КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2008                                                                                           № 33/67

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Шипка В.В.

суддів:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об"єднання "Південно-Західна залізниця"

на рішення Господарського суду м.Києва від 04.03.2008

у справі № 33/67

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Савватс"

до                                                   Державного територіально-галузевого об"єднання "Південно-Західна залізниця"

третя особа            Приватне підприємство "КВВМПУ"

про                                                  стягнення 27 886,79 грн.

за участю представників сторін:

від позивача БауманЮ.Т. – дов. від 20.02.2008

від відповідача Недошитка Р.Ю. – дов. № 505-ню від 15.02.2008

від третьої особи не з’явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „СавВАТС” (надалі – позивач) звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом (з врахуванням уточнень та доповнень до позовної заяви від 02.03.2008) до Державного територіально-галузевого об’єднання „Південно-Західна залізниця” (надалі – відповідач, апелянт) про стягнення 23 239,00 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.03.2008 р. у справі № 33/67 позов задоволено повністю; стягнуто з Державного територіально-галузевого об’єднання „Південно-Західна залізниця” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „СавВАТС” суму основного боргу 23 164,48 грн. та витрати по сплаті державного мита в сумі 231,64 грн. та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього 23 514,12 грн.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за недостачу вантажу є обґрунтованими, оскільки вказана недостача виникла при його перевезенні залізницею, яка згідно ст.113 Статуту залізниць України несе відповідальність за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що нестача виникла з незалежних від неї причин.

Не погоджуючись з даним рішенням Господарського суду м. Києва, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № ню-17-16а/08ас від 26.03.2008, у відповідності до якої просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 04.03.2008р. у справі №33/67 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю „СавВАТС” до ДТГО „Південно-Західна залізниця”.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення місцевого суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме - судом не враховані положення ст. ст. 115, 130 Статуту залізниць України щодо належних та допустимих доказів, які підтверджують вартість вантажу; крім того, судом не прийнято до уваги той факт, що всі дії щодо навантаження та визначення загальної маси вантажу проводились вантажовідправником без участі залізниці, а в комерційному акті станції Красний Лиман Донецької залізниці від 30.10.07 № БН 680817/221/9 (якою було виявлено невідповідність даних залізничної накладної № 50021411 – нестача 1 пачки) вказано про відсутність кріплення для невистачаючої пачки, що свідчить про незавантажування вантажовідправником спірної пачки до напіввагону на станції відправлення.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 04.03.2008 у справі № 33/67 – без змін.

Від третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 04.03.2008 у справі № 33/67 – без змін. Крім того, третя особа просить розглянути справу за наявними матеріалами без присутності його представника.

Представник апелянта (відповідача) в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засідання проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, перевіривши правильність застосування норм права місцевим господарським судом, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Приватним підприємством „КВВМПУ” (як постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю „СавВАТС” (як покупцем) укладено договір № 92-50 від 15.06.2007 (копія – а.с.34).

У відповідності до умов названого договору постачальник зобов’язується передати у власність покупця металопродукцію, кількість, асортимент та технічні умови на яку зазначені в додатках (специфікаціях), які є невід’ємною частиною договору, а покупець зобов’язується прийняти і оплатити товар у відповідності до умов даного договору (п.1.1 договору).

Поставка товару здійснюється вагонними партіями на умовах FCA - станція Маріуполь-Сортувальний або на інших умовах, обумовлених в специфікації на кожну сформовану партію (п.3.1 договору).

Згідно зі специфікацією № 23 від 01.10.2007 (а.с.37) постачальник (ПП „КВВМПУ”) зобов‘язався передати позивачу (покупцю) металопрокат (лист горячокатаний) у кількості 68 000 тон загальною вартістю 250 172,00 грн. (в т.ч. НДС) на умовах поставки FCA - станція Маріуполь-Сортувальний, вантажовідправник - ВАТ „Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча”.

У зв’язку з цим ПП „КВВМПУ” був виставлений позивачу рахунок № КВ-0002181 від 28.10.2007 на суму 256 131,30 грн.(оригінал – у справі), з яких:

- вартість металопрокату, що поставляється у вагоні № 68499631 - 247 338,90 грн.;

- вартість дерев‘яного упакування – 302,40 грн.

