ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.06.2008 року                                                            Справа № 16/54

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Медуниці О.Є.

суддів          Лазненко Л.Л.

Якушенко Р.Є.

Секретар судового засідання:           Шабадаш Д.С.

за участю представників сторін:

від позивача                                          Машошина М.Ю., представник за

довіреність б/н від 20.03.08;

від відповідача                                          повноважний представник в судове

засідання не прибув;

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                               Дочірнього підприємства „Луганський

облавтодор” Відкритого акціонерного

товариства „Державної акціонерної

компанії „Автомобільні дороги України”,

м. Луганськ

на рішення

господарського суду          Луганської області

від          17.04.08 (підписано 21.04.08)

по справі          №16/54 (суддя – Шеліхіна Р.М.)

за позовом                                                    Підприємства, заснованого на власності

об’єднання громадян, „Лідер” Макіївської

міської спілки інвалідів „Надія”,

смт. Макіївка Донецької області

до відповідача                                          Дочірнього підприємства „Луганський

облавтодор” Відкритого акціонерного

товариства „Державної акціонерної

компанії „Автомобільні дороги України”,

м. Луганськ

про           стягнення 330144 грн. 07 коп.

ВСТАНОВИВ:

Відповідач (заявник скарги) в судове засідання не прибув.

Враховуючи, що він належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, без участі відповідача в судовому засіданні.

Підприємство, засноване на власності об’єднання громадян, „Лідер” Макіївської міської спілки інвалідів „Надія”, смт. Макіївка Донецької області, звернулось до Луганського апеляційного господарського суду з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства „Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України”, м. Луганськ, основної суми боргу 294507 грн. 40 коп. за договором від 08.02.06 №27-02/06, інфляційних нарахувань в сумі 13136 грн. 80 коп., 3 % річних у сумі 2257 грн. 70 коп., пені в сумі 20224 грн. 80 коп., за період з 01.10.07 по 31.01.08.

Рішенням господарського суду Луганської області від 17.04.08 у справі №16/54 позов задоволено; стягнуто з Дочірнього підприємства „Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України” на користь Підприємства, заснованого на власності об’єднання громадян, „Лідер” Макіївської міської спілки інвалідів „Надія” борг у сумі 294507 грн. 40 коп., інфляційних нарахувань у сумі 13136 грн. 80 коп., 3 % річних у сумі 2257 грн. 70 коп., пеню у сумі 20224 грн. 80 коп. Судові витрати покладенні на відповідача.

Мотивоване дане рішення обґрунтованістю позовних вимог та їх доведеністю матеріалами справи, правильністю розрахунку позивача.

Відповідач – Дочірнє підприємство „Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України”, не погодився з рішенням господарського суду Луганської області від 17.04.07 по справі №16/54 та звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 05.05.08 №1-13-1/559, якою просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог її заявник зазначив, що:

- суд не прийняв до уваги вимоги ст.516, п.2 ст.517 Цивільного кодексу України, оскільки позивач, крім листа щодо зміни кредитора, не надав відповідачу належних доказів переходу до нового кредитора прав та обов’язків за цесією;

- судом не було прийнято до уваги усне клопотання відповідача про визнання договору №27-02/06 від 08.02.06 неукладеним, оскільки в цьому договорі не було досягнуто згоди за усіма істотними умовами; специфікації, на які є посилання у договорі, позивач до суду не надав;

- оскільки у договорі не зазначено, які саме нафтопродукти є предметом договору та відсутність посилання у накладних на договір, тому з відповідача не може бути стягнута пеня.

Розпорядженням від 19.05.08 голови Луганського апеляційного господарського суду, відповідно до ст.28 Закону України “Про судоустрій України”, для розгляду апеляційної скарги Дочірнього підприємства „Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України”, м. Луганськ, №1-13-1/559 від 05.05.08 на рішення господарського суду Луганської області від 17.04.08 по справі №16/54 призначена судова колегія у складі: Бородіна Л.І. - суддя – головуючий, Лазненко Л.Л., Якушенко Р.Є. – судді.

У зв’язку з виходом з відпустки судді Медуниці О.Є., розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 09.06.08 у справі №16/54, виключено зі складу колегії головуючого суддю Бородіну Л.І. та введено до складу колегії головуючого суддю Медуницю О.Є.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України в процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін присутніх в судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставами для виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України).

Позовні вимоги позивача базуються на договорі про відступлення права вимоги укладеному ним 28.12.07 із ТОВ „Макстройінвест”, за яким первісний кредитор (ТОВ „Макстройінвест”) уступив новому кредитору (позивачу по справі) право вимоги за договором від 08.02.06 про постачання продукції, який було укладено первісним кредитором із відповідачем по даній справі (а.с.9-11).

Відповідно до п.1.1 договору про відступлення права вимоги - первісний кредитор (ТОВ „Макстройінвест”) відступає, а новий кредитор (Підприємство, засновано на власності об’єднання громадян, „Лідер” Макіївської міської спілки інвалідів „Надія”) набуває право вимоги, належне первісному кредиторові у відповідності з договором від 08.02.06 (надалі іменується „Основний договір”), укладеного між первісним кредитором та ДП „Луганський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України”” (надалі іменується Боржник) (а.с.12,13).

За цим договором новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових коштів в розмірі, визначеному Основним договором (п.1.2 договору про відступлення права вимоги).

Пунктом 1.3 договору про відступлення права вимоги сторони передбачили, що до нового кредитора переходить також право на стягнення відсотків, штрафних санкцій та таке інше, що обумовлене договором та діючим законодавством за порушення Основного договору Боржником.

11.01.08 новий кредитор повідомив про укладення договору відступлення права вимоги від 28.12.07 відповідача, про що свідчать повідомлення про відступлення права вимоги №193 від 28.12.07 та про вручення поштового відправлення (а.с.8,14)

08.02.06 між Товариством з обмеженою відповідальністю „Макстройінвест” (постачальником) та Дочірнім підприємством „Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України” (покупцем) було укладено договір на постачання нафтопродуктів №27-02/06 (далі – договір №27-02/06) (а.с.9-11).

