ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"16" квітня 2008 р.                                                             Справа №10/1979-А

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі м. Ізяслав

до підприємства Ізяславської виправної колонії №31 м. Ізяслав

про стягнення 28623,32 грн.

Суддя Виноградова В.В.

Секретар судового засідання Дідик Н.Д.

Представники сторін:

позивача Якимчук Ю.В.- за довіреністю від 09.01.2008р. №195/07

відповідача Грищук Г.В.- за довіреністю від 15.04.2008р. №1700

Суть спору: Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить у відповідності до вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” стягнути з відповідача на користь управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі заборгованість по страхових внесках на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в розмірі 28623,22 грн., що утворилась станом на 25.03.2008р. за листопад-грудень 2007р., січень 2008р..

В підтвердження позовних вимог подав копії розрахунків сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, вимогу на стягнення заборгованості, картки особового рахунку платника, розрахунок заборгованості.

Відповідач в наданих письмових поясненнях та повноважний представник в судовому засіданні позовні вимоги визнає, причину виникнення заборгованості пояснює важким фінансовим становищем, яке виникло з недофінансуванням.

Розглядом наданих матеріалів справи встановлено :

Підприємство Ізяславської виправної колонії №31 м.Ізяслав, зареєстроване як суб’єкт підприємницької діяльності - юридична особа Ізяславською райдержадміністрацією 13.06.2000р., про що видано свідоцтво про державну реєстрацію , включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що підтверджується довідкою Хмельницького обласного управління статистики №3047, згідно ст.ст. 1,14 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування“ зареєстрований як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. що підтверджується витягом з журналу реєстрації платників внесків до ПФУ.

У відповідача станом на 25.03.2008р. утворилась заборгованість по страхових внесках на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в сумі 28623,22 грн., що підтверджується розрахунками сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за листопад-грудень 2007р., січень 2008р., які подавались відповідачем до Пенсійного фонду України, карткою особового рахунку платника, розрахунком заборгованості.

Позивачем, відповідно до вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” виставлена відповідачу вимога від 05.03.2008р. №Ю-13/3 про сплату 118611,68 грн. заборгованості , яка врученна відповідачу 06.03.2008р. згідно поштового повідомлення.

Оскільки заборгованість по страхових внесках на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в розмірі 28623,22 грн. в добровільному порядку відповідачем не сплачена, позивачем подано позов до суду.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається наступне.

Відповідно ст.1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (надалі –Закону), страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Згідно п. 1 ст.14 Закону страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

У відповідності до п.6 ст.17 Закону платник страхових внесків зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Нормами ст. 106 зазначеного Закону передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки.

У разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано необхідні докази про наявність заборгованості відповідача та вжиття заходів її стягнення з врахуванням вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Судом враховується, що відповідачем у поданих розрахунках сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за листопад-грудень 2007р., січень 2008р. самостійно визначались розміри внесків, а вимога про сплату заборгованості в установленому законом порядку не оскаржувалась та не скасована. Доказів про сплату заборгованості суду не подано.

За таких обставин, позовні вимоги обґрунтовані, підтвердженні матеріалами справи, відповідають чинному законодавству та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104, 158-163, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов Управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі м. Ізяслав до Державного підприємства Ізяславської виправної колонії №31 м. Ізяслав про стягнення 28623,32 грн. заборгованості по страхових внесках задоволити.

Стягнути з Державного підприємства Ізяславської виправної колонії №31 м. Ізяслав , вул. Юрія Гагаріна,4 () на користь Управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі м. Ізяслав, вул. Шевченка,16 () 28623,32 грн. (двадцять вісім тисяч шістсот двадцять три гривні 32 коп.) заборгованості по страхових внесках.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено, КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      В.В. Виноградова

Віддрук. 3 прим. : 1 - до справи, 2 - позивачу, 3 - відповідачу.