ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2008 р.

№ 12/809

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

Головуючого судді Кузьменка М.В.,

суддів Васищака І.М.,

Палій В.М.

розглянувши касаційну скаргу Приватного виробничо-комерційного підприємства “Будкомплектація” на постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 06.03.2008р. та рішення господарського суду Житомирської області від 22.11.2007р.

у справі №12/809 господарського суду Житомирської області

за позовом Приватного виробничо-комерційного підприємства “Будкомплектація”

до відповідачів Відділу державної виконавчої служби Коростенського міського управління юстиції Житомирської області,

Головного управління Державного казначейства України у Житомирській області

третя особа Виробничо-комерційне підприємство "Укрпроміндустрія"

про стягнення 173 664,25грн.

за участю представників:

ПВКП “Будкомплектація” –Сторожук О.В., Левчук-Яремчук Т.П.;

ВДВС Коростенського МУЮ Житомирської області – Мостович Р.Л.;

ГУ Держказначейства України у Житомирській області - не з’явилися;

ВКП "Укрпроміндустрія" - не з’явилися

в с т а н о в и л а :

Приватне виробничо-комерційне підприємство “Будкомплектація” звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом та просило суд:

- визнати факти бездіяльності Відділу державної виконавчої служби Коростенського міського управління юстиції Житомирської області під час виконання рішення господарського суду Житомирської області від 14.03.2002р. у справі №11/3434;

- стягнути з відповідача –ВДВС Коростенського міського управління юстиції Житомирської області 123 664,25грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, 10 069грн. пені, 26 711,28грн. в рахунок відшкодування збитків від інфляції.

Вимоги позивача мотивовані тим, що відповідач не вжив передбачених законом дій щодо своєчасного виконання рішення суду; виконання рішення здійснювалось відповідачем з порушенням встановлених вимог (т.1 а.с.3-8).

Відповідач у справі – ВДВС Коростенського міського управління юстиції Житомирської області у відзиві на позов заявлені вимоги відхиляє, посилаючись на те, що виконавче провадження за наказом господарського суду Житомирської області від 29.03.2002р. №11/3434 закінчено у зв’язку з поверненням виконавчого документа стягувачу за його письмовою вимогою (т.1 а.с.41-42).

Рішенням господарського суду Житомирської області від 30.05.2005р. відповідач у справі замінений правонаступником –Відділом державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області; у позові відмовлено (т.1 а.с.101-103).

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 15.11.2005р. рішення господарського суду Житомирської області від 30.05.2005р. залишено без змін (т.1 а.с.128-130).

Постановою Вищого господарського суду України від 28.03.2006р. рішення господарського суду Житомирської області від 30.05.2005р. та постанова Житомирського апеляційного господарського суду від 15.11.2005р. скасовані, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с.158-161).

Під час нового розгляду справи, позивач звернувся до суду з заявою, якою роз’єднав заявлені вимоги та доповнив їх. Відповідно до поданої заяви, позивач просить стягнути з відповідача 123 664,25грн. матеріальної шкоди, 50000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди (т.2 а.с.14-15).

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 19.10.2006р. даний позов залишено без розгляду. Вказаною ухвалою відповідач у справі замінений правонаступником –Державною виконавчою службою у Коростенському районі (т.2 а.с.18).

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 27.03.2007р. ухвала господарського суду Житомирської області від 19.10.2006р. скасована в частині залишення позову без розгляду та передана на розгляд до господарського суду Житомирської області; в іншій частині –залишена без змін (т.2 а.с.53-54).

Під час нового розгляду справи, ухвалою господарського суду Житомирської області від 07.07.2007р. Виробничо-комерційне підприємство "Укрпроміндустрія" залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору (т.2 а.с.77).

ВКП "Укрпроміндустрія" у поясненні на позов вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено наявності всіх елементів складу правопорушення, відповідальність за яке встановлена у вигляді відшкодування збитків, в саме існування причинно-наслідкового зв’язку між діями відповідача та шкодою (т.2 а.с.157-158).

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 22.05.2007р. відповідач у справі –Державна виконавча служба у Коростенському районі замінений правонаступником –Відділом державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області (т.2 а.с.154).

До прийняття рішення по суті заявлених вимог, позивач звернувся з клопотанням про залучення до участі у справі в якості другого відповідача –Головне управління Державного казначейства України в Житомирській області (т.3 а.с.19).

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 20.09.2007р. до участі у справі в якості другого відповідача залучено Головне управління державного казначейства у Житомирській області (т.3 а.с.21).