Відповідно до п.1.1 договору №27-02/06 Продавець зобов’язується передати, а Покупець прийняти та оплатити нафтопродукти, іменовані надалі Товар, у кількості, за цінами і термінами постачання, відповідно до умов Договору і Додатків до нього, що є невід’ємними частинами цього Договору. Предмет, кількість, марка, асортимент, ціна та термін постачання товару вказується в Специфікації, що є невід’ємною частиною цього Договору.

Ціна і кількість Товару, зазначеного в Специфікаціях к даному Договору, встановлюється за домовленістю Сторін згідно рахунка і видаткової накладної, а так само додаткових угод до даного Договору (п.1.2 договору №27-02/06).

Постачальник зобов’язаний передати Покупцю наступні документи: рахунок – фактуру, податкову накладну, оригінали посвідчення якості на товар (п.2.3 договору №27-02/06).

Відповідно до п.6.1 договору №27-02/06 сторони домовились, що товар вважається прийнятим по кількості – відповідно ... до товаро – транспортної накладної ...

Прийом товару оформляється накладною. Покупець виписує доручення на отриману кількість Товару згідно Специфікації і фактично отриманого Товару (п.6.3 договору №27-02/06).

Відповідно до п.4.1 договору №27-02/06 за продукцію, що поставляється, Покупець робить оплату Товару згідно рахунка Продавця протягом 30-ти днів з моменту постачання.

Пунктом 5.2 договору №27-02/06 передбачено, що за порушення п.п.4.1, 4.2, 4.3 Договору і відповідних додаткових угод до Договору, Покупець оплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не оплаченого Товару за кожний день прострочення оплати до повного виконання зобовязань, якщо від дати оплати до фактичної дати оплати ціна на Товар не змінилася. Також Покупець оплачує штрафні санкції в розмірі 1% від не вчасно оплаченого Товару.

Оплата пені не звільняє Сторони від виконання зобовязань за цим Договором (п.5.3 договору №27-02/06).

Сторони за договором №27-02/06 домовились, що договір діє з моменту підписання до 31.12.2008 року, а в частині не виконаних зобов’язань, до їхнього повного виконання (п.10.6 договору №27-02/06).

Факт поставки нафтопродуктів за договором №27-02/06 від 08.02.06 постачальником (ТОВ „Макстройінвест”) покупцю (ДП „Луганський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України””) підтверджується матеріалами справи:

- довіреність ЯОГ №223194 від 20.08.07 ДП „Луганський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України”” на отримання від ТОВ „Макстройінвест” 150 тон бітуму (а.с.96);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 21.08.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 27 тон (а.с.32);

- видаткова накладна №РН-0000146 від 21.08.07 на суму 69968 грн. 77 коп. (а.с.47);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 28.08.07 на поставку БНД 60/90 у кількості 24,5 тон (а.с.33);

- видаткова накладна №РН-0000147 від 28.08.07 на суму 63284 грн. 39 коп. (а.с.48);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 30.08.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 21 тон (а.с.34);

- видаткова накладна №РН-0000160 від 30.08.07 на суму 54243 грн. 76 коп. (а.с.49);

- довіреність ЯОГ №223284 від 05.09.07 ДП „Луганський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України”” на отримання від ТОВ „Макстройінвест” 200 тон бітуму (а.с.95);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 05.09.07 на поставку БНД 60/90 у кількості 29 тон (а.с.35);

- видаткова накладна №РН-0000162 від 05.09.07 на суму 74887 грн. 16 коп. (а.с.50);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 14.09.07 на поставку БНД 60/90 у кількості 21 тон (а.с.36);

- видаткова накладна №РН-0000178 від 17.09.07 на суму 25280 грн. 03 коп. (а.с.51);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 17.09.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 27 тон (а.с.37);

- видаткова накладна №РН-0000177 від 17.09.07 на суму 71969 грн. 15 коп. (а.с.52);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 18.09.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 21 тон (а.с.38);

- видаткова накладна №РН-0000183 від 18.09.07 на суму 55945 грн. 76 коп. (а.с.53);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 21.09.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 21 тон (а.с.39);

- видаткова накладна №РН-0000189 від 21.09.07 на суму 55986 грн. 08 коп. (а.с.54);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 26.09.07 на поставку БНД 60/90 у кількості 29 тон (а.с.40);

- видаткова накладна №

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 26.09.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 27 тон (а.с.41);

- видаткова накладна №РН-0000194 від 27.09.07 на суму 74081 грн. 63 коп. (а.с.55);

- довіреність ЯОГ №223379 від 01.10.07 ДП „Луганський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України”” на отримання від ТОВ „Макстройінвест” 500 тон бітуму (а.с.94);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 05.10.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 21 тон (а.с.42);

- видаткова накладна №РН-0000206 від 08.10.07 на суму 56958 грн. 80 коп. (а.с.56);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 10.10.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 21 тон (а.с.43);

- видаткова накладна №РН-0000210 від 10.10.07 на суму 57155 грн. 36 коп. (а.с.57);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 10.10.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 24,6 тон (а.с.44);

- видаткова накладна №РН-0000213 від 11.10.07 на суму 66652 грн. 32 коп. (а.с.58);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 12.10.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 27 тон (а.с.45);

- видаткова накладна №РН-0000216 від 12.10.07 на суму 75107 грн. 41 коп. (а.с.59);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 16.10.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 29 тон (а.с.46);

- видаткова накладна №РН-0000219 від 16.10.07 на суму 80378 грн. 60 коп. (а.с.60);

- довіреність ЯОГ №223467 від 31.10.07 ДП „Луганський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України”” на отримання від ТОВ „Макстройінвест” 100 тон бітумної емульсії та 100 тон бітуму (а.с.93);

- видаткова накладна №РН-0000248 від 07.11.07 на суму 27398 грн. 28 коп. (а.с.61).

