ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

28.05.08                                                                                           Справа № 2/13

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді                                                             Процика Т.С.

суддів                                                                                Городечної М.І.

Кузя В.Л.

при секретарі судового засідання Трускавецькому В.П.

розглянув           апеляційну скаргу Ужгородського комунального підприємства теплових мереж (далі УКПТМ) «Ужгородтеплокомуненерго»від 08.02.2008р. № 08-02/01

на ухвалу          Господарського суду Закарпатської області від 29.01.2008р.

у справі           № 2/13

за позовом           УКПТМ «Ужгородтеплокомуненерго», м. Ужгород

до відповідача          Ужгородської міської ради, м. Ужгород

про           зобов’язання повернення майна –об’єктів комунальної інфраструктури, переданого за актами № 01 від 05.10.2007р. та № 02 від 09.10.2007р.

за участю представників:

від позивача –не з’явився;

від відповідача –не з’явився.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 29.01.2008р., суддя Ремецькі О.Ф., порушено провадження у справі та прийнято заяву до розгляду; також в цій ухвалі зазначено: «клопотання про забезпечення позову в порядку ст.ст.66-67 Господарського процесуального кодексу України буде вирішено після подання необхідних доказів та наведення обґрунтованих припущень для застосування таких заходів».

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, УКПТМ «Ужгородтеплокомуненерго», позивач у справі, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 29.01.2008 року у справі № 2/13 в частині не вирішення клопотання позивача про забезпечення позову; вжити заходів до забезпечення позову відповідно до заяви про забезпечення позову (безпосередньо судом апеляційної інстанції або шляхом зобов’язання винести дану ухвалу суд першої інстанції): заборонити відповідачу до набрання рішення суду законної сили вчиняти, дії спрямовані на відчуження об’єктів комунальної інфраструктури, переданих підприємством-банкрутом «Ужгородтеплокомуненерго»відповідно до Акту № 01 від 05.10.2007р. та Акту № 02 від 09.10.2007р. до комунальної власності територіальної громади міста Ужгород; заборонити іншим особам вчиняти дії спрямовані на відчуження об’єктів комунальної інфраструктури, переданих підприємством-банкрутом «Ужгородтеплокомуненерго»відповідно до Акту № 01 від 05.10.2007р. та Акту № 02 від 09.10.2007р. до комунальної власності територіальної громади міста Ужгород.

Скаржник, зокрема, вважає оскаржену ухвалу такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого вона підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, суд встановив наступне.

УКПТМ «Ужгородтеплокомуненерго»звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Ужгородської міської ради про зобов’язання повернення майна –об’єктів комунальної інфраструктури, переданого за актами № 01 від 05.10.2007р. та № 02 від 09.10.2007р.

Разом з позовною заявою до суду першої інстанції позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу до набрання рішення суду законної сили вчиняти дії, спрямовані на відчуження об’єктів комунальної інфраструктури, переданих підприємством-банкрутом «Ужгородтеплокомуненерго»відповідно до Акту № 01 від 05.10.2007р. та Акту № 02 від 09.10.2007р. до комунальної власності територіальної громади міста Ужгород та заборони іншим особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження об’єктів комунальної інфраструктури, переданих підприємством-банкрутом «Ужгородтеплокомуненерго»відповідно до Акту № 01 від 05.10.2007р. та Акту № 02 від 09.10.2007р. до комунальної власності територіальної громади міста Ужгород.

Підставами для звернення до суду з позовом скаржник як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі, зазначив, зокрема, що:

-          постановою Господарського суду Закарпатської області від 28.09.2006р. у справі № 5/219-6-10-8-К за заявою Кооперативу «Ізоліровщик»до УКПТМ «Ужгородтеплокомуненерго»про визнання банкрутом, зокрема, визнано банкрутом УКПТМ «Ужгородтеплокомуненерго»та відкрито ліквідаційну процедуру;

-          також п.8 вищезгаданої постанови було постановлено власнику майна –Ужгородській міській раді в особі її відповідних органів, як учаснику провадження справи про банкрутство, прийняти об’єкти комунальної інфраструктури підприємства-банкрута до комунальної власності територіальної громади міста Ужгород відповідно до ст.26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»без додаткових умов та забезпечити фінансування в установленому порядку;

-          на виконання постанови Господарського суду Закарпатської області та у відповідності до ст.26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»УКПТМ «Ужгородтеплокомуненерго»передало, а Ужгородська міська рада прийняла об’єкти комунальної інфраструктури підприємства-банкрута до комунальної власності територіальної громади міста Ужгород, за результатами чого був складений Акт № 01 від 05.10.2007р. та Акт № 02 від 09.10.2007р.;

-          однак, Постановою Вищого господарського суду України від 17.01.207р. у справі № 5/219-6-10-8-К постанову Господарського суду Закарпатської області від 28.09.2006р. у справі № 5/219-6-10-8-К скасовано, справу № 5/219-6-10-8-К передано на новий розгляд до Господарського суду Закарпатської області на стадію санації;

-          з метою повернення майна на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України позивач звертався до відповідача з заявами про повернення майна від 16.03.2007р. № 01-2 та від 31.05.2007р. № 01-3, однак майно повернуто не було.

