КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
№ 16/31
міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:
судді:                    Федорчук Р. В (доповідач по справі),
суддів:
судді-доповідача
судового засідання:    Рустам'ян Е.А.
участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 12.06.2008
апеляційні скарги ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення
господарського суду Полтавської області від 11.04.2008 року,
справі № 16/31 (суддя Тимощенко О.М.)
позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лан»
до                1.ОСОБА_5
5.          Приватного нотаріуса Карлівського
районного нотаріального округу ОСОБА_6
про               визнання договорів недійсними.
«ЛАН»звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до
ОСОБА_8., ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4. та приватного нотаріуса Карлівського
районного нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання договорів недійсними (а.с.
суд Полтавської області ухвалою від 18.03.2008 року залучив до участі у справі
в якості шостого відповідача -ОСОБА_1 (а.с. 16).
суд Полтавської області рішенням від 11.04.2008 року позовні вимоги про
визнання недійсними договорів дарування частки у статутному капіталі СТОВ
«Лан»від 29.01.2008 року № 251, 30.01.2008 року № 264, 30.01.2008 року № 267 та
01.02.2008 року № 290 задовольнив та припинив провадження у справі щодо вимог
СТОВ «Лан»до приватного нотаріуса Карлівського районного нотаріального округу
ОСОБА_8 про визнання недійсними договорів дарування частки у статутному
капіталі СТОВ «Лан»(а.с. 87 -91).
погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1., ОСОБА_2,ОСОБА_3. та
ОСОБА_4. звернулися до Київського міжобласного апеляційного господарського суду
з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Господарського суду Полтавської
області від 11.04.2008 року (а.с. 101 -133).
обґрунтування апеляційних скарг
скаржники посилаються на те, що при винесенні оскаржуваного рішення
місцевий господарський суд не в повному обсязі з'ясував усі обставини, що мають
значення для справи, неправильно застосувавши норми матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим останнє підлягає скасуванню з підстав
вказаних в апеляційних скаргах.
заперечує проти апеляційних скарг з мотивів викладених у відзиві № 21 від
10.06.2008 року, вважає їх необґрунтованими, а оскаржене рішення місцевого
господарського суду законним та обґрунтованим (а.с. 140 -142).
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.05.2008 року,
згідно ст. 98 ГПК України, апеляційна скарга була прийнята до  апеляційного провадження та призначена до
розгляду в судовому засіданні за участю повноважених представників сторін (а.с.
другого, третього, четвертого та шостого відповідача надали пояснення суду та
підтримали доводи викладені в апеляційних скаргах, вважають їх обґрунтованими
та такими, що не підлягають задоволенню.
позивача надав пояснення суду та заперечив проти доводів викладених в
апеляційних скаргах вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають
першого та п'ятого відповідача в судове засідання не з'явилися. Відповідно до п
3.6. роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 року №
02-5/289 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального
кодексу України»у випадку нез'явлення в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.
суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду 12.06.2008 року
було проголошено вступну та резолютивну
до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість
рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі матеріали, розглянувши доводи
апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового засідання,
проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи,
правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства України, колегія суддів Київського міжобласного
апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду
Полтавської області від 11.04.2008 року має бути залишено без змін, а
апеляційна скарга без задоволення, виходячи з таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом
Полтавської області СТОВ «Лан»було створене 09.02.2000 року внаслідок
реорганізації КСП ім. Енгельса в СТОВ «Лан», про що свідчить виписка із
протоколу загальних зборів товариства «Лан»(а.с. 17).

З
виписки протоколу № 7 зборів засновників товариства «Лан»від 18.07.2007 року
вбачається, що внаслідок смерті одного із учасників товариства було прийнято до
складу товариства його спадкоємцівОСОБА_5. та ОСОБА_1 (а.с. 32).

Відповідно
до нової редакції статуту, статутний фонд товариства становить 34 774 грн. та
розподіляється між учасниками товариства наступним чином:

-    ОСОБА_3 - майно, що належить йому на праві
власності - Комбайн СК-5 «Нива», культиватор УМСК-5, всього на суму 10 164
грн., що становить 29 % в статутному капіталі товариства;

-  ОСОБА_4 - майно, що належить йому на праві
власності - трактор Т-40 на суму 3 317 грн., що становить 10 % в статутному
капіталі товариства;

-  ОСОБА_5 - майно, що належить йому на праві
власності -склад запасних частин, токарний станок, всього на 6 956 грн., що
становить 20 %  в статутному капіталі
товариства;

-  ОСОБА_6 - майно, що належить їй на правах
власності - склад запасних частин, токарний станок, всього на суму 6 956 грн.,
що становить 20 % в статутному капіталі товариства;

-    ОСОБА_7 - майно, що належить йому на правах
власності - автомобіль САЗ 3507, очисна машина СМ-4,5 всього на суму 7 381
грн., що становить 21 % в статутному капіталі.