Відповідно з п.4.1 договору №27-02/06 постачальник (ТОВ „Макстройінвест”) надавав рахунки на оплату поставленого товару:

- рахунок – фактура №СФ-0000276 від 07.11.07 на суму 27398 грн. 28 коп. (а.с.76);

- рахунок – фактура №СФ-0000241 від 16.10.07 на суму 80378 грн. 60 коп. (а.с.);

- рахунок – фактура №СФ-0000234 від 12.11.07 на суму 75107 грн. 41 коп. (а.с.78);

- рахунок – фактура №СФ-0000223 від 11.10.07 на суму 66652 грн. 32 коп. (а.с.79);

- рахунок – фактура №СФ-0000227 від 10.11.07 на суму 57155 грн. 36 коп. (а.с.80);

- рахунок – фактура №СФ-0000219 від 05.10.07 на суму 56958 грн. 80 коп. (а.с.81);

- рахунок – фактура №СФ-0000206 від 27.09.07 на суму 74081 грн. 63 коп. (а.с.82);

- рахунок – фактура №СФ-0000205 від 26.09.07 на суму 80084 грн. 20 коп. (а.с.83);

- рахунок – фактура №СФ-0000202 від 21.09.07 на суму 55986 грн. 08 коп. (а.с.84);

- рахунок – фактура №СФ-0000199 від 18.09.07 на суму 55945 грн. 76 коп. (а.с.85);

- рахунок – фактура №СФ-0000189 від 17.09.07 на суму 71969 грн. 15 коп. (а.с.86);

- рахунок – фактура №СФ-0000187 від 14.09.07 на суму 55125 грн. 76 коп. (а.с.87);

- рахунок – фактура №СФ-0000190 від 11.09.07 на суму 25280 грн. 03 коп. (а.с.88);

- рахунок – фактура №СФ-0000170 від 05.09.07 на суму 74887 грн. 16 коп. (а.с.89);

- рахунок – фактура №СФ-0000169 від 30.08.07 на суму 54243 грн. 76 коп. (а.с.90);

- рахунок – фактура №СФ-0000160 від 28.08.07 на суму 63284 грн. 39 коп. (а.с.91);

- рахунок – фактура №СФ-0000159 від 21.08.07 на суму 69968 грн. 77 коп. (а.с.92).

Відповідач не розрахувався з ТОВ „Макстройінвест” за отриманий товар у повному обсязі.

Станом на 30.11.07 сума боргу складала 344507 грн. 46 коп., що підтверджується актом звірки, який підписаний між ТОВ „Макстройінвест” та ДП „Луганський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України”” (а.с.63).

Станом на 27.12.07 непогашеним залишився борг на суму 294507 грн. 40 коп., що підтверджується актом звірки, який підписано між ТОВ „Макстройінвест” та ДП „Луганський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України”” (а.с.62).

Позивач (новий кредитор) звернувся до суду та просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором від 08.02.06 №27-02/06, а також за несвоєчасне виконання відповідачем своїх обов’язків просить стягнути інфляційні нарахування, 3 % річних та пеню.

Відповідач не заперечує одержання ним нафтобітуму у кількості і на суму зазначену позивачем; не спростував та не заперечив факт порушення ним своїх зобов’язань за договором №27-02/06 від 08.02.06 (див. відзив на позовну заяву від 31.03.07 №2-13-1/393 - а.с.103).

Отже, відповідач порушив обумовлені договором строки оплати поставленого товару (нафтопродуктів), тому мають наступати наслідки передбачені п.5.2 договору щодо оплати покупцем на користь постачальника пені. Порядок її нарахування сторони визначили в п.5.2 договору від 08.02.06 №27-02/06 - Покупець оплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не оплаченого Товару за кожний день прострочення оплати до повного виконання зобов”язань, якщо від дати оплати до фактичної дати оплати ціна на Товар не змінилася.

Крім того, пунктом 1.3 договору про відступлення права вимоги первісний та новий кредитори передбачили, що до нового кредитора переходить також право на стягнення відсотків, штрафних санкцій та таке інше, що обумовлене договором та діючим законодавством за порушення Основного договору Боржником.

Розмір нарахованої пені підтверджується наданим позивачем розрахунком, який не був спростований відповідачем, контррозрахунок ним також не надавався.

У відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивачем надано розрахунки інфляційних нарахувань за період з 01.10.07 по 31.01.08 – на суму 20224 грн. 80 коп. та 3% річних за період з 01.10.07 по 31.01.08 – 2275 грн. 70 коп. (а.с.5).

Розрахунок відповідає умовам договору поставки (п.4.1), договору цесії (п.1.3), вимогам п.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Дані розрахунки також відповідачем не спростовані.

Разом із тим, на думку відповідача, про що він зазначив у апеляційній скарзі, позивач не повідомив його про відступлення права вимоги відповідно до ст.517 Цивільного кодексу України, оскільки крім повідомлення, боржнику повинні бути надані докази того, що відступлення (цесії) відбулося.

З цього приводу судова колегія вважає наступне.

Остання поставка здійснена ТОВ „Макстройінвест” 07.11.07, тобто оплата за цією поставкою повинна була відбутися до 08.12.07.

Первинна поставка здійснена 21.08.07, тобто оплата згідно п.4.1 Договору поставки мала відбутись до 22.09.08.

Згідно розрахунку позивача (а.с.5) пеня, 3 % річних та інфляційні нарахування нараховані ним за період з 01.10.07 по 31.01.08.

Повідомлення про цесію одержано відповідачем 14.01.08 (а.с.14).

Отже нарахування здійснені позивачем, фактично, за період (окрім останніх 16 днів) відповідальності боржника за договором поставки перед первісним кредитором, тому питання одержання або не одержання відповідачем доказів реалізації цесії не є в даному випадку вирішальним, оскільки оплата (до 14.01.08) повинна була здійснюватися первинному кредитору, що не було зроблено відповідачем в порушення умов договору.

Після одержання повідомлення про цесію відповідач не є звільненим від зобов’язання взагалі, строки оплати за договором не змінюються, він лише має право не виконувати своє зобов’язання новому кредитору, але зобов’язання перед первинним існує.

Враховуючи обставини справи в сукупності судова колегія вважає, що невиконання відповідачем умов договору після 14.01.08 не пов’язане із його сумнівами щодо реалізації цесії, оскільки відповідачем не здійснено оплату ні первинному ні новому кредитору, не витребувано у будь – кого з кредиторів доказів реалізації цесії.

Крім того, негативні наслідки у разі неповідомлення боржника про цесію виникають у нового кредитора тільки за умови виконання боржником зобов’язання первинному кредитору, що не було здійснено відповідачем, тому права щодо стягнення пені за договором поставки перейшли до позивача за весь період прострочення оплати.