- товаро-транспортні витрати - 8 490,00 грн.

Вказаний рахунок повністю був сплачений позивачем платіжними дорученнями (наявні у справі):

- № 3561 від 07.11.2007 на суму 227 485,99 грн.

- № 3784 від 14.11.2007 на суму 15 000,00 грн.

- № 348 від 04.02.2008 на суму 13 645,31 грн.

Згідно витратної накладної № КВ-0002065 від 28.10.2007 (оригінал – у справі) ПП „КВВМПУ” відпустив, а ТОВ „СавВАТС” отримав:

1) лист г/к 2,5*1250*2500 у вагоні № 68499631 у кількості 33 470 т на суму 123 136,00 грн.;

2) лист г/к 3*1250*2500 у вагоні № 68499631 у кількості 33 760 т на суму 124 202,90 грн.;

3) дерев‘яне упакування в кількості 1 000 уп. на суму 302,40 грн.;

4) товаро-транспортні витрати на суму 8 490,00 грн.

Вказаний товар був відправлений на адресу позивача 28.10.2007 зі станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці у вагоні № 68499631 згідно накладної № 50021411 від 28.10.2007 (оригінал у справі), з якої вбачається:

-          вантажовідправник - Металургійний комбінат ім. Ілліча;

-          одержувач - ТОВ САВВАТС”;

-          вантаж – сталь листова (горячокатана) 2,5-3,0х1250х2500, упаковка 180 кг, кількість місць – 9;

-          маса вантажу визначена вантажовідправником по трафарету;

-          завантаження – засобами вантажовідправника;

-          у графі 4 „Заяви і відмітки відправника” зазначено: ”Власність ПП КВВМПУ”, відмітки про застосування захисного маркування відсутні.

Під час слідування вагона № 68499631 через ст. Красний Лиман Донецької залізниці було виявлено, що вантаж – сталь листова в пачках, навантаження в один ярус, 8 пачок, з північної сторони мається вільний простір, про що було складено акт загальної форми № 616 від 30.10.2007 (а.с. 170).

Станцією Красний Лиман була здійсненна перевірка вагона, за результатами якої складено комерційний акт № БН 680817/221/9 від 30.10.2007 (а.с.38), відповідно до якого було виявлено: 8 пачок, що менше документу на 1 пачку; з північної сторони в торці наявне вільне місце, де лежать 2 дерев‘яні підкладки; реквізити кріплення для невистачаючої пачки відсутні; вага вантажу визначена вантажовідправником. При комісійній перевірці вагона було виявлено недостачу 9 410 кг.

У зв’язку з цим після прибуття вагона № 68499631 на станцію Петро Кривоніс Південно-Захисної залізниці при його вигрузці 06.11.2007 був складений комерційний акт № БИ 206797 (оригінал наданий позивачем до матеріалів справи), яким встановлено, що по документах значиться 9 пачок - сталь листова; в дійсності – навантаження в один ярус, в торці наявне вільне місце, де лежать 2 дерев‘яні підкладки; виявлено недостачу однієї пачки вагою брутто 7 600 кг, нетто 7 580; вантаж, якого не вистачає, в вагоні поміститися міг.

Товар, поставлений ПП „КВВМПУ”, був оприбуткований позивачем згідно прибуткової накладеної № 566 від 06.11.2007 на суму 227 485,99 грн. (оригінал – у справі).

Судова колегія вважає, що місцевий суд зробив помилковий висновок щодо обґрунтованості позовних вимог, та дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ „СавВАТС” з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно накладної № 50021411 від 28.10.2007 позивач є одержувачем вантажу. А тому спірні правовідносини, що виникли між позивачем (як вантажоодержувачем) та відповідачем (як перевізником) не регулюються укладеним між сторонами договором № 2004973 від 18.01.2007 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та наданні залізницею послуги, відповідно до умов якого позивач є вантажовласником, а відповідач є перевізником (копія договору – а.с.32). Посилання позивача в обгрунтування позовних вимог на вказаний договір є помилковим.