Підставами для забезпечення позову скаржник як у заяві, так і в апеляційній скарзі, крім тих підстав, що були викладені у позовній заяві, зазначив також, зокрема, що в офіційному друкованому органі Ужгородської міської ради –газеті «Ужгород»- були висвітлені проблеми комунальної інфраструктури м. Ужгород та спроби влади їх вирішити, у тому числі за рахунок реалізації частини нерентабельних котелень –майна, переданого КП «Ужгородтеплокомуненерго»на виконання постанови Господарського суду Закарпатської області від 28.09.2006р. про визнання банкрутом.

Вищевказані обставини, на думку скаржника, призведуть до неможливості виконати рішення суду у разі задоволення позову.

Оцінивши такі твердження відповідача, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Статтями 66 та 67 ГПК України передбачено, що особа, яка має підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення (можливе утруднення виконання рішення суду), а невжиття таких заходів може зробити неможливим виконання рішення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття заходів до забезпечення позову в будь-якій стадії провадження у справі.

Згідно з ст.66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч.1 ст.67 ГПК України позов забезпечується:

накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Позивачем вказано на необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, зокрема, шляхом заборони відповідачу до набрання рішення суду законної сили вчиняти дії спрямовані на відчуження об’єктів комунальної інфраструктури, переданих підприємством-банкрутом «Ужгородтеплокомуненерго»відповідно до Акту № 01 від 05.10.2007р. та Акту № 02 від 09.10.2007р. до комунальної власності територіальної громади міста Ужгород та заборони іншим особам вчиняти дії спрямовані на відчуження об’єктів комунальної інфраструктури, переданих підприємством-банкрутом «Ужгородтеплокомуненерго»відповідно до Акту № 01 від 05.10.2007р. та Акту № 02 від 09.10.2007р. до комунальної власності територіальної громади міста Ужгород.

Проте, позивачем не подано доказів, зокрема, копії примірника газети «Ужгород», на який посилається скаржник; також, як у заяві про забезпечення позову, так і в апеляційній скарзі позивачем не зазначено дати випуску, номеру вищезгаданого примірника газети «Ужгород»(також назви статті).

Також, на вказавши ані дати, ані номеру, скаржник не вказав на ту обставину, зокрема, коли була опублікована вищезгадана стаття в газеті «Ужгород»- до прийняття Вищим господарським судом України постанови від 17.01.207р. у справі № 5/219-6-10-8-К про скасування постанови Господарського суду Закарпатської області від 28.09.2006р. у справі № 5/219-6-10-8-К, тобто коли була чинною постанова Господарського суду Закарпатської області від 28.09.2006р. у справі № 5/219-6-10-8-К, якою зобов’язано передати спірне майно у комунальну власність громади в особі відповідача, чи вже після прийняття Вищим господарським судом України постанови від 17.01.207р. у справі № 5/219-6-10-8-К, що має значення для правильного вирішення питання наявності підстав для забезпечення позову.

Також, не подано скаржником ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції інших доказів про наявність фактів вчинення дій, спрямованих на відчуження відповідачем спірного майна.

Крім того, у цьому випадку, суд першої інстанції не відмовив скаржнику у задоволенні його заяви про забезпечення позову, а з огляду на вищезазначене в сукупності, зокрема, неподання необхідних доказів для застосування заходів до забезпечення позову, зазначив, що дане клопотання буде вирішено після їх (доказів) подання, чим дав можливість скаржнику до наступного судового засідання подати всі необхідні докази та обґрунтувати необхідність вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Також апеляційний господарський суд відзначає, що відповідно до частини першої статті 106 Господарського процесуального кодексу України ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Статтею 67 ГПК України передбачено, що про забезпечення позову виноситься ухвала. Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено.

Аналіз статей 66, 67 і 86 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що процесуальний закон не надає сторонам права оскаржити в апеляційному порядку ухвалу господарського суду, якою вирішується питання перенесення розгляду клопотання про забезпечення позову до подання необхідних доказів та наведення обґрунтованих припущень для застосування таких заходів.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський ПОСТАНОВИВ:

1.          Відмовити у задоволенні апеляційної скарги УКПТМ «Ужгородтеплокомуненерго».

2.          Залишити ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 29.01.2008р. у справі № 2/13 без змін, а апеляційну скаргу УКПТМ «Ужгородтеплокомуненерго»- без задоволення.

Дана постанова може бути оскаржена у касаційному порядку.

Постанова оформлена і підписана 28.07.2008р.

Головуючий-суддя                                                            Процик Т.С.

суддя                                                            Городечна М.І.

суддя                                                            Кузь В.Л.