Судова колегія вважає, що відповідач намагається зловживати правом наданим п.2 ст.517 Цивільного кодексу України, що протирічить також принципам закріпленим в п.6 ст.3 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, - суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до договору.

Відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Відповідно з п.4.1 Договору №27-02/06 - за продукцію, що поставляється, покупець (боржник) робить оплату товару згідно рахунку продавця (ТОВ „Макстройінвест”) протягом 30-ти днів з моменту постачання.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ „Макстройінвест” виконала свої зобов’язання за Договором №27-02/06 та поставило боржнику продукцію протягом серпня - листопада 2007 року, що підтверджується первісними документами: товарно – транспортними накладними, видатковими накладними, рахунками – фактурами та довіреностями (а.с.32-46, 47-61, 76-92, 93-96).

Кредитор у зобов’язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов’язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 Цивільного кодексу України).

Заміна кредитора у зобов’язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.515 Цивільного кодексу України).

14.01.08 повідомленням від 28.12.07 №193 новий кредитор сповістив (відповідача по справі) про здійснення йому первинним кредитором відступлення права вимоги за договором поставки (а.с.8,14).

Крім того, між кредитором та боржником проводились звірення розрахунків, що підтверджується доданими до справи актами звірення між ними (а.с.62,63), тому суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині стягнення пені у сумі 13136 грн. 80 коп.; інфляційних нарахувань у сумі 20224 грн. 80 коп. та 3% річних у сумі 2275 грн. 70 коп.

Отже суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо обґрунтованості вимог позивача і по основному боргу і по пені, інфляційних вимогах, 3% річних.

Щодо неукладеності договору судова колегія враховує наступне.

Між первісним кредитором та боржником не існувало будь – яких розбіжностей при укладенні договору.

Сторони, уклавши договір від 08.02.06, домовились, що його предметом є купівля - продаж нафтопродуктів, предмет, кількість, марка, асортимент, ціна, термін постачання, відповідно до умов Договору і Додатків до нього, що є невід’ємними частинами цього Договору. Предмет, кількість, марка, асортимент, ціна та термін постачання товару вказується в Специфікації, що є невід’ємною частиною цього Договору (п.1.1 договору). Дані специфікації надані позивачем до справи (див. додаток до відзиву на апеляційну скаргу). Судова колегія також приймає до уваги пояснення представника позивача в судовому засіданні про те, що оригінали специфікацій були надані суду першої інстанції на огляд (представник відповідача був відсутній). Дані специфікації підписані обома сторонами договору поставки.

Отже посилання скаржника на відсутність специфікацій і неукладеність через це договору поставки є безпідставними.

Сторони також домовились, що в момент передачі товару постачальник зобов’язаний передати покупцю рахунок – фактуру, податкову накладну, оригінали посвідчення якості на товар (п.2.3 договору №27-02/06).

Товар вважається прийнятим по кількості відповідно до товарно – транспортної накладної (п.6.2 договору №27-02/06).

Прийом товару оформляється накладною. Покупець виписує доручення на отриману кількість товару згідно фактично отриманого товару (п.6.3 договору №27-02/06).

Видаткові накладні, надані позивачем (а.с.47-61), містять інформацію щодо найменування, асортименту, кількості і ціни товару.

Довіреності відповідача, видані на право одержання цінностей, мають їх перелік, який повторює інформацію з товарно – транспортних накладних та видаткових накладних. В видаткових накладних зазначені рахунки – фактури.

Отже, всі основні умови договору сторонами визначені, в тому числі шляхом посилання на накладні, що складалися протягом дії договору, тобто визначено порядок встановлення цих умов, що відповідає також вимогам п.2 ст.669 Господарського кодексу України та ст.ст.6, 627, п.4 ст.632 Цивільного кодексу України.

Таким чином, посилання відповідача на неврегульованість між сторонами питання щодо предмету і ціни договору є безпідставними, такими, що протирічать обставинам справи, змісту договору.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.213 Цивільного кодексу України з метою подолання невизначеності змісту (якщо таке мається) сторони і суд мають право тлумачити зміст правочину, порівнювати його окремі частини із іншими або усім його змістом, поведінку сторін.

Таким чином, законодавець, встановлюючи вимогу щодо узгодження при укладенні договору всіх його істотних умов, водночас обмежує можливість сторін посилатися на те, що договір є неукладеним, в тому числі, якщо сторони своїми діями підтверджують факт укладення договору, їх дії спрямовані на його виконання.

Неможливо визнати неукладеним договір, що фактично виконувався. Первинний кредитор поставив продукцію відповідно до умов договору, а відповідач прийняв її повністю та оплатив частково.

На підставі викладеного судова колегія приходить до висновку, що договір не можна визнати неукладеним, оскільки, по – перше, - договір містить всі необхідні умови для виконання сторонами своїх зобов’язань, по – друге, - його укладення підтверджується діями сторін, які тривалий час здійснювали відповідні зустрічні дії, що були обумовлені договором.

Отже доводи скаржника про неукладеність договору постачання судовою колегією не приймаються.

Посилання скаржника на те, що оплата ним здійснена не на підставі договору, а за рахунками – фактурами та видатковими накладними, окремо по кожній, не є переконливими, оскільки і поставка і платежі здійснено в межах строку дії договору, згідно його умов; в платіжних документах на оплату поставленої продукції відповідач робив посилання саме на договір №27-02/06 від 08.02.06 „за бітум” і зазначав одержувача – ТОВ „Макстройінвест”.

Інших договорів із даним постачальником він не надав.

На підставі вищевикладеного, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України ухвала місцевого господарського суду Луганської області від 17.04.08 по справі №16/54 ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення не вбачається.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги відносяться на скаржника – Дочірнє підприємство „Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України”, м. Луганськ.

За згодою представника позивача присутнього у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, п.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства „Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України”, м. Луганськ, №1-13-1/559 від 05.05.08 на рішення господарського суду Луганської області від 17.04.08 у справі №16/54 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 17.04.08 у справі №16/54 залишити без змін.

3. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Відповідно ч.3, ч.5 ст.105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий                                                                      О.Є.Медуниця

Суддя                                                                                Л.Л. Лазненко

Суддя                                                                                 Р.Є. Якушенко

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Медуниці О.Є.

