СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

06 червня 2008 року

Справа № 2-16/13904-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Голика В.С.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Борисової Ю.В.,

секретар судового засідання                                        Єгорова О.В.

за участю представників сторін:

представники сторін не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Омельченко В.А.) від 14 березня 2008 року по справі № 2-16/13904-2007А

за позовом           відкритого акціонерного товариства "Монтажне управління № 14" (вул. Монтажна, 23, Гресівський, м. Сімферополь, 95493)

до           Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим (вул. М. Залки, 1/9, Сімферополь ,95053)

про визнання незаконними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

За результатами виїзної позапланової перевірки відкритого акціонерного товариства „Монтажне управління № 14” з питання дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності за контрактом від 01.03.2007 № 1, укладеним з „Меtаlgаlапtе” (Італія) (акт перевірки № 5213/22-012/04772900 від 10.08.2007) Державною податковою інспекцією в м. Сімферополі прийняті податкові повідомлення-рішення № від 15.08.2007 та №/1 від 06.09.2007, якими застосовані до позивача штрафні санкції у сумі 53503,52 грн.

Відповідно результатів перевірки, на думку податкового органу, позивачем порушено вимоги статей 1, 2 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” № 185/94 від 23.09.1994, що виразилося у невчасному надходженні імпортного товару на суму 79 650 євро за зовнішньоекономічним контрактом від 01.03.2007 № 1, з простроченням на 33 дня.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 14 березня 2008 року у справі № 2-16/13904-2007А (суддя В.А. Омельченко) позов задоволено: визнані недійсними та скасовані податкові повідомлення-рішення № від 15.08.2007 та № /1 від 06.09.2007.

При прийнятті постанови місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що з боку позивача порушень діючого законодавства не було, оскільки датою імпорту слід вважати не дату оформлення вантажної митної декларації, а дату фактичного перетину товаром митного кордону України.

Відповідач оскаржує вказаний судовий акт у зв’язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, на думку податкового органу, датою перетину товаром митного кордону України є дата завершення оформлення вантажної митної декларації.

Більш детально доводи сторони викладені в апеляційній скарзі.

Розпорядженням виконуючого обов’язки голови Севастопольського апеляційного господарського суду Т.С. Видашенко від 05 червня 2008 року суддю Горошко Н.П. у зв’язку із закінченням повноважень у складі колегії було замінено на суддю Ю.В. Борисову.

Судова колегія, розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" імпортні операції резидентів, що здійснюються на умовах відстрочення поставки, мають здійснюватися не пізніше 90 днів з моменту оплати товарів. При цьому названий закон не визначає моменту, в який імпортна операція має вважатися завершеною. Це питання вирішується абзацем 38 статті 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність". У цьому абзаці момент здійснення експорту (імпорту) визначається як момент перетинання товаром митного кордону України або переходу права власності на товар. Момент переходу права власності на товар має значення тоді, коли імпорт, як це передбачається статтею 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", здійснюється без ввезення товару на територію України. Отже, момент здійснення імпортної операції має визначатися, виходячи з моменту перетинання митного кордону. При цьому відповідно до статті 6 Митного кодексу України митний кордон збігається з державним кордоном України.

Відповідно до статті 95 Митного кодексу України переміщення товарів через митний кордон здійснюється через пункти пропуску. Як підтверджується матеріалами справи, позивач здійснив переміщення товарів через митний кордон України. Цей факт своєю печаткою засвідчила митниця.

Визначення дати здійснення імпортної операції відповідно до зазначених положень Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та Митного кодексу України відповідає меті Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті". Як вбачається із змісту цього Закону, його метою є виключення тривалої заборгованості іноземних контрагентів перед українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності з поставки товарів або їх оплати.

З іншого боку, момент здійснення імпортної операції не може пов'язуватися з повним завершенням усіх митних процедур, оскільки ці процедури мають на меті забезпечення справляння податків та зборів, здійснення митного контролю та належне його оформлення, а також боротьбу з контрабандою. Ці цілі є далекими від мети Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Що стосується Інструкції про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 13.12.2006 № 455, то слід враховувати, що ця Інструкція не може визначати порядок застосування пені за прострочення здійснення імпортних операцій, оскільки пеня є адміністративно-господарською санкцією, яка відповідно до частини 2 статті 238 Господарського кодексу України застосовується на умовах і в порядку, що визначаються законодавчими актами. Інструкція Правління Національного банку України до категорії законодавчих актів не належить.

Крім того, слід враховувати, що відповідно до статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" індивідуальні ліцензії Національного банку України потребують імпортні операції резидентів, що здійснюються на умовах відстрочення поставки, якщо таке відстрочення перевищує 90 календарних днів. Поставка –це різновид купівлі-продажу. Зобов’язання продавця передати товар на виконання договору, у тому числі й поставки, вважається виконаним в момент передачі товару перевізникові (частина 2 статті 664 Цивільного кодексу України).

За таких умов встановлений 90-денний строк ніяк не може пов’язуватися з повним завершенням митних процедур, оскільки постачальник (продавець) не має будь-якого відношення до митних процедур.

Отже, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що господарський суд Автономної Республіки Крим правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 14 березня 2008 року у справі № 2-16/13904-2007А залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                        В.С. Голик

Судді                                                                      Ю.М. Гоголь

Ю.В. Борисова