Відповідно
до п. 3.4.8 Статуту товариства, учасник має право при виході з товариства
одержати вартість частини майна товариства пропорційно своїй частці у статутному
фонді товариства або за власною вимогою та за згодою учасників товариства
отримати вклад повністю або частково в натуральній формі.

Частиною
1 ст. 148 ЦК України, передбачено, що учасник товариства з обмеженою
відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про
свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не
встановлений статутом.

Із
матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом Карлівського районного
нотаріального округу ОСОБА_8 було направлено позивачеві адресовані  загальним зборам учасників товариства
«Лан»копії заяв учасників ТОВ «ЛАН»(а.с. 33 -38).

З
даних заяв вбачається, щоОСОБА_5 ОСОБА_1, ОСОБА_4. та ОСОБА_3.
уклали договори дарування належних їм часток статутного капіталу товариства, на
користьОСОБА_1

Договори
дарування частки в статутному капіталі товариства «Лан»посвідчені приватним
нотаріусом ОСОБА_8 та зареєстровані у реєстрі відповідно за № 251, № 264, №
267, № 290 (а.с. 50 -53).

Представник
позивача в своїх вимогах та поясненнях стверджує, що  відповідачі 1 -4 допустили грубе порушення
чинного законодавства, коли при виході з товариства відступили свої частки
третій особі без повідомлення та погодження з рештою учасників шляхом укладення
договорів дарування частки в статутному капіталі ТОВ «Лан».

Ст.
147 Цивільного кодексу України передбачено, що учасник товариства з обмеженою
відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку
(її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього
товариства. Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї
частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено
статутом товариства. Учасники товариства користуються переважним правом купівлі
частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо
статутом товариства чи домовленістю між учасниками не встановлений інший
порядок здійснення цього права. Якщо учасники товариства не скористаються
своїм переважним правом протягом місяця з дня повідомлення про намір
учасника продати частку (її частину) або протягом іншого строку, встановленого
статутом товариства чи домовленістю між його учасниками, частка (її частина)
учасника може бути відчужена третій особі.

Також
позивач стверджує, що ОСОБА_5 -перший відповідач взагалі не мав можливості
укласти договір дарування від 29.01.08 року, оскільки він з 03.01.2008 року
знаходиться під вартою, його паспорт знаходиться в матеріалах порушеної
стосовно нього кримінальної справи. Тобто, приватний нотаріус -ОСОБА_8
допустила проведення нотаріальних дій без встановлення особи громадянина, який
звернувся за вчиненням нотаріальної дії.

Щодо
спростування даного твердження обдарований -ОСОБА_1. надав суду лист голови
Карлівського районного суду, адресований начальнику Карлівського РВ УМВС
України в Полтавській області, з якого вбачається, що голова суду не заперечує
проти задоволення клопотання ОСОБА_8. про надання йому можливості зустрітися з
приватним нотаріусом для оформлення цивільно-правових відносин та їх
нотаріального посвідчення (а.с. 80).

Даний
лист не може братися судом до уваги як належний доказ щодо укладення спірного
договору, оскільки лист датовано 01.02.2008 року, а укладення спірного договору
відбулося раніше - 29.01.08 року. Зазначене підтверджує обгрунтованість
пояснень представника позивача щодо недотримання вимог закону при укладенні і
нотаріальному посвідченні договору дарування від імені ОСОБА_8.

ПредставникОСОБА_1
стверджував, що за договорами дарування частки у Статутному капіталі СТОВ
«Лан»не відбулася заміна учасників товариства, проте колегією суддів Київського
міжобласного апеляційного господарського суду встановлено протилежне.

Відповідно
до п. 1.1 спірних договорів, дарувальник безоплатно передав у власність
обдарованому свою частку у Статутному капіталі СТОВ «Лан». Пунктом 3.1
Договорів передбачено, що за настання обставин, зазначених у п. 1.1 Договору,
Дарувальник втрачає усі права та обов'язки по відношенню до СТОВ та його
учасників, які були обумовлені його статусом як учасника СТОВ.