Згідно ч.5 ст.307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Статтею 3 Закону України „Про залізничний транспорт” встановлено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України „Про транспорт”, цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст.12 Закону України „Про транспорт” підприємства транспорту мають право, зокрема, вимагати від пасажирів, відправників і одержувачів вантажів виконання вимог цього Закону, кодексів (статутів) окремих видів транспорту та інших нормативних актів України, що регулюють діяльність транспорту.

У відповідності до ст.2 Статуту залізниць України, цей статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів. Відправник зобов'язаний на вимогу залізниці пред'явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

Статтею 113 Статуту залізниць України встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно зі ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Вартість вантажів, які належать громадянам і вартість яких не було оголошено під час відправлення, визначається за цінами, що діють у тому місці і на той час, де і коли здійснюється відшкодування збитків.

Підпунктом „б” пункту 130 Статуту залізниць України передбачено, що пред'явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред'явлення до неї претензії. Право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову.

У відповідності до п.6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 542 від 20.08.2001 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 10.09.2001 за № 796/5987, з метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується позивачем наступне:

-          відправником вантажу, що надійшов на адресу позивача у вагоні № 68499631 згідно накладної № 50021411 від 28.10.2007, був ВАТ „Металургійний комбінат ім. Ілліча”,

-          завантаження здійснювалось засобами вантажовідправника;

-          маса вантажу була визначена вантажовідправником по трафарету та при прийнятті вагону до перевезення залізницею не перевірялась;

-          за правильність внесених у накладну даних несе відправник (про що є відмітка та підпис у накладній);

-          захисне маркування відправником не застосовувалось та відмітки про це в накладній відсутні.

В матеріалах справи наявний лист ДТГО „Південно-Західна залізниця” про те, що претензія позивача про відшкодування збитків на суму 27 886,79 грн. за недостачу вантажу за відправкою Маріуполь-Петро Кривоніс повертається без розгляду, оскільки останнім не дотримано вимог ст. ст. 115, 130 Статуту залізниць України.

Позивачем не надано до матеріалів справи рахунку або іншого документу відправника (ВАТ „Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча”), який підтверджує кількість і вартість відправленого ним вантажу. Крім того, позивачем не надано суду оригіналу складеного станцією Красний Лиман Донецької залізниці комерційного акту № БН 680817/221/9 від 30.10.2007 (копія - а.с.38), в якому зазначено про відсутність у вагоні реквізитів кріплення для пачки, якої не вистачає.

За таких обставин судова колегія вважає підставними та обгрунтованими доводи відповідача (апелянта) про те, що нестача вантажу виникла з незалежних від залізниці причин та не з вини перевізника, а також про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру фактично заподіяної шкоди.

Враховуючи усе вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків у розмірі 23 239,00 грн., що виникли у зв’язку з недостачею вантажу, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Отже, апеляційна скарга Державного територіально-галузевого об’єднання „Південно-Західна залізниця” підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду м. Києва від 04.03.2008р. у справі № 33/67 – скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ст. 49 ГПК України при відмові в позові судові витрати, пов’язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об’єднання „Південно-Західна залізниця” на рішення Господарського суду м. Києва від 04.03.2008р. у справі №33/67 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 04.03.2008р. у справі № 33/67 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „СавВАТС” до Державного територіально-галузевого об’єднання „Південно-Західна залізниця” скасувати та прийняти нове рішення.

3. В позові відмовити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „СавВАТС” (03037, м. Київ, вул. Климента, 37, р/р 1241 у Залізничному відділенні Київської міської філії АКБ „Укрсоцбанк”, МФО 322012, ) на користь Державного територіально-галузевого об’єднання „Південно-Західна залізниця” (01034, м. Київ, вул. Лисенка, 6, р/р № 04 в АБ „Експрес-Банк”, м. Києва, МФО 322959, ) 115 (сто п’ятнадцять) грн. 82 коп. державного мита.

5. Видачу наказу доручити Господарському суду м. Києва.

6. Матеріали справи № 33/67 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді