ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.06.08

Справа № 15/225-08.

за
позовом Дочірнього підприємства «Аромат», Київська область, м. Сквира

до
відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, Сумська область, м. Тростянець

про
стягнення 2281 грн. 10 коп.

СУДДЯ
Резниченко О.Ю.

За
участю представників сторін:

Від
позивача:      Добрецький С.С.,
довіреність б/н від 22.04.2008р.

Від
відповідача:  не з'явився

Суть спору: Позивач просить стягнути з
відповідача 2281 грн. 10 коп. заборгованості, а саме 1836 грн. 39 коп. боргу по
договору постачання №186 від 09 липня 2007р. станом 30.04.2008р., пеню в сумі
193 грн. 06 коп. та  31 грн. 65 коп.  - 3% річних.

Відповідач
письмовий відзив на позов не подав, в дане судове засідання не з'явився.

Ухвала
про порушення провадження у справі № 15/225-08 від 12.05.2008р., направлена
відповідачу, була повернута поштою до суду з відміткою «адресата не має».

Позивачем
в судове засідання 29.05.2008р. було подано довідку адресного бюро №1109 від
29.02.2008р, відповідно до якої адреса місця проживання відповідача: АДРЕСА_1.
Тому, суд направляв відповідачу ухвалу про відкладення на адресу, яка вказана у
довідці адресного бюро, адресу, яка вказана позивачем у позовній заяві та
адресу, яка зазначена у свідоцтві про державну реєстрацію відповідача. З
вказаних адрес ухвали про відкладення були повернуті відділенням пошти до суду
з відміткою «за зазначеною адресою не проживає».

Оскільки,
до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників
судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому
примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті
органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» вважаються
належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення
учасників судового процесу.

Тому,
враховуючи викладене, згідно ст. 75 ГПК України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази, суд
встановив:

09.07.2007р.
між позивачем та відповідачем був укладений договір постачання №186, за умовами
п. 1.1. якого позивач зобов'язується здійснювати поставку молочної продукції
відповідачу, а відповідач повинен прийняти продукцію в асортименті, обсягах та
на умовах, передбачених цим договором. Повне найменування товару, що
постачається, його опис і характеристика, кількість товару, ціна одиниці
товару, вартість та інші параметри вказуються в накладних, які є невід'ємною
частиною даного договору.

Відповідно
до п. 4.1 договору розрахунки за поставлений товар здійснюються безпосередньо
між постачальником  та покупцем шляхом
перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника з умовами оплати:
100% попередня оплата.

По
видатковим накладним з липня по жовтень 2007 року позивач поставив відповідачу
за договором продукцію на загальну суму 1836 грн. 39 коп.

Факт
отримання відповідачем продукції за договором підтверджується матеріалами
справи, а саме видатковими накладними, на яких міститься підпис відповідача
(копії накладних долучені до матеріалів справи).

Як
пояснив представник позивача, відповідач за поставлений товар не розрахувався,
тому, відповідно до ст. 530 ЦК України, позивач направив  відповідачу претензію №186 від 05.03.2008р. з
вимогою погасити заборгованість за поставлену молочну продукцію у термін до
03.04.2008р. (як додаток до вказаної претензії позивач направив відповідачу акт
звірки у 2-примірниках).

Відповідно
до п. 4.2 договору постачання №186 від 09 липня 2007р. у разі направлення
постачальником на адресу покупця пропозицій щодо проведення звірки
взаєморозрахунків, останній в десятиденний термін проводить звірку, підписує
акт і направляє один екземпляр на адресу постачальника. Якщо покупець не
підписав постачальнику впродовж цього терміну акт і не представив докази, що спростовують
інформацію, зафіксовану в такому акті, то вважається, що покупець згоден з
даними бухгалтерії постачальника.

Але,
як пояснив представник позивача, відповідач, у термін вказаний в претензії,
розрахунки з позивачем не провів, відповіді на претензію не надав.

Таким чином, на день подачі позовної заяви до
суду, заборгованість позивача перед позивачем по основному боргу склала  1836 грн. 39 коп., що підтверджується
матеріалами справи.

Відповідно
до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання на
лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за
відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог,
що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно
до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і відповідно до умов договору. Не виконуючи належним чином свої
зобов'язання, відповідач порушив вимоги ст. 526 ЦК України - допустив
прострочення грошового зобов'язання.

Відповідачем
не подано ні доказів сплати боргу, ні аргументованих заперечень проти вимог
позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення 1836 грн. 39  коп. основного боргу суд вважає
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на підставі  ст. 193 Господарського кодексу України,
ст.ст. 526,  527, 530 Цивільного кодексу
України.

Крім
цього, позивачем заявлені вимоги по стягненню пені у розмірі  193 грн. 06 коп. за період з жовтня 2007р. по
квітень 2008р. Відповідальність відповідача за несвоєчасне виконання
зобов'язання у вигляді стягнення пені передбачена п. 7.13 договору  №186 від 09 липня 2007р., за яким за
прострочення оплати товару відповідач
має сплатити на користь позивача пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми боргу, яка діяла в період, за який проводиться нарахування,
за весь час прострочення.

Оскільки,
права позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 193 грн. 06 коп.,
передбачені умовами договору, пеня нарахована в межах строку позовної давності,
з урахуванням вимог Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань”, тому позовні вимоги в зазначеній частині також
є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 549-552
Цивільного Кодексу України.

Також,
за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по договору №186 від 09 липня
2007р. позивач просить стягнути з відповідача 31 грн. 65 коп.  - 3% річних за період за період з жовтня
2007р. по квітень 2008р.  (п. 7.13
договору).

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимоги кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Враховуючи
вищевикладене позовні вимоги стосовно стягнення 31 грн. 65 коп. 3% річних за
порушення терміну виконання грошових зобов'язань є обґрунтованими та підлягають
задоволенню на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно
ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита та  на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу понесені позивачем покладаються на відповідача.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

В
И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.   Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Дочірнього підприємства «Аромат»
(Київська область, Сквирський район, м. Сквира, вул. Леніна, 19,13, код
30737268) 1836 грн. 39 коп. основного боргу, 193 грн. 06 коп. пені та  31 грн. 65 коп.  - 3% річних, 102 грн. 00 коп. витрат по
держмиту, 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

3.          Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

СУДДЯ
О.Ю.Резниченко

В
судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Повний
текст рішення підписано 13.06.08р.