Другий відповідач у справі –Головне управління Державного казначейства України у Житомирській області у відзиві на позов заявлені вимоги відхиляє, посилаючись на те, що не є особою, яка може відповідати за заявленим позовом, оскільки не відповідає за виконання зобов’язань іншими органами та відсутня його вина у заподіянні позивачу шкоди (т.3 а.с.35).

Рішенням господарського суду Житомирської області від 22.11.2007р. у позові відмовлено (т.3 а.с.52-55).

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що:

-          не доведено наявності причинного зв’язку між неправомірними діями першого відповідача та шкодою, заподіяною позивачу;

-          не надіслання першим відповідачем запитів до ДАІ та БТІ у встановлений строк не потягло за собою негативних наслідків у вигляді не виконання рішення суду, т.я. позивач сам відмовився від подальшого виконання, подавши заяву про повернення виконавчого документа;

-          дії державного виконавця не були оскаржені в установленому порядку;

-          відсутня вина першого відповідача у не виконанні рішення суду, оскільки виконавче провадження закінчено на підстави заяви позивача про повернення виконавчого документа;

-          позивачем не доведено заподіяння йому немайнової шкоди та причинного зв’язку між діями першого відповідача та шкодою.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 06.03.2008р. рішення господарського суду Житомирської області від 22.11.2007р. залишено без змін (т.3 а.с.77-80).

При цьому, апеляційною інстанцією також встановлено, що відсутні підставі для стягнення шкоди з Головного управління Державного казначейства України у Житомирській області (т.3 а.с.77-80).

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, ПВКП "Будкомплектація" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить їх скасувати, а позов задовольнити.

Вимоги касаційної скарги мотивовані порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є відшкодування майнової та немайнової шкоди, заподіяної неправомірними діями першого відповідача під час виконання ним рішення суду на підставі виданого виконавчого документа.

Як встановлено судами, перший відповідач у справі здійснював виконання рішення господарського суду Житомирської області від 14.03.2002р. у справі №11/3434 за позовом ПВКП “Будкомплектація” до ВКП “Укрпроміндустрія” на підставі наказу, виданого судом 29.03.2002р.

Відповідно до ч.2 ст.86 Закону України “Про виконавче провадження”, збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Спеціальний порядок відшкодування збитків, заподіяних державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження відсутній, загальні підстави притягнення до відповідальності за заподіяння шкоди внаслідок цивільного правопорушення визначені ст.440 ЦК УРСР (чинній на момент виникнення правовідносин та здійснення виконання вищевказаного рішення).

Згідно ст.440 ЦК УРСР, шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Як вбачається з положень вказаної норми, підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає в себе певні елементи: шкода; протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду; причинний зв’язок між ними; вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст.440 ЦК УРСР.

В силу ст.4401 ГПК України, моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

За змістом ст.453 ЦК УРСР передбачено два способи відшкодування заподіяної шкоди: відшкодування шкоди в натурі; повне відшкодування заподіяних збитків.

Звертаючись з даним позовом до суду, ПВКП "Будкомплектація" посилалось на заподіяння йому першим відповідачем у справі –ВДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, зокрема, матеріальної шкоди внаслідок не здійснення державним виконавцем комплексу заходів щодо виконання рішення господарського суду Житомирської області від 14.03.2002р. у справі №11/3434 на підставі виданого на його виконання наказу. При цьому, позивач просив відшкодувати заподіяні йому такою бездіяльністю збитки, розмір яких визначений ним рівним сумі, яка присуджена до стягнення з боржника –ВКП "Укрпроміндустрія" зазначеним рішенням –123 664,25грн., а також 10 069,25грн. пені та 26 711,48грн. збитків від інфляції, які нараховані на суму заборгованості, що стягнута вищевказаним рішенням з боржника.

Разом з тим, судами першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано визнано, що позивачем не доведено наявності всіх елементів складу правопорушення, заподіяння якого тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування шкоди шляхом, зокрема, відшкодування заподіяних збитків.

Так, позивач вважає, що перший відповідач заподіяв йому матеріальну шкоду, зокрема, внаслідок несвоєчасного направлення постанови від 27.05.2002р. про накладення арешту на майно третьої особи у даній справі банку та фінансовим установам, органам реєстрації майна; не здійсненням заходів, направлених на розшук майна боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Разом з тим, судами встановлено, що на момент вчинення виконавчих дій, чинне законодавство не встановлювало строку, протягом якого має надсилатись державним виконавцем постанова про накладення арешту вказаним особам. Обґрунтовуючи порушення першим відповідачем строку направлення постанови, позивач посилався на ст.55 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, яка не була чинною на момент здійснення виконавчих дій.

