КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

04.08.08 р.                                                                                          № 8/145

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Шевченко В. Ю. (доповідач по справі),

суддів:

Ільєнок Т.В.

Тарасенко К. В.

секретар судового засідання          Гонтар О.В.

В судове засідання з’явились представники сторін

від позивача:           не з’явився,

від відповідача:           не з’явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Весна” на рішення господарського суду Полтавської області від 13.05.2008р.

по справі №8/145 (суддя Плеханова Л.Б.)

за позовом          Підприємця Бережного Євгена Володимировича

до                    Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Весна”

про                    стягнення 6405,46грн.,

в с т а н о в и в :

Підприємець Бережний Євген Володимирович звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Весна” про стягнення 6405,46грн., в тому числі 5647,56грн. основного боргу, 187,56грн. три відсотка річних та 570,34 грн. пені (а.с.2-3).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 13.05.2008р. по справі №8/145 позовні вимоги задоволено повністю (а.с.22-23). Рішення місцевого суду мотивовано наявністю несплаченого відповідачем боргу.

Не погоджуючись із рішенням, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та клопотанням про відновлення строку подання апеляційної скарги.

В судове засідання представники позивача та відповідача не з’явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштових відправлень, наявними в матеріалах справи. Їх нез’явлення не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Вивчивши матеріали справи, судова колегія апеляційного суду виходить із наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що між Підприємцем Бережним Євгеном Володимировичем та Товариством з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Весна” був укладений договір від 01.05.2007р., за умовами якого позивач зобов’язався передати у власність відповідача товар, а відповідач зобов’язався його прийняти і оплатити (а.с.7-10).

На виконання договору від 01.05.2007р. позивач відпустив відповідачу вино виробництва підприємства, що входять до складу НВАО „Масандра”, всього на загальну суму 11647,56грн., що зокрема підтверджується видатковою накладною №СБ-1 від 30.05.2007р. та відомостями про вантаж до товарно-транспортної накладної на переміщення алкогольних напоїв від 30.05.2007р. (а.с.4-6).

Як зазначає позивач, 08.08.2007р. відповідач сплатив за поставлений товар 5000,00грн. та 22.10.2007р. –на суму 1000,00грн. Відповідач проти зазначеної обставини не заперечує.

В зв’язку з тим, що відповідач повністю не розрахувався, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості в розмірі вартості товару в сумі 5647,56грн., а також 3% річних в сумі 187,56грн. та пені в сумі 570,34 грн.

Апеляційна скарга відповідача обґрунтовується тим, що місцевий суд безпідставно ухвалив оскаржене рішення без участі його представника в судовому засіданні.

Дослідивши представлені докази, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Цивільний Кодекс України передбачає принцип свободи договору. Зокрема ст. 6 Кодексу встановлює, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі мають право відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Аналогічні за змістом положення містяться в ст.627-628 ЦК України.

Договір дистрибуції від 01.05.2007р., на підставі якого діяли ТОВ „Торговий дім „Весна” (постачальник) та підприємець Бережний Є. В. (дистрибутор), визначив що дистрибутором є особа яка купує товар з метою подальшого його продажу (п.1.2 договору).

Відповідно до п.2.1 зазначеного договору, позивач передає товар у власність відповідача, а відповідач здійснює його подальший продаж.

Пункт 6.2 договору містить умову про те, що відповідач зобов’язаний оплачувати товар згідно з цінами вказаними в додатку №1 до цього договору.

Згідно п.5.2 договору оплата кожної отриманої відповідачем партії товару здійснюється в готівковій формі (з оформленням приходно-касового ордеру) або безготівковій формі не пізніше 30 календарних днів від дати вказаної в накладній.

З огляду на зазначене, договір від 01.05.2007р. містить положення за якими відповідач набуває право власності на переданий позивачем товар, а його обов’язок провести оплату за нього жодним чином не пов’язаний з тим чи відбулася подальша реалізація вказаного товару відповідачем.

Таким чином, виходячи із змісту даного договору, обсягу прав та обов’язків сторін, апеляційний суд вважає що між його сторонами фактично виникли правовідносини купівлі-продажу. Тому, при розгляді справи, окрім загальних положень зобов’язального права ЦК України, до договору від 01.05.2007р. повинні застосовуватися положення законодавства, які регулюють договірні зобов’язання купівлі-продажу.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 ст.692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.2 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За розрахунками позивача, відповідач не повністю розрахувався за поставлений товар, а його заборгованість становить 5647,56грн. Ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного провадження відповідач зазначений розрахунок заборгованості не спростував, відповідних доказів не надав.

З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції який дійшов висновку про доведеність вказаної обставини.

Згідно ч.1 та 2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пункт 7.1 договору передбачає, що за порушення строків оплати товару відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. При укладенні спірного договору від 01.05.2007р. відповідач погодився з положенням договору про застосування пені, передбаченого п.7.1 договору.

Обрахунок суми пені здійснений позивачем діючому законодавству та умовам договору відповідає. Отже, пеня за договором від 01.05.2007р. становить 570,34 грн.

Вимога позивача про стягнення 570,34 грн. пені та 187,56грн. 3% річних є похідною від вимоги про стягнення боргу за поставлений товар. Вона підлягає задоволенню, оскільки відповідач, на якого ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, покладається обов’язок довести виконання взятого зобов’язання належним чином, вказану обставину не довів.

Апеляційний суд не погоджується з посиланням відповідача на те, що місцевим судом оскаржуване рішення винесене за відсутності його представника, так як відповідач не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки зазначене спростовується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення поштових відправлень відповідачу (а.с.17, 26). З клопотанням про відкладення розгляду справи відповідач не звертався, доказів відсутності представника з поважних причин не надав.

Відповідно до ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд повторно розглядає справу та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги ТОВ „Торговий дім „Весна” під час перегляду апеляційної скарги не надало.

За наведених обставин колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що рішення господарського суду Полтавської області від 13.05.2008 року у справі №8/145 має бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

п о с т а н о в и в :

1.          Рішення господарського суду Полтавської області від 13.05.2008 року у справі №8/145 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Весна” - без задоволення.

2. Справу №8/145 повернути до господарського суду Полтавської області.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:                                                                      Шевченко В. Ю.

Судді:

Ільєнок Т.В.

Тарасенко К. В.

Дата відправки 07.08.08