суддів          Лазненко Л.Л.

Якушенко Р.Є.

Секретар судового засідання:           Шабадаш Д.С.

за участю представників сторін:

від позивача                                          Машошина М.Ю., представник за

довіреність б/н від 20.03.08;

від відповідача                                          повноважний представник в судове

засідання не прибув;

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                               Дочірнього підприємства „Луганський

облавтодор” Відкритого акціонерного

товариства „Державної акціонерної

компанії „Автомобільні дороги України”,

м. Луганськ

на рішення

господарського суду          Луганської області

від          17.04.08 (підписано 21.04.08)

по справі          №16/54 (суддя – Шеліхіна Р.М.)

за позовом                                                    Підприємства, заснованого на власності

об’єднання громадян, „Лідер” Макіївської

міської спілки інвалідів „Надія”,

смт. Макіївка Донецької області

до відповідача                                          Дочірнього підприємства „Луганський

облавтодор” Відкритого акціонерного

товариства „Державної акціонерної

компанії „Автомобільні дороги України”,

м. Луганськ

про           стягнення 330144 грн. 07 коп.

ВСТАНОВИВ:

Відповідач (заявник скарги) в судове засідання не прибув.

Враховуючи, що він належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, без участі відповідача в судовому засіданні.

Підприємство, засноване на власності об’єднання громадян, „Лідер” Макіївської міської спілки інвалідів „Надія”, смт. Макіївка Донецької області, звернулось до Луганського апеляційного господарського суду з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства „Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України”, м. Луганськ, основної суми боргу 294507 грн. 40 коп. за договором від 08.02.06 №27-02/06, інфляційних нарахувань в сумі 13136 грн. 80 коп., 3 % річних у сумі 2257 грн. 70 коп., пені в сумі 20224 грн. 80 коп., за період з 01.10.07 по 31.01.08.

Рішенням господарського суду Луганської області від 17.04.08 у справі №16/54 позов задоволено; стягнуто з Дочірнього підприємства „Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України” на користь Підприємства, заснованого на власності об’єднання громадян, „Лідер” Макіївської міської спілки інвалідів „Надія” борг у сумі 294507 грн. 40 коп., інфляційних нарахувань у сумі 13136 грн. 80 коп., 3 % річних у сумі 2257 грн. 70 коп., пеню у сумі 20224 грн. 80 коп. Судові витрати покладенні на відповідача.

Мотивоване дане рішення обґрунтованістю позовних вимог та їх доведеністю матеріалами справи, правильністю розрахунку позивача.

Відповідач – Дочірнє підприємство „Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України”, не погодився з рішенням господарського суду Луганської області від 17.04.07 по справі №16/54 та звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 05.05.08 №1-13-1/559, якою просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог її заявник зазначив, що:

- суд не прийняв до уваги вимоги ст.516, п.2 ст.517 Цивільного кодексу України, оскільки позивач, крім листа щодо зміни кредитора, не надав відповідачу належних доказів переходу до нового кредитора прав та обов’язків за цесією;

- судом не було прийнято до уваги усне клопотання відповідача про визнання договору №27-02/06 від 08.02.06 неукладеним, оскільки в цьому договорі не було досягнуто згоди за усіма істотними умовами; специфікації, на які є посилання у договорі, позивач до суду не надав;

- оскільки у договорі не зазначено, які саме нафтопродукти є предметом договору та відсутність посилання у накладних на договір, тому з відповідача не може бути стягнута пеня.

Розпорядженням від 19.05.08 голови Луганського апеляційного господарського суду, відповідно до ст.28 Закону України “Про судоустрій України”, для розгляду апеляційної скарги Дочірнього підприємства „Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України”, м. Луганськ, №1-13-1/559 від 05.05.08 на рішення господарського суду Луганської області від 17.04.08 по справі №16/54 призначена судова колегія у складі: Бородіна Л.І. - суддя – головуючий, Лазненко Л.Л., Якушенко Р.Є. – судді.

У зв’язку з виходом з відпустки судді Медуниці О.Є., розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 09.06.08 у справі №16/54, виключено зі складу колегії головуючого суддю Бородіну Л.І. та введено до складу колегії головуючого суддю Медуницю О.Є.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України в процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін присутніх в судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставами для виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України).

Позовні вимоги позивача базуються на договорі про відступлення права вимоги укладеному ним 28.12.07 із ТОВ „Макстройінвест”, за яким первісний кредитор (ТОВ „Макстройінвест”) уступив новому кредитору (позивачу по справі) право вимоги за договором від 08.02.06 про постачання продукції, який було укладено первісним кредитором із відповідачем по даній справі (а.с.9-11).

Відповідно до п.1.1 договору про відступлення права вимоги - первісний кредитор (ТОВ „Макстройінвест”) відступає, а новий кредитор (Підприємство, засновано на власності об’єднання громадян, „Лідер” Макіївської міської спілки інвалідів „Надія”) набуває право вимоги, належне первісному кредиторові у відповідності з договором від 08.02.06 (надалі іменується „Основний договір”), укладеного між первісним кредитором та ДП „Луганський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України”” (надалі іменується Боржник) (а.с.12,13).

За цим договором новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових коштів в розмірі, визначеному Основним договором (п.1.2 договору про відступлення права вимоги).

Пунктом 1.3 договору про відступлення права вимоги сторони передбачили, що до нового кредитора переходить також право на стягнення відсотків, штрафних санкцій та таке інше, що обумовлене договором та діючим законодавством за порушення Основного договору Боржником.

11.01.08 новий кредитор повідомив про укладення договору відступлення права вимоги від 28.12.07 відповідача, про що свідчать повідомлення про відступлення права вимоги №193 від 28.12.07 та про вручення поштового відправлення (а.с.8,14)

08.02.06 між Товариством з обмеженою відповідальністю „Макстройінвест” (постачальником) та Дочірнім підприємством „Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України” (покупцем) було укладено договір на постачання нафтопродуктів №27-02/06 (далі – договір №27-02/06) (а.с.9-11).

