД „Чернігівський”.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення від 13.06.08р., в якому зазначив, що відповідач за накладною від 07.09.07р. повернув представнику позивача Кармазіну А.А. частину отриманого товару на загальну суму 7944,61грн., в свою чергу представник позивача вніс в касу відповідача готівкові кошти за повернений товар в сумі 6545,28грн., таким чином сформувалася заборгованість позивача за повернений відповідачем товар в сумі 1399,33грн., що оскільки на момент повернення товару довіреності на представника позивача Кармазіна А.А. ну було останній пообіцяв направити її поштою, що неодноразові звернення відповідача до позивача щодо надання необхідної довіреності не були задоволені, що на сьогоднішній день борг за даними відповідача складає 2894,06грн.

Розглянувши подані матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, з’ясувавши фактичні обставини справи, господарський суд встановив:

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона –постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

01.04.2007р. між позивачем та відповідачем укладено договір № КС-077/07. Відповідно до розділу 1 договору постачальник (позивач у справі) продає, а покупець (відповідач у справі) купує продукти харчування. Асортимент, кількість продукції та терміни її постачання обумовлюється у замовленні та підтверджується у накладній. Накладні, згідно яких постачається продукція, являються невід’ємною частиною договору. Загальна сума договору складає суму всіх накладних за договором.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 79610,28грн. згідно видаткових накладних №КЗ-0000798 від 16.04.07р., №СВ-0000944 від 16.04.07р., №КЗ-0000842 від 23.04.07р., №СВ-0000987 від 23.04.07р., №КЗ-0000986 від 14.05.07р., №СВ-0001128 від 14.05.07р., №КЗ-0001036 від 21.05.07р., №СВ-0001180 від 21.05.07р., №КЗ-0001079 від 29.05.07р., №СВ-0001211 від 29.05.07р., №КЗ-0001208 від 18.06.07р., №СВ-0001344 від 18.06.07р., СВ-0001476 від 03.07.07р., №КЗ-0001341 від 04.07.07р.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується вказаними накладними та довіреностями ЯНО№528984 від 17.04.07р., ЯНО№528985 від 18.04.07р., ЯНО№528998 від 14.05.07р., ЯНО№528999 від 15.05.07р., ЯНД№605052 від 21.05.07р., ЯНД№605051 від 21.05.07р., ЯНД№605060 від 31.05.07р., ЯНД№605078 від 20.06.07р.

Згідно ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.3.2. договору розрахунки за продукції, що відпускається, здійснюються на умовах попередньої оплати за продукцію.

Відповідно до ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов’язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором –у строк, визначений відповідно до ст.530 цього кодексу. У разі невиконання покупцем обов’язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст.538 цього кодексу.

Відповідно до приписів ст.538 ЦК України виконання свого обов’язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов’язку, є зустрічним виконанням зобов’язання. В силу ст.538 ЦК України при зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Якщо зустрічне виконання обов’язку здійснено однією із сторін незважаючи на невиконання другою стороною свого обов’язку, друга сторона повинна виконати свій обов’язок.

Як свідчать матеріали справи та підтверджують сторони на момент подачі позовної заяви відповідачем вже була проведена часткова оплата одержаного товару на суму 68914,20грн., що підтверджується поданими сторонами копіями платіжних документів, здійснено повернення товару позивачу по видатковій накладній (повернення) №ТД-0011541 від 10.07.07р. на суму 5509,02грн., який прийнятий позивачем, а також між сторонами проведено взаємний залік заборгованості на суму 1357,00грн. по угоді про взаємозалік від 30.04.07р. та на суму 939,00грн. по угоді про взаємозалік від 31.05.07р., а всього оплачено товару на загальну суму 76719,22грн.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем безпідставно заявлені позовні вимоги до відповідача на суму 15000грн., оскільки до подачі позовної заяви заборгованість в сумі 15000грн. вже була сплачена відповідачем.

Заборгованість відповідача на день розгляду справи становить 2894,06грн., що підтверджується матеріалами справи, двостороннім актом звірки розрахунків складеного сторонами станом на 05.06.08р., та не спростовується відповідачем.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України, та статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. При цьому, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Твердження відповідача щодо повернення товару на суму 7944,61грн. уповноваженому представнику позивача Кармазину А.А. судом не приймається з огляду на наступне.

Згідно п. 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України 16.05.96р. за №99 та зареєстрована в Мінюсті України 12.06.96р. за №293/1318 та доповненнях, відповідно до наказу Мінфіну №253 від 19.10.2000р., зареєстрованих в Мінюсті України 1.11.2000р. за №761/4982( далі за текстом Інструкція), товари та інші товарно-матеріальні цінності відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреностями одержувачів.

Відповідачем не подано суду довіреності, відповідно до якої позивач уповноважував гр.Кармазина А.А. на отримання від відповідача товару на суму 7944,61грн., який підлягав поверненню позивачу.

Позивач заперечує факт уповноваження гр.Кармазина А.А. на отримання від відповідача спірного товару.

Подані відповідачем копії видаткових накладних (повернення) №ТД-0018656 від 07.09.07р. на суму 3178,95грн., №ТД-0018658 від 07.09.07р. на суму 538,67грн., №ТД-0018655 від 07.09.07р. на суму 363,44грн., №ТД-0018657 від 07.09.07р. на суму 3863,55грн., а всього на суму 7944,61грн., в яких в графі отримав стоїть підпис та вказано прізвище Кармазин А.А. (печатка позивача ТОВ „Торговий дім „Клуб сиру” –відсутня) не приймаються судом як докази повернення товару позивачу, уповноваженому представнику позивача, оскільки відповідачем не подано належних та допустимих доказів у відповідності до приписів діючого законодавства України щодо повноважень гр.Кармазина А.А., як представника позивача, на отримання товару у відповідача. Подана позивачем копія фіскального чеку на суму 6545,2896 грн. також не свідчить про внесення позивачем або його уповноваженим представником в касу відповідача готівкових коштів за повернутий відповідачем товар.

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо наявності заборгованості позивача перед відповідачем у сумі 1399,33грн. у зв’язку із невнесенням гр.Кармазиним А.А. повної вартості повернутого відповідачем товару.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Відповідач на день розгляду справи в суді не надав доказів повної оплати вартості отриманого від позивача товару, а тому, борг в сумі 2894,06грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Оскільки відповідач в порушення ст.525,526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, взяті на себе зобов’язання не виконав, за отриманий товар своєчасно та в повній сумі не розрахувався, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення основного боргу в сумі 2894,06грн. В решті позову відмовити.

Враховуючи, що спір виник з вини відповідача у зв’язку з несвоєчасним виконанням договірних зобов’язань та відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача державне мито в сумі 102грн.00коп. та 19грн.08коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.193, 265 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 538, 599, 610, 692, 693, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 34, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Чернігівський” (вул.Старобілоуська,71, м. Чернігів, р/р 798 в філії ВАТ „Укрексімбанк”, МФО 353649, код 34452745) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Клуб сиру” ( пер.Бехтерівський,14Е, м. Київ, р/р 1980 в банку „Фінанси і кредит”, МФО 300131, код 33106760) 2894грн.06коп. боргу, 102грн.00коп. державного мита, 19грн.08коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Суддя Н.Ю.Книш

Рішення підписано 20.06.08р.

Суддя Н.Ю.Книш