ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2008 р.

№ 13/327-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

Кота О.В.

Суддів

Шевчук С.Р. (доповідач)

Владимиренко С.В.

розглянувши касаційні скарги

Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) в особі філії "Харківське відділення Промінвестбанку в м. Києві"

на постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.04.2008р.

у справі

№13/327-07 господарського суду Київської області

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Головного управління по м. Києву та Київській області ВАТ "Державний ощадний банк України"

До

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Племзавод Шевченківський"

2.Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) в особі філії "Харківське відділення Промінвестбанку в м. Києві"

3-я особа

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чубуки"

про

визнання недійсними договорів

В судовому засіданні взяли участь представники:

-          позивача: Малаховський В.В. дов. б/н від 18.03.2008р.

-          відповідача-1: Кулініч О.В. дов. б/н від 26.11.2007р.

-          відповідача-2: Зосіменко С.В. дов. №09/1-32/29 від 12.01.2006р.

-          3-ї особи: Кулініч О.В. дов. б/н від 11.12.2007р.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство “Державний ощадний банк України” в особі Головного управління по м. Києву та Київській області ВАТ “Державний ощадний банк України” звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Племзавод Шевченківський” та Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) в особі Філії “Харківське відділення Промінвестбанку в м. Києві” за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю „Чубуки” про визнання недійсними договорів застави та іпотеки а саме: договору застави сільськогосподарської техніки від 11.07.05р. №7343, іпотечного договору від 22.09.2005 року №2587, договору застави сільськогосподарської техніки від 22.12.05р. №8667, договору застави худоби від 07.04.2006 року №1145 та договору застави сільськогосподарської техніки від 25.09.06р. №301, що укладені між відповідачем 1 та відповідачем 2.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спірні договори застави укладено незаконно всупереч арешту та забороні на відчуження всього майна відповідача-1, оскільки частина зазначеного майна вже знаходилась в заставі позивача за договором застави №589 від 28.12.2002 року, що було зареєстровано у відповідному Державному реєстрі, до того ж існував арешт та заборона на відчуження всього майна відповідача-1, введеного Постановами державних виконавців від 02.02.2005 року та 13.06.2005 року та арешт на все рухоме майно Відповідача-1, введений Ухвалою суду від 11.05.2006 року та Постановою державного виконавця від 07.08.2006 року, що було зареєстровано у відповідному Державному реєстрі.

Рішенням господарського суду Київської області від 09.01.2008р. (суддя Наріжний С.Ю.) позов задоволено повністю. Визнано недійсними з моменту їх укладення договір застави сільськогосподарської техніки від 11.07.2005 року №7343, іпотечний договір від 22.09.2005 року №2587, договір застави сільськогосподарської техніки від 22.12.2005 року №8667, договір застави худоби від 07.04.2006 року №1145 та договір застави сільськогосподарської техніки від 25.09.2006 року №301, які були укладені між ТОВ “Племзавод Шевченківський” та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) в особі Філії “Харківського відділення Промінвестбанку в м. Києві”. Стягнуто з відповідачів на користь позивача по 212 грн. 50 коп. державного мита та по 59 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.04.2008р. (головуючий Мостова Г.І., судді Писана Т.О., Фаловська І.М.) вказане рішення суду залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішеннями відповідач-2 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, в яких, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Відповідачі та третя особа не скористалися правом, наданим ст. 1112 ГПК України та не надіслали відзиви на касаційну скаргу, втім в силу ст. 75 ГПК України це не є перешкодою для розгляду касаційних скарг.

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України Шульги О.Ф. від 23.07.2008р. в зв’язку з виходом з лікарняного судді Владимиренко С.В. змінено колегію суддів та призначено колегію суддів у складі: головуючого Кота О.В., суддів Шевчук С.Р., Владимиренко С.В.

Перевіривши доводи касаційних скарг, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що 14.05.2002 року між ВАТ “Державний ощадний банк України” та ТОВ “Чубуки” було укладено Договір невідновлювальної кредитної лінії №3, за яким ТОВ “Чубуки” отримало кредит в сумі 4 600 000 гривень.

28.12.2002 року, в забезпечення виконання зобов’язань по сплаті кредиту, між ВАТ “Державний ощадний банк України” та ТОВ “Чубуки” було укладено Договір застави №589, відповідно до якого ТОВ “Чубуки” надало в заставу ВАТ “Державний ощадний банк України” рухоме майно, а саме: зернозбиральні комбайни Домінатор–208 МЕГА (№ машини 94503094, № двигуна (шасі) 4, рік випуску 2002, номер 12385 КА) та Лексіон-460 (№ машини 54400653, № двигуна (шасі) 00839 00653, рік випуску 2002, номер 12386 КА); комбайни кормозбиральні Ягуар –850 (№ машини 49201893, № двигуна (шасі) 49201893, рік випуску 2002, номер 13219 КА) та Ягуар –850 (№ машини 49201894, № двигуна (шасі) не має, рік випуску 2002, номер 11314 КА) (далі –комбайни).

Відповідно до вимог п.п.3.2.4., 3.2.5., 3.3.7., 3.3.8. Договору застави №589 відчуження та обтяження іншими зобов’язаннями (наступними заставами) вищезазначених комбайнів було дозволено лише за письмовою згодою заставодержателя ВАТ “Державний ощадний банк України”.

В подальшому, в зв’язку з наявною заборгованістю ТОВ “Чубуки” перед ВАТ “Державний ощадний банк України”, було вчинено виконавчий напис нотаріуса №2305 від 07.09.2004 року, за яким звернуто стягнення на вищезазначені комбайни.

