ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2008 р.

№
9/386-07

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Стратієнко  Л.В.(головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши
у  відкритому  судовому засіданні касаційну скаргу
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області на
постанову Харківського апеляційного господарського суду  від 19 листопада  2007 року у справі № 9/386-07 за
позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській
області до Комунального підприємства "Сумське міське бюро технічної
інвентаризації" третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача -суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про визнання
права власності та спонукання до виконання дій,-

Встановив:

У  червні
2007 року  Регіональне відділення
Фонду державного майна України по Сумській області звернулось  до
господарського суду
Сумської  області з  позовом
до  Комунального підприємства
"Сумське міське бюро технічної інвентаризації",  з урахуванням
уточнених  позовних  вимог,
про   визнання  права
власності  на  нежитлові
приміщення   за  адресою: м. Суми, вул. Супруна, 17, загальною
площею 134,7 м2   за  державою в
особі   Регіонального відділення
Фонду державного майна України по Сумській області, зобов'язання   зареєструвати  право
власності  на  дане
приміщення та  надати  витяг
про  реєстрацію права  власності
на  дане  приміщення.

Рішенням  господарського суду   Сумської
області   від  23 серпня
2007 року позов  задоволено  частково.
Визнано  право  власності
на  нежитлові  приміщення за
адресою: м. Суми, вул. Супруна, 17, загальною площею 134,7 м2
за  державою в  особі
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській
області. В  іншій  частині
позовних  вимог  провадження
у справі  припинено.

Постановою  Харківського
апеляційного  господарського
суду   від  19 листопада
2007 року  рішення    господарського   суду
Сумської   області   від
23 серпня  2007 року    в
частині  визнання  права власності   на
нежитлові  приміщення за  адресою: м. Суми, вул. Супруна, 17, загальною
площею 134,7 м2 за  державою
в  особі
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській
області скасовано  та   в
цій  частині  прийнято
нове  рішення, яким   у
позові  відмовлено. В  іншій
частині   рішення  залишено
без  змін.

У
касаційній  скарзі  позивач, посилаючись  на
порушення  судом  норм
матеріального і  процесуального
права,  просить скасувати  постанову
суду  апеляційної інстанції,
а  рішення  суду
першої інстанції  залишити  в  без  змін.

Заслухавши
пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи
касаційної скарги, суд вважає, що касаційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до п.1.3.  Тимчасового положення про
порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно державну  реєстрацію
прав  власності на нерухоме майно
здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених
адміністративно-територіальних одиниць.

Пунктом
1.4. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме
майно державна  реєстрація  прав
власності на нерухоме майно  -  це внесення запису до Реєстру прав
власності  на  нерухоме
майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права
власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за  місцезнаходженням  об'єктів
нерухомого майна на підставі правовстановлюючих документів коштом особи,
що звернулася до БТІ.

Згідно
пункту 2.1. положення  для  реєстрації
виникнення, існування, припинення прав власності  на
нерухоме  майно  та
оформлення  прав  власності на нерухоме  майно
до  БТІ  разом
із  заявою  про
реєстрацію  прав власності
подаються правовстановлюючі  документи,
їх копії   (нотаріально  засвідчені),
а  також  інші
документи,  що визначені цим
Положенням.

Пунктом
6.1. даного положення встановлено, що
оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з
видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади,
місцевого самоврядування.

Як
вбачається з матеріалів справи  та  встановлено
судами попередніх  інстанцій, 12
квітня 2007р. позивач звертався  до
відповідача з листом № 07/1797, в якому просив зареєструвати за державою на
праві власності нежитлові приміщення загальною площею 134, 7 м2, за
адресою: м. Суми, вул. Супруна, 17, та надати йому витяг з реєстру права
власності на відповідне майно.

Рішенням
від 11 червня 2007р. відповідач відмовив в реєстрації з причини невідповідності
наданих документів вимогам Тимчасового положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України
від  7 лютого 2002року № 7/5, та вимогам
чинного законодавства України.

Встановивши,  що
позивачем   не  було
надано  доказів  надання
відповідачу
правовстановлюючих  документів на  об'єкт нерухомого  майна,
а  зважаючи  на  те,
що  відповідач є лише органом, що
здійснює реєстрацію прав власності на нерухоме майно на  підставі правовстановлюючих документів, суд
апеляційної   інстанції  дійшов
висновку, що  позовні  вимоги в частині   визнання
права  власності   за
державою  даного  об'єкту
нерухомості   є  необґрунтованими та відмовив у  їх
задоволенні, а  рішення  суду
першої інстанції  в даній  частині
скасував.

Щодо
позовних  вимог про зобов'язання
відповідача зареєструвати право власності на
дані нежитлові приміщення, то суди
попередніх  інстанцій  правомірно
припинили  провадження  у справі
в цій частині позовних вимог, на підставі п.1 ст. 80 ГПК України, оскільки
виходячи з правовідносин, пов'язаних із здійсненням державної реєстрації права
власності на даний  об'єкт нерухомості,
відповідач в даному випадку є суб'єктом владних повноважень в розумінні ст. 3
КАС України і зазначений спір не підлягає вирішенню в господарських судах України,
а вирішується за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Дані
висновки апеляційного суду є законними, відповідають нормам матеріального і
процесуального права, фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, а
доводи касаційної скарги їх не спростовують, а
тому підстав для зміни або скасування постанови  суду апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській
області залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного
господарського суду  від 19
листопада  2007 року у справі № 9/386-07
- без змін.

Головуючий                                                                       Стратієнко  Л.В.

Судді
Вовк І.В.

Гончарук П.А.