Пунктом
4.1 та 4.2 спірних договорів передбачено, що за настання обставин, зазначених у
п.1.1 Договору, обдаровуваний стає по відношенню до СТОВ його учасником та до
обдарованого при даруванні частки дарувальником одночасно переходять усі права
та обов'язки, що належать останньому згідно Статуту.

Таким
чином, при укладенні спірних договорів та при їх виконанні відбулася заміна
учасників Товариства: замість учасників ОСОБА_8., ОСОБА_1, ОСОБА_4. та ОСОБА_4.
став учасником СТОВ «Лан»ОСОБА_1. до якого перейшли усі права та обов'язки
учасника згідно Статуту Товариства.

Із
змісту ст. 53 Закону України «Про господарські товариства»вбачається, що
відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її
частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства.
Учасники товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини)
учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи
домовленістю між учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього
права.

Відповідно
до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно
ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки
СТОВ «Лан»не є стороною спірних договорів дарування, на нього не можуть
покладатися будь-які обов'язки по вказаним договорам.

Відповідно
до ст. ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу,
іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Із
змісту ст. 204 ЦК України вбачається, що правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

В той
же час, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції знайшли своє підтвердження
обставини, на які посилався позивач, щодо порушення порядку виходу учасника з
товариства, передбаченого ч.1 ст. 148 ЦК України. Колегія суддів апеляційного
суду вважає обґрунтованими посилання представника позивача на зазначені
обставини оскільки при укладенні оспорюваних договорів дарування фактично мало
місце вихід учасників з товариства.

Порушення
передбаченого законодавством порядку виходу учасника порушує права позивача та
його інших учасників. При цьому колегія суддів враховує положення ч.5 ст.53
Закону України „Про господарські товариства” та ч.4 ст. 147 ЦК України, які
передбачають права самого товариства придбати частку учасника та подальший
обов”язок товариства реалізувати вказану частку іншим учасникам чи третім
особам.

Таким
чином колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду
погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог
до першого, другого, третього, четвертого та шостого відповідача про визнання
недійсними договорів дарування частки у Статутному капіталі СТОВ «Лан»від
29.01.2008 року № 251; 30.01.2008 року № 264; 30.01.2008 року № 267 та
01.02.2008 року № 290.

Стосовно
вимоги Позивача до приватного нотаріуса ОСОБА_8 - п'ятого відповідача, колегія
суддів зазначає наступне.

Господарський
суд Полтавської області ухвалою від 18.02.2008 року зобов'язав позивача
уточнити позовні вимоги стосовно п'ятого відповідача. На виконання вимог ухвали
суду позивач надав письмові пояснення вих. №17 від 18.03.2007 року (а.с. 44
-45). Проте з наданих письмових пояснень не вбачаються конкретні позовні вимоги
до п'ятого відповідача і не можуть бути розцінені судом як уточнені позовні
вимоги, про що зробив правильний висновок суд першої інстанції.

Таким
чином колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду
також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що провадження у
справі підлягає припиненню на підставі ч. 1 п. 1-1 ст. 80 ГПК України, оскільки
між позивачем та п'ятим відповідачем відсутній предмет спору.

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного
господарського суду приходить до висновку, що судом першої інстанції належним
чином досліджено обставини справи та надано їм відповідну правову оцінку,
рішення господарського суду Полтавської області від 11.04.2008 року по справі №
16/31 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному
законодавству України, а відтак відсутні передбачені законом підстави для його
скасування.

Керуючись  ст. ст.
43, 99, 101 -103, 105, ГПК України, апеляційний господарський суд, -

п о с т а н о в и в :

1.          Апеляційні скарги ОСОБА_1 ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення господарського суду Полтавської області від
11.04.2008 року по справі № 16/31 залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Полтавської
області від 11.04.2008 року по справі № 16/31 залишити без змін.

3.          Постанова Київського міжобласного
апеляційного господарського суду по даній справі набирає законної сили з дня її
прийняття відповідно до ст. 105 ГПК України.

4.          Постанова Київського міжобласного
апеляційного господарського суду може бути оскаржено у касаційному порядку до
Вищого господарського суду України відповідно до ст. 105 ГПК України.

5.          Матеріали справи № 16/31 повернути до
господарського суду Полтавської області.

Головуючий
суддя:
Федорчук Р. В

Судді:

Лобань  О.І.

Ткаченко  Б.О.

Дата відправки  20.06.08