Крім того, судами встановлено, що, у разі направлення копії такої постанови наступного дня після її прийняття, кошти на рахунку третьої особи були б відсутні, оскільки остання операція по рахунку здійснена 27.05.2002р. і більше руху коштів на рахунку не було. При цьому, судами також встановлено, що на момент виконання вищевказаного рішення за позивачем не було зареєстровано майно, на яке можливо звернути стягнення; відсутні відомості у першого відповідача про інше майно боржника.

Також, під час розгляду спору у даній справи та перегляді прийнятого рішення в апеляційному порядку судами встановлено, що виконавче провадження з виконання згаданого рішення суду закінчено, у зв’язку з поданням позивачем заяви про повернення йому виконавчого документа. Отже, виконання рішення фактично було припинено внаслідок дій позивача, який звернувшись до першого відповідача з заявою про повернення виконавчого документа, фактично відмовився від примусового виконання рішення у згаданій справі. Таким чином, суди вірно визнали відсутність вини першого відповідача у невиконанні рішення суду.

Також слід зазначити, що в установленому порядку позивачем не доведено неправомірності дій або бездіяльності органу Державної виконавчої служби під час виконання рішення у вищевказаній справі. Зокрема, судами встановлено, що позивачем не оскаржувались в судовому порядку, визначеному чинним законодавством, дії першого відповідача щодо прийняття постанов 16.01.2003р. про повернення виконавчого документа та закінчення виконавчого провадження, від 20.04.2005р. про перевірку виконавчого провадження тощо. Отже, відсутній відповідний судовий акт, у якому визнано неправомірними дії або бездіяльність органу Державної виконавчої служби у встановленому порядку.

Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів неправомірності дій чи бездіяльності відповідача під час виконання зазначеного рішення; вини першого відповідача у невиконанні рішення у вказаній справі.

Не доведено позивачем і заподіяння йому моральної шкоди діями першого відповідача. При цьому, позивач навіть не зазначив яким чином йому заподіяно моральну шкоди і в чому вона полягає.

Таким чином, за відсутності всіх елементів складу правопорушення, яке встановлює відповідну відповідальність, суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав для покладення на першого відповідача відповідальності у вигляді зобов’язання відшкодувати майнову та немайнову шкоду.

Касаційна інстанція також погоджується з висновком апеляційної інстанції щодо безпідставності вимог до другого відповідача, оскільки він не є особою, що може відповідати за заявленим позовом.

Посилання скаржника на звільнення його від сплати державного мита та неправомірне покладення судами на нього судових витрат не обґрунтовані.

В силу ч.1 ст.86 Закону України "Про виконавче провадження", на яку посилається скаржник, стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, яка зобов'язана провадити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи. При цьому стягувач звільняється від сплати державного мита.

У даному випадку позов заявлено до Відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції, яке є юридичною особою, однак, за змістом і у контексті з іншими нормами Закону, не є, у даному випадку, тією особою, що зобов’язана проводити стягнення коштів з боржника з огляду на наступне.

Примусове виконання рішень здійснюється державними виконавцями, а також іншими органами, установами, організаціями і посадовими особами у випадках, передбачених законом, у тому числі на вимогу чи за дорученням державного виконавця (ст.2 Закону).

Одними із заходів примусового виконання рішення, відповідно до п.1 ст.4 Закону, є звернення стягнення на майно боржника, яким є також грошові кошти; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника.

Нормами Закону України “Про виконавче провадження” передбачені випадки, в силу яких стягнення коштів зобов’язана здійснювати певна юридична особа, наприклад: в силу ст.68 Закону, відрахування із заробітної плати, пенсії чи стипендії проводиться адміністрацією підприємств, установ, організацій на підставі надісланих їм державним виконавцем виконавчих документів; за змістом ст.ст.9,63 Закону, стягнення коштів з боржника –юридичної особи, які знаходяться в кредитних установах, здійснюється установою банку тощо.

Також, ч.2 ст.86 Закону, передбачає право на звернення з позовом щодо стягнення збитків, заподіяних державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження. При цьому, законодавець не вказує на звільнення від сплати державного мита, як і не встановлює пільг щодо сплати державного мита у випадку звернення з позовом про відшкодування заподіяної шкоди до відділу державної виконавчої служби.

За таких обставин, підстав для зміни чи скасування постанови Житомирського апеляційного господарського суду від 06.03.2008р., якою залишено без змін рішення господарського суду Житомирської області від 22.11.2007р., не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 06.03.2008р. у справі №12/809 господарського суду Житомирської області залишити без змін, а касаційну скаргу Приватного виробничо-комерційного підприємства "Будкомплектація" –без задоволення.

Головуючий суддя Кузьменко М.В.

Судді Васищак І.М.

Палій В.М.