КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

10.06.08 р.                                                                                          № 20/152

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Фаловської І.М. (доповідач по справі),

суддів:

Агрикової О.В.

Писаної Т.О

при секретарі судового засідання –Рустам’яні Е.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: Монятковський О.В. – представник за дов. б/н від 03.07.07 р.;

від відповідача -1: не з’явились;

від відповідача -2: Протасов С.В.- представник за дов. № 2012/01 від 20.12.07 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будінвест»на рішення господарського суду Полтавської області від 18.12.2007 року,

у справі № 20/152 (суддя Киричук О.А.),

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю «Будінвест», м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область,

до           1) товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональна інвестиційна компанія», м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область,

2) товариства з обмеженою відповідальністю «Лубнибудторгсервіс», с. Засулля, Лубенський район, Полтавська область,

про           стягнення 417400,40 грн.

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський міжобласний апеляційний господарський суд

В С Т А Н О В И В:

У червні 2007 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Будінвест»(далі по тексту –ТОВ «Будінвест», позивач) звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональна інвестиційна компанія»(далі по тексту –ТОВ «Регіональна інвестиційна компанія», відповідач-1) та товариства з обмеженою відповідальністю «Лубнибудторгсервіс» (далі по тексту –ТОВ «Лубнибудторгсервіс», відповідач-2) про стягнення солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 завданих збитків на загальну суму 417400,40 грн. за договором генерального підряду на капітальне будівництво №73 від 22.10.2003 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за договором генерального підряду на капітальне будівництво №73 від 22.10.2003 року відповідач-1 та відповідач-2 зобов’язані виконувати в повному об’ємі свої обов’язки щодо фінансування будівництва торгівельного комплексу загальною площею 5500 кв. м. по вул. Радянській, 56/1 у м. Лубни, Полтавської області. Солідарна відповідальність відповідачів перед позивачем, пояснюється останнім тим, що відповідач-1 (замовник) уклав договір №44 від 20 серпня 2003 року щодо будівництва торгівельного комплексу по вул. Радянській, 56/1 у м. Лубни, Полтавської області, згідно якого фінансування будівництва торгівельного комплексу по вул. Радянській, 56/1 у м. Лубни, Полтавської області повинно було проводитися сумісно відповідачем-1 та відповідачем-2.

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву посилався на відсутність договірних відносин з позивачем, судових рішень щодо існування боргових зобов’язань перед відповідачем-1 також не існує. Договір №44 від 20 серпня 2003 року є розірваним на підставі рішення господарського суду Полтавської області по справі №5/52 від 22 серпня 2006 року.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 18.12.2007 р. у справі №20/152 в задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням місцевого господарського суду позивач звернувся до Київського міжобласного апеляційного господарського суду зі скаргою б/н від 25.01.2008 р., в якій просить повністю скасувати оскаржуване рішення від 18.12.2007 р. у справі № 20/152 та прийняти нове рішення, яким стягнути з ТОВ «Регіональна інвестиційна компанія»та ТОВ «Лубнибудторгсервіс»солідарно суму завданих збитків за договором генерального підряду на капітальне будівництво № 73 від 22.10.2003 р., укладеного на вимогу виконання договору № 44 від 20.08.2003 р. в розмірі 417400,40 грн. на користь ТОВ «Будінвест».

В обґрунтування вимог, викладених в апеляційній скарзі, скаржник посилається на те, що при винесенні оскаржуваного рішення місцевий господарський суд не в повному обсязі з’ясував усі обставини, що мають значення для справи, та зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, неправильно застосувавши норми матеріального права.

Відповідно до розпорядження заступника голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.05.2008 року справа передана для подальшого розгляду колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя Фаловська І.М., суддя Агрикова О.В., суддя Писана Т.О.

13.05.2008 року до апеляційного суду позивачем подана заява № 2-05/1396/н про забезпечення позову. Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 13.05.2008 року відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю «Будінвест»в задоволенні заяви від 13.05.2008 року № 2-05/1396/н про забезпечення позову.

Від представника позивача 10.06.2008 року за № 2-05/1703/н повторно надійшла заява про забезпечення позову, яка судовою колегією не задоволена, оскільки не обґрунтовані належними доказами як підстави забезпечення позову так і необхідність здійснення забезпечення позову за допомогою тих засобів, які вказані в заяві.

Крім цього, від представника позивача 10.06.2008 року за № 2-05/1704/н надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення по суті цивільної справи № 2-71/08 та господарської справи №21/248, яке судовою колегією не задоволено, оскільки не обґрунтоване належними доказами.