В ході здійснення виконавчих проваджень по стягненню заборгованості з ТОВ “Племзавод Шевченківський”, ТОВ “Чубуки”, 03.03.2005 року на адресу ВАТ “Державний ощадний банк України” було направлено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.02.2005 року Відділу Державної виконавчої служби Переяслав –Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Згідно п.п. 1, 2 даної Постанови було накладено арешт на все майно, що належить зокрема: ТОВ “Племзавод Шевченківський”та ТОВ “Чубуки” і заборонено відчужувати будь-яке майно, яке належить: ТОВ “Племзавод Шевченківський” та ТОВ “Чубуки”.

Окрім цього, згідно Постанови Відділу державної виконавчої служби Підрозділу примусового виконання рішень Київського обласного управління юстиції від 13.06.2005 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить третій особі згідно акту опису й арешту майна від 17.09.2004 року, серії АА №114971, яким описано та накладено арешт на чотири комбайни, що належали ТОВ “Чубуки” та перебували в заставі на підставі договору №589 від 28.12.2002 р.

Проте, як зазначено судами, незважаючи на обставини зазначені вище між відповідачем-1 та відповідачем 2 були укладені наступні договори застави.

- Договір застави сільськогосподарської техніки від 11.07.2005 року №7343, за яким відповідачем-2 було отримано в заставу рухоме майно, що вже знаходилось у заставі у позивача за Договором застави №589 від 28.12.2002 року і пройшло реєстрацію у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (запис №25 у витягу з реєстру, що додається) 12.07.2005 року.)

- Іпотечний договір від 22.09.2005 року №2587, за яким відповідачем-2 було отримано в іпотеку від відповідача 1 цілісний майновий тваринницький комплекс за адресою: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Шевченкове, вул. Леніна, б/н.

- Договір застави сільськогосподарської техніки від 22.12.2005 року №8667, за яким відповідачем 2 було отримано від відповідача 1 в заставу три трактори марки К-701.

- Договір застави худоби від 07.04.2006 року №1145, за яким відповідачем -2 було отримано від відповідача 1 в заставу: 200 (двісті) голів поголів’я великої рогатої худоби загальною вагою 80 (вісімдесят) тон.

- Договір застави сільськогосподарської техніки від 25.09.2006 року №301, за яким відповідачем-2 було отримано в заставу комбайн кормозбиральний Ягуар –840, № машини 49100951, 1997 р.в., реєстраційний номер 23812 КА.

За таких обставин, враховуючи, що оспорювані договори укладені між відповідачами в період існування арешту та заборони на відчуження всього майна відповідача 1, накладеного постановами ДВС та ухвалою господарського суду Київської області від 11.05.2006р. у справі №110/2б-2006/14, частина майна вже перебувала в заставі у позивача та що по деяким договорам відповідач 1 не був власником майна, яке передавалось в заставу суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що спірні договори укладені з порушенням норм чинного законодавства, а тому на підставі ст. 203, ст. 215 ЦК України задовольнили позов та визнали їх недійсними.

Однак, погодитись з такими висновками суду не можна, оскільки судом не визначено в повній мірі правову природу спірних відносин і право яке порушене.

Так, відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно ст.2 ГПК України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України “Про судоустрій України” є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Зокрема, положеннями ст.20 Господарського кодексу України та ст. 16 Цивільного Кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб’єктів господарювання.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою –посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

В даному випадку, як було встановлено судами, відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі Головного управління по м.Києву та Київській області ВАТ "Державний ощадний банк України" подала позов про визнання недійсним договорів застави та іпотеки, які укладені між ТОВ “Племзавод Шевченківський” та Акціонерним комерційним промислово–інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) в особі Філії “Харківського відділення Промінвестбанку в м. Києві”.

Отже, поскільки, позивач –відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі Головного управління по м. Києву та Київській області ВАТ "Державний ощадний банк України" не є учасником спірних договорів застави та іпотеки, судам слід було з’ясувати чи призведе обраний позивачем спосіб захисту порушеного права (визнання спірних договорів недійсними) до захисту порушеного права, в разі задоволення позову та чи було взагалі порушення прав позивача.

Окрім цього, розглядаючи даний позов судам слід було перевірити чи здійснено державним виконавцем реєстрацію постанов про арешт майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна і Єдиному реєстрі заборон відчуження об’єктів нерухомого майна та коли, врахувавши при цьому, вимоги ст. 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Також суди, не звернувши уваги на доводи відповідачів, з наданням їм відповідної правової оцінки, про те, що право власності відповідача 1 на техніку, яка була передана в заставу підтверджується свідоцтвом про реєстрацію, довідкою Держтехнагляду та договором купівлі-продажу техніки від 15.10.2004р. за №45/11, який укладений між ТОВ "Племзавод Шевченківський" і ТОВ "Інтерагросервіс" та не вирішивши питання щодо необхідності залучення до участі у справі ТОВ "Інтерагросервіс" дійшли передчасного висновку про відсутність права власності у відповідача 1 на техніку передану в заставу.

За таких обставин визнати оскаржувані судові рішення законними та обґрунтованими не можна, оскільки ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції не з’ясував належним чином дійсні обставини справи, що вплинуло на їх юридичну оцінку та на правильність застосування норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного та враховуючи, що в силу вимог ст.1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне скасувати прийняті у справі рішення, з направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно з'ясувати всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для їх розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від цього прийняти законне рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) в особі філії "Харківське відділення Промінвестбанку в м. Києві" задовольнити частково.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.04.2008р. та рішення господарського суду Київської області від 09.01.2008р. у справі №13/327-07 скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду Київської області в іншому складі суду.

Головуючий                                                              Кот О.В.

С у д д я                                                                                Шевчук С.Р.

С у д д я                               Владимиренко С.В.