РІШЕННЯ

"06" червня 2008 р.

Справа № 9/70-1614

Господарський суд Тернопільської області

у складі

Розглянув справу

за позовом Служби безпеки України вул. Володимирська, 33, м.Київ 34.

до Приватного малого підприємства Тернопільська фірма "Будівельник" вул. Миру, 3а, м.Тернопіль.

За участю представників сторін:

позивача: Притолюк М.П., довіреність № 22/226-Д від 16.09.2005 р.

відповідача: Вигонний А.М., довіреність № 46 від 01.05.2008 р.

роз’яснивши у розпочатому судовому засіданні представникам сторін права та обов’язки учасників господарського процесу згідно з ст.ст. 22, 29 ГПК України,

встановив:

Позивач –Служба безпеки України, м. Київ, 14.04.2008 р. звернувся до господарського суду з позовом до Приватного підприємства “Тернопільська фірма “Будівельник”, м. Тернопіль, про стягнення з Відповідача пені у розмірі 10 883,00 грн. за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором №19/3-104 пайової участі у будівництві 160-ти квартирного житлового будинку за будівельною адресою - м. Тернопіль, вул. Корольова, укладеного між сторонами 12.10.2005 р., посилаючись на таке:

12 жовтня 2005 р. між ПП “Тернопільська фірма “Будівельник”, як Забудовником, та Службою безпеки України, як Пайовиком, укладено договір пайової участі у будівництві 160-ти квартирного житлового будинку у м. Тернополі за будівельною адресою – м. Тернопіль, вул.. Корольова за № 19/3-104, предметом якого є пайова участь Позивача у фінансуванні будівництва однієї однокімнатної квартири № 40, загальною площею 44,77 кв. м.

У відповідності до п.п. 1.4, 1.5 даного договору Відповідач –ПП “Тернопільська фірма “Будівельник” зобов’язався за рахунок коштів СБУ збудувати та в 4-му кварталі 2005 року ввести в експлуатацію житловий будинок, а через два тижні по закінченню будівництва будинку та здачі його в експлуатацію, але не пізніше 31.12.2005 р. передати Позивачу у власність об’єкт –однокімнатну квартиру.

Як стверджує Позивач, ним виконано договірні зобов’язання –сплачено вартість однокімнатної квартири в розмірі 128 558,60 грн., в тому числі на виконання додаткової угоди від 05.12.2007 р. № 19/2-62, що підтверджується платіжними дорученнями № 175 від 01.11.2005 р., № 89 від 06.12.2007 р. (копії містяться в матеріалах справи).

Між тим, Відповідач порушив умови договору пайової участі у будівництві № 19/13-104 від 12.10.2005 р., адже передав квартиру у власність Служби безпеки України лише 05 грудня 2007 р. на підставі акту прийняття-передачі № 7 від 05.12.2007 р.,

Згідно п. 4.3 договору передбачено, що при порушенні Забудовником терміну введення в експлуатацію об’єкту та несвоєчасну передачу предмету цього договору

Пайовику, він сплачує Пайовику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день перевищення терміну передачі об’єкту за актами приймання-передачі.

Відтак, Позивач просить стягнути з ПП “Тернопільська фірма “Будівельник” 10 883,00 грн. пені за період з 10.08.2005 р. по 30.06.2006 р. за порушення договірних зобов’язань.

Ухвалою від 18.04.2008 р. порушено провадження та призначено розгляд справи на 12:00 год. 26 травня 2008 р.

У судовому засіданні 26.05.2008 р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Відповідача явку свого повноважного представника в судове засідання 26.05.2008 р. не забезпечив, хоча був повідомлений про час та місце розгляду спору належним чином, про що свідчить підпис уповноваженої особи на повідомленні про вручення поштового відправлення.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався до 11:00 год. 06 червня 2008 р.