Відповідач-1 в судове засідання не з’явився, причини своєї неявки суду не повідомив, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, отже судова колегія вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами без участі представника відповідача 1.

Відповідач-2 в судовому засіданні усно заперечив проти апеляційної скарги, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Будінвест»не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Полтавської області від 18.12.2007 року необхідно залишити без змін.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Правовідносини між позивачем (підрядник) та відповідачем-1 (замовник) врегульовано договором генерального підряду на капітальне будівництво №73 від 22.10.2003 р. (т.1, а.с.28-32). Відповідно умов вказаного договору, а саме: п.п.1, 2.1. позивач зобов’язався прийняти на себе генеральний підряд по будівництву торгового комплексу загальною площею 5500 кв. м. у м. Лубни Полтавської області по вул. Радянській, 56/1. Вартість об’єкту, що споруджується підрядником визначається договірною ціною згідно кошторисної документації та виставлених рахунків.

Згідно п.6.1. договору, замовник зобов’язався щомісячно сплачувати вартість запланованих робіт на наступний місяць, а також вартість матеріалів, які плануються до закупівлі.

З матеріалів справи вбачається, що загальна вартість вказаного об’єкта становить 6800,439 тис, грн., що підтверджується зведеними кошторисними розрахунками вартості будівництва торговельного комплексу, складеними в поточних цінах станом на 28.04.2004 р. та станом на 16.06.2004 р.

Відповідач-1 провів оплату вартості виконаних робіт за період з жовтня 2003 р. по грудень 2005 р. на суму 3274345 грн.

Позивач вважає, що внаслідок порушення відповідачем-1 зобов’язань щодо фінансування (оплати) будівництва торговельного комплексу йому завдані збитки а сумі 417400,40 грн., які на його думку підтверджуються розрахунком понесених затрат за період припинення його фінансування з жовтня 2005 р. по вересень 2006 р.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, при цьому, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 623 ЦК України збитки кредиторові має відшкодовувати боржник, який порушив зобов’язання.

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частина 2 статті 22 ЦК України визначає збитки, як доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається не одержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов’язання другою стороною.

Відшкодування збитків можливо лише за наявності складу правопорушення, до якого входять наступні елементи: протиправна поведінка, наявність збитків, причинний зв’язок між протиправною поведінкою та спричиненням збитків, вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків. Отже, позивач повинен довести протиправність дій відповідача, наявність та розмір збитків, наявність причинно-наслідкового зв’язку між протиправною поведінкою та спричиненням збитків. А відповідач повинен довести відсутність своєї вини у завданих збитках.

Проаналізувавши зміст вище зазначених норм чинного законодавства, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що правових підстав для стягнення збитків в сумі 417400,40 грн. не вбачається, враховуючи наступне.

Умовами договору генерального підряду на капітальне будівництво №73 від 22.10.2003 р. вартість запланованих робіт, які відповідно до п.6.1 договору відповідач-1 щомісячно повинен сплачувати позивачу, не вказана, тому підстав для ствердження щодо неналежного виконання ТОВ «Регіональна інвестиційна компанія»грошових зобов’язань та стягнення з останнього збитків в сумі 417400,40 грн. не вбачається.

Укладення між ТОВ «Регіональна інвестиційна компанія»та ТОВ «Лубнибудторгсервіс»договору №44 від 20 серпня 2003 року про сумісне будівництво торгівельного комплексу у м. Лубни по вул. Радянській, 56/1 передбачає наявність прав і обов’язків саме у сторін, які його підписали.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача-2 солідарно з відповідачем-1 збитків в сумі 417400,40 грн. є безпідставними, оскільки ТОВ «Лубнибудторгсервіс»не є стороною у договорі на капітальне будівництво №73 від 22.10.2003 р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, колегія апеляційного суду вважає, що відповідно ст. 43 ГПК України місцевим судом належним чином досліджено обставини справи та наведено цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення господарського суду Полтавської області від 18.12.2007 р. у справі № 20/152 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, у зв’язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.          Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будінвест»на рішення господарського суду Полтавської області від 18.12.2007 року по справі № 20/152 залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Полтавської області від 18.12.2007 року по справі № 20/152 залишити без змін.

3.          Матеріали справи №20/152 повернути до господарського суду Полтавської області.

Головуючий суддя:                                                                      Фаловська І.М.

Судді:

Агрикова О.В.

Писана Т.О

Дата відправки 12.06.08