Відповідно до п.1.1 договору №27-02/06 Продавець зобов’язується передати, а Покупець прийняти та оплатити нафтопродукти, іменовані надалі Товар, у кількості, за цінами і термінами постачання, відповідно до умов Договору і Додатків до нього, що є невід’ємними частинами цього Договору. Предмет, кількість, марка, асортимент, ціна та термін постачання товару вказується в Специфікації, що є невід’ємною частиною цього Договору.

Ціна і кількість Товару, зазначеного в Специфікаціях к даному Договору, встановлюється за домовленістю Сторін згідно рахунка і видаткової накладної, а так само додаткових угод до даного Договору (п.1.2 договору №27-02/06).

Постачальник зобов’язаний передати Покупцю наступні документи: рахунок – фактуру, податкову накладну, оригінали посвідчення якості на товар (п.2.3 договору №27-02/06).

Відповідно до п.6.1 договору №27-02/06 сторони домовились, що товар вважається прийнятим по кількості – відповідно ... до товаро – транспортної накладної ...

Прийом товару оформляється накладною. Покупець виписує доручення на отриману кількість Товару згідно Специфікації і фактично отриманого Товару (п.6.3 договору №27-02/06).

Відповідно до п.4.1 договору №27-02/06 за продукцію, що поставляється, Покупець робить оплату Товару згідно рахунка Продавця протягом 30-ти днів з моменту постачання.

Пунктом 5.2 договору №27-02/06 передбачено, що за порушення п.п.4.1, 4.2, 4.3 Договору і відповідних додаткових угод до Договору, Покупець оплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не оплаченого Товару за кожний день прострочення оплати до повного виконання зобовязань, якщо від дати оплати до фактичної дати оплати ціна на Товар не змінилася. Також Покупець оплачує штрафні санкції в розмірі 1% від не вчасно оплаченого Товару.

Оплата пені не звільняє Сторони від виконання зобовязань за цим Договором (п.5.3 договору №27-02/06).

Сторони за договором №27-02/06 домовились, що договір діє з моменту підписання до 31.12.2008 року, а в частині не виконаних зобов’язань, до їхнього повного виконання (п.10.6 договору №27-02/06).

Факт поставки нафтопродуктів за договором №27-02/06 від 08.02.06 постачальником (ТОВ „Макстройінвест”) покупцю (ДП „Луганський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України””) підтверджується матеріалами справи:

- довіреність ЯОГ №223194 від 20.08.07 ДП „Луганський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України”” на отримання від ТОВ „Макстройінвест” 150 тон бітуму (а.с.96);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 21.08.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 27 тон (а.с.32);

- видаткова накладна №РН-0000146 від 21.08.07 на суму 69968 грн. 77 коп. (а.с.47);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 28.08.07 на поставку БНД 60/90 у кількості 24,5 тон (а.с.33);

- видаткова накладна №РН-0000147 від 28.08.07 на суму 63284 грн. 39 коп. (а.с.48);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 30.08.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 21 тон (а.с.34);

- видаткова накладна №РН-0000160 від 30.08.07 на суму 54243 грн. 76 коп. (а.с.49);

- довіреність ЯОГ №223284 від 05.09.07 ДП „Луганський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України”” на отримання від ТОВ „Макстройінвест” 200 тон бітуму (а.с.95);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 05.09.07 на поставку БНД 60/90 у кількості 29 тон (а.с.35);

- видаткова накладна №РН-0000162 від 05.09.07 на суму 74887 грн. 16 коп. (а.с.50);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 14.09.07 на поставку БНД 60/90 у кількості 21 тон (а.с.36);

- видаткова накладна №РН-0000178 від 17.09.07 на суму 25280 грн. 03 коп. (а.с.51);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 17.09.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 27 тон (а.с.37);

- видаткова накладна №РН-0000177 від 17.09.07 на суму 71969 грн. 15 коп. (а.с.52);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 18.09.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 21 тон (а.с.38);

- видаткова накладна №РН-0000183 від 18.09.07 на суму 55945 грн. 76 коп. (а.с.53);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 21.09.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 21 тон (а.с.39);

- видаткова накладна №РН-0000189 від 21.09.07 на суму 55986 грн. 08 коп. (а.с.54);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 26.09.07 на поставку БНД 60/90 у кількості 29 тон (а.с.40);

- видаткова накладна №

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 26.09.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 27 тон (а.с.41);

- видаткова накладна №РН-0000194 від 27.09.07 на суму 74081 грн. 63 коп. (а.с.55);

- довіреність ЯОГ №223379 від 01.10.07 ДП „Луганський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України”” на отримання від ТОВ „Макстройінвест” 500 тон бітуму (а.с.94);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 05.10.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 21 тон (а.с.42);

- видаткова накладна №РН-0000206 від 08.10.07 на суму 56958 грн. 80 коп. (а.с.56);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 10.10.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 21 тон (а.с.43);

- видаткова накладна №РН-0000210 від 10.10.07 на суму 57155 грн. 36 коп. (а.с.57);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 10.10.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 24,6 тон (а.с.44);

- видаткова накладна №РН-0000213 від 11.10.07 на суму 66652 грн. 32 коп. (а.с.58);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 12.10.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 27 тон (а.с.45);

- видаткова накладна №РН-0000216 від 12.10.07 на суму 75107 грн. 41 коп. (а.с.59);

- товарно – транспортна накладна 02 ААО від 16.10.07 на поставку бітуму М-3 у кількості 29 тон (а.с.46);

- видаткова накладна №РН-0000219 від 16.10.07 на суму 80378 грн. 60 коп. (а.с.60);

- довіреність ЯОГ №223467 від 31.10.07 ДП „Луганський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України”” на отримання від ТОВ „Макстройінвест” 100 тон бітумної емульсії та 100 тон бітуму (а.с.93);

- видаткова накладна №РН-0000248 від 07.11.07 на суму 27398 грн. 28 коп. (а.с.61).