У судовому засіданні 06.06.2008 р. представник Відповідача подав відзив на позов (вх. № 13857 від 06.06.2008 р.) в якому заперечив проти позовних вимог, вказав, що у відповідності до ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність тривалістю один рік. Позивачем здійснено нарахування пені з 01.01.2006 р. по 30.06.2006 р., тобто у відповідності до ст. 232 ГК України, однак позов подано до суду 28.01.2008 р., через півтора роки після припинення нарахування штрафних санкцій. Відтак, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, зібрані по справі, господарський суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Спір виник внаслідок неналежного виконання Відповідачем, як Забудовником, зобов’язань по передачі Відповідачу, як Пайовиком однокімнатної квартири в строки, обумовлені договором пайової участі у будівництві 160-ти квартирного житлового будинку в м. Тернополі за будівельною адресою – м. Тернопіль, вул. Корольова № 19/3-104 від 12.10.2005 р.

Згідно з умовами вказаного договору Відповідач –ПП “Тернопільська фірма “Будівельник” зобов’язався збудувати та в 4-му кварталі 2005 року та ввести в експлуатацію житловий будинок, а через два тижні по закінченню будівництва будинку та здачі його в експлуатацію, але не пізніше 31.12.2005 р. передати Позивачу у власність об’єкт –однокімнатну квартиру.

Приватне підприємство “Тернопільська фірма” “Будівельник” порушило договірні зобов’язання, передав на підставі акту прийняття-передачі № 7 від 05.12.2007 р. квартиру у власність Служби безпеки України лише 05 грудня 2007 р.

Пунктом 4.3 договору пайової участі № 19/3-104 передбачено, що при порушенні Забудовником терміну введення в експлуатацію об’єкту та несвоєчасну передачу предмету цього договору Пайовику, він сплачує Пайовику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день перевищення терміну передачі об’єкту за актами приймання-передачі.

За порушення строків передачі квартири у власність Позивач просить стягнути з ПП “Тернопільська фірма” “Будівельник” 10 883,00 грн. пені за період з 01.01.2006 р. по 30.06.2006 р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

При реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання відповідно до ст.223 Господарського кодексу України застосовуються загальні та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Згідно зі ст.260 ЦК України порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

За змістом ст. 256 ЦК України під позовною давністю розуміється строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому , відносно стягнення неустойки (штрафу, пені) цей термін ч.2 ст.258ЦК України обмежено в один рік.

Статтею 232 Господарського кодексу України визначено порядок застосування штрафних санкцій та обмеження щодо періоду їх нарахування, зокрема ч.6 цієї статті передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором , припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Юридичний аналіз наведених правових норм свідчить, що ч.6 статті 232 Господарського кодексу України передбачає строк , у межах якого нараховуються штрафні санкції, а строк , протягом якого особа може звернутися до суду за захистом свого порушеного права , встановлюється Цивільним кодексом України.

Позивач заявив до стягнення 10 883,00 грн. пені за період з 01.01.2006 р. по 30.06.2006 р. та звернувся до господарського суду з вимогами про її стягнення 14 квітня 2008 р. (вх. № 1376 від 14.04.2008 р.), тобто пізніше, ніж через рік, після нарахування штрафних санкцій, відтак пропустив строк позовної давності для звернення з такою позовною вимогою. Клопотання про відновлення пропущеного строк позовної давності Служба безпеки України не заявила.

При таких обставинах справи суд відмовляє позивачу у задоволенні позову з підстав необґрунтованості вимог та покладає на нього судові витрати по розгляду даного спору в силу положень ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні 06.06.2008 р. за згодою представників сторін оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду згідно ст. 85 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 1,2,33,43,49,82,84, 85 Господарського процесуального кодексу України, статтями ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, статтями ч. 2 ст. 258 Цивільного Кодексу України, господарський суд ,

ВИРІШИВ:

Відмовити Службі безпеки України, м. Київ, у задоволенні позову до Приватного підприємства “Тернопільська фірма “Будівельник”, м. Тернопіль, про стягнення 10 883,00 грн. пені.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) “17” червня 2008 р. рішення, через місцевий господарський суд.

Суддя