ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

13.05.08
Справа  № 4/224-2980

Львівський апеляційний
господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді
Г.І.Мельник

суддів:                                                                                     Д.Ф.Новосад

О.В.Михалюк

розглянувши
апеляційну скаргу
АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк»в особі Тернопільської обласної філії  № 16-05/85-114 від 28.09.2006 року

та
апеляційну скаргу
Акціонерного страхового товариства «Вексель»б/н та без дати

на
рішення Господарського
суду Тернопільської області від 07.09.2006 року

у
справі       № 4/224-2980

за
позовом  СПД-ФО ОСОБА_1, м. Тернопіль

до
відповідача-1
Акціонерного страхового товариства «Вексель», м. Київ

до
відповідача-2
Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк»в особі
Тернопільської обласної філії, м. Тернопіль

до
відповідача-3
Дочірнього підприємства «Галіція-Транс», м. Тернопіль

про
стягнення  27 369,77 грн. суми відшкодування за
страховим  випадком та про визнання
частково недійсним договору

За
участю представників сторін:

від
позивача: не
з'явився;

від
відповідача-1: Лаврик
М.І. (довіреність від 19.12.2007 року);

від
відповідача-2: Мулик
П.М.-начальник сектору по роботі з «проблемною»заборгованістю (довіреність від
10.01.2008 року);

від
відповідача-3: не
з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Господарського суду Тернопільської області (суддя Бурда Н.М.) від 07.09.2006
року у справі № 4/224-2980 задоволено позовні вимоги  в частині стягнення  27 369,77 грн. суми відшкодування за
страховим  випадком, у задоволенні позову
в частині визнання частково недійсним договору -відмовлено.

Відповідач-1
з постановленим рішенням не погоджується, подав апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати, в задоволенні позову відмовити, оскільки вважає дане
рішення незаконним, необґрунтованим і таким, що прийняте з порушенням норм
матеріального права та за невідповідності висновків суду обставинам справи. При
цьому покликається на те, що згідно ст. 4 Закону України «Про страхування»об'єктами
страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать законодавству
України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном, а суду
не надано доказів, що на момент укладення договору від 22.02.2005 року позивачу
було передано право володіння, користування, розпорядження