Відповідно з п.4.1 договору №27-02/06 постачальник (ТОВ „Макстройінвест”) надавав рахунки на оплату поставленого товару:

- рахунок – фактура №СФ-0000276 від 07.11.07 на суму 27398 грн. 28 коп. (а.с.76);

- рахунок – фактура №СФ-0000241 від 16.10.07 на суму 80378 грн. 60 коп. (а.с.);

- рахунок – фактура №СФ-0000234 від 12.11.07 на суму 75107 грн. 41 коп. (а.с.78);

- рахунок – фактура №СФ-0000223 від 11.10.07 на суму 66652 грн. 32 коп. (а.с.79);

- рахунок – фактура №СФ-0000227 від 10.11.07 на суму 57155 грн. 36 коп. (а.с.80);

- рахунок – фактура №СФ-0000219 від 05.10.07 на суму 56958 грн. 80 коп. (а.с.81);

- рахунок – фактура №СФ-0000206 від 27.09.07 на суму 74081 грн. 63 коп. (а.с.82);

- рахунок – фактура №СФ-0000205 від 26.09.07 на суму 80084 грн. 20 коп. (а.с.83);

- рахунок – фактура №СФ-0000202 від 21.09.07 на суму 55986 грн. 08 коп. (а.с.84);

- рахунок – фактура №СФ-0000199 від 18.09.07 на суму 55945 грн. 76 коп. (а.с.85);

- рахунок – фактура №СФ-0000189 від 17.09.07 на суму 71969 грн. 15 коп. (а.с.86);

- рахунок – фактура №СФ-0000187 від 14.09.07 на суму 55125 грн. 76 коп. (а.с.87);

- рахунок – фактура №СФ-0000190 від 11.09.07 на суму 25280 грн. 03 коп. (а.с.88);

- рахунок – фактура №СФ-0000170 від 05.09.07 на суму 74887 грн. 16 коп. (а.с.89);

- рахунок – фактура №СФ-0000169 від 30.08.07 на суму 54243 грн. 76 коп. (а.с.90);

- рахунок – фактура №СФ-0000160 від 28.08.07 на суму 63284 грн. 39 коп. (а.с.91);

- рахунок – фактура №СФ-0000159 від 21.08.07 на суму 69968 грн. 77 коп. (а.с.92).

Відповідач не розрахувався з ТОВ „Макстройінвест” за отриманий товар у повному обсязі.

Станом на 30.11.07 сума боргу складала 344507 грн. 46 коп., що підтверджується актом звірки, який підписаний між ТОВ „Макстройінвест” та ДП „Луганський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України”” (а.с.63).

Станом на 27.12.07 непогашеним залишився борг на суму 294507 грн. 40 коп., що підтверджується актом звірки, який підписано між ТОВ „Макстройінвест” та ДП „Луганський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України”” (а.с.62).

Позивач (новий кредитор) звернувся до суду та просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором від 08.02.06 №27-02/06, а також за несвоєчасне виконання відповідачем своїх обов’язків просить стягнути інфляційні нарахування, 3 % річних та пеню.

Відповідач не заперечує одержання ним нафтобітуму у кількості і на суму зазначену позивачем; не спростував та не заперечив факт порушення ним своїх зобов’язань за договором №27-02/06 від 08.02.06 (див. відзив на позовну заяву від 31.03.07 №2-13-1/393 - а.с.103).

Отже, відповідач порушив обумовлені договором строки оплати поставленого товару (нафтопродуктів), тому мають наступати наслідки передбачені п.5.2 договору щодо оплати покупцем на користь постачальника пені. Порядок її нарахування сторони визначили в п.5.2 договору від 08.02.06 №27-02/06 - Покупець оплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не оплаченого Товару за кожний день прострочення оплати до повного виконання зобов”язань, якщо від дати оплати до фактичної дати оплати ціна на Товар не змінилася.

Крім того, пунктом 1.3 договору про відступлення права вимоги первісний та новий кредитори передбачили, що до нового кредитора переходить також право на стягнення відсотків, штрафних санкцій та таке інше, що обумовлене договором та діючим законодавством за порушення Основного договору Боржником.

Розмір нарахованої пені підтверджується наданим позивачем розрахунком, який не був спростований відповідачем, контррозрахунок ним також не надавався.

У відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивачем надано розрахунки інфляційних нарахувань за період з 01.10.07 по 31.01.08 – на суму 20224 грн. 80 коп. та 3% річних за період з 01.10.07 по 31.01.08 – 2275 грн. 70 коп. (а.с.5).

Розрахунок відповідає умовам договору поставки (п.4.1), договору цесії (п.1.3), вимогам п.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Дані розрахунки також відповідачем не спростовані.

Разом із тим, на думку відповідача, про що він зазначив у апеляційній скарзі, позивач не повідомив його про відступлення права вимоги відповідно до ст.517 Цивільного кодексу України, оскільки крім повідомлення, боржнику повинні бути надані докази того, що відступлення (цесії) відбулося.

З цього приводу судова колегія вважає наступне.

Остання поставка здійснена ТОВ „Макстройінвест” 07.11.07, тобто оплата за цією поставкою повинна була відбутися до 08.12.07.

Первинна поставка здійснена 21.08.07, тобто оплата згідно п.4.1 Договору поставки мала відбутись до 22.09.08.

Згідно розрахунку позивача (а.с.5) пеня, 3 % річних та інфляційні нарахування нараховані ним за період з 01.10.07 по 31.01.08.

Повідомлення про цесію одержано відповідачем 14.01.08 (а.с.14).

Отже нарахування здійснені позивачем, фактично, за період (окрім останніх 16 днів) відповідальності боржника за договором поставки перед первісним кредитором, тому питання одержання або не одержання відповідачем доказів реалізації цесії не є в даному випадку вирішальним, оскільки оплата (до 14.01.08) повинна була здійснюватися первинному кредитору, що не було зроблено відповідачем в порушення умов договору.

Після одержання повідомлення про цесію відповідач не є звільненим від зобов’язання взагалі, строки оплати за договором не змінюються, він лише має право не виконувати своє зобов’язання новому кредитору, але зобов’язання перед первинним існує.

Враховуючи обставини справи в сукупності судова колегія вважає, що невиконання відповідачем умов договору після 14.01.08 не пов’язане із його сумнівами щодо реалізації цесії, оскільки відповідачем не здійснено оплату ні первинному ні новому кредитору, не витребувано у будь – кого з кредиторів доказів реалізації цесії.

Крім того, негативні наслідки у разі неповідомлення боржника про цесію виникають у нового кредитора тільки за умови виконання боржником зобов’язання первинному кредитору, що не було здійснено відповідачем, тому права щодо стягнення пені за договором поставки перейшли до позивача за весь період прострочення оплати.

Судова колегія вважає, що відповідач намагається зловживати правом наданим п.2 ст.517 Цивільного кодексу України, що протирічить також принципам закріпленим в п.6 ст.3 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, - суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до договору.

Відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Відповідно з п.4.1 Договору №27-02/06 - за продукцію, що поставляється, покупець (боржник) робить оплату товару згідно рахунку продавця (ТОВ „Макстройінвест”) протягом 30-ти днів з моменту постачання.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ „Макстройінвест” виконала свої зобов’язання за Договором №27-02/06 та поставило боржнику продукцію протягом серпня - листопада 2007 року, що підтверджується первісними документами: товарно – транспортними накладними, видатковими накладними, рахунками – фактурами та довіреностями (а.с.32-46, 47-61, 76-92, 93-96).

Кредитор у зобов’язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов’язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 Цивільного кодексу України).

Заміна кредитора у зобов’язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.515 Цивільного кодексу України).

14.01.08 повідомленням від 28.12.07 №193 новий кредитор сповістив (відповідача по справі) про здійснення йому первинним кредитором відступлення права вимоги за договором поставки (а.с.8,14).

Крім того, між кредитором та боржником проводились звірення розрахунків, що підтверджується доданими до справи актами звірення між ними (а.с.62,63), тому суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині стягнення пені у сумі 13136 грн. 80 коп.; інфляційних нарахувань у сумі 20224 грн. 80 коп. та 3% річних у сумі 2275 грн. 70 коп.

Отже суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо обґрунтованості вимог позивача і по основному боргу і по пені, інфляційних вимогах, 3% річних.

Щодо неукладеності договору судова колегія враховує наступне.

Між первісним кредитором та боржником не існувало будь – яких розбіжностей при укладенні договору.

Сторони, уклавши договір від 08.02.06, домовились, що його предметом є купівля - продаж нафтопродуктів, предмет, кількість, марка, асортимент, ціна, термін постачання, відповідно до умов Договору і Додатків до нього, що є невід’ємними частинами цього Договору. Предмет, кількість, марка, асортимент, ціна та термін постачання товару вказується в Специфікації, що є невід’ємною частиною цього Договору (п.1.1 договору). Дані специфікації надані позивачем до справи (див. додаток до відзиву на апеляційну скаргу). Судова колегія також приймає до уваги пояснення представника позивача в судовому засіданні про те, що оригінали специфікацій були надані суду першої інстанції на огляд (представник відповідача був відсутній). Дані специфікації підписані обома сторонами договору поставки.

Отже посилання скаржника на відсутність специфікацій і неукладеність через це договору поставки є безпідставними.

Сторони також домовились, що в момент передачі товару постачальник зобов’язаний передати покупцю рахунок – фактуру, податкову накладну, оригінали посвідчення якості на товар (п.2.3 договору №27-02/06).

Товар вважається прийнятим по кількості відповідно до товарно – транспортної накладної (п.6.2 договору №27-02/06).

Прийом товару оформляється накладною. Покупець виписує доручення на отриману кількість товару згідно фактично отриманого товару (п.6.3 договору №27-02/06).

Видаткові накладні, надані позивачем (а.с.47-61), містять інформацію щодо найменування, асортименту, кількості і ціни товару.

Довіреності відповідача, видані на право одержання цінностей, мають їх перелік, який повторює інформацію з товарно – транспортних накладних та видаткових накладних. В видаткових накладних зазначені рахунки – фактури.

Отже, всі основні умови договору сторонами визначені, в тому числі шляхом посилання на накладні, що складалися протягом дії договору, тобто визначено порядок встановлення цих умов, що відповідає також вимогам п.2 ст.669 Господарського кодексу України та ст.ст.6, 627, п.4 ст.632 Цивільного кодексу України.

Таким чином, посилання відповідача на неврегульованість між сторонами питання щодо предмету і ціни договору є безпідставними, такими, що протирічать обставинам справи, змісту договору.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.213 Цивільного кодексу України з метою подолання невизначеності змісту (якщо таке мається) сторони і суд мають право тлумачити зміст правочину, порівнювати його окремі частини із іншими або усім його змістом, поведінку сторін.

Таким чином, законодавець, встановлюючи вимогу щодо узгодження при укладенні договору всіх його істотних умов, водночас обмежує можливість сторін посилатися на те, що договір є неукладеним, в тому числі, якщо сторони своїми діями підтверджують факт укладення договору, їх дії спрямовані на його виконання.

Неможливо визнати неукладеним договір, що фактично виконувався. Первинний кредитор поставив продукцію відповідно до умов договору, а відповідач прийняв її повністю та оплатив частково.

На підставі викладеного судова колегія приходить до висновку, що договір не можна визнати неукладеним, оскільки, по – перше, - договір містить всі необхідні умови для виконання сторонами своїх зобов’язань, по – друге, - його укладення підтверджується діями сторін, які тривалий час здійснювали відповідні зустрічні дії, що були обумовлені договором.

Отже доводи скаржника про неукладеність договору постачання судовою колегією не приймаються.

Посилання скаржника на те, що оплата ним здійснена не на підставі договору, а за рахунками – фактурами та видатковими накладними, окремо по кожній, не є переконливими, оскільки і поставка і платежі здійснено в межах строку дії договору, згідно його умов; в платіжних документах на оплату поставленої продукції відповідач робив посилання саме на договір №27-02/06 від 08.02.06 „за бітум” і зазначав одержувача – ТОВ „Макстройінвест”.

Інших договорів із даним постачальником він не надав.

На підставі вищевикладеного, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України ухвала місцевого господарського суду Луганської області від 17.04.08 по справі №16/54 ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення не вбачається.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги відносяться на скаржника – Дочірнє підприємство „Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України”, м. Луганськ.

За згодою представника позивача присутнього у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, п.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства „Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України”, м. Луганськ, №1-13-1/559 від 05.05.08 на рішення господарського суду Луганської області від 17.04.08 у справі №16/54 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 17.04.08 у справі №16/54 залишити без змін.

3. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Відповідно ч.3, ч.5 ст.105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий                                                                      О.Є.Медуниця

Суддя                                                                                Л.Л. Лазненко

Суддя                                                                                 Р.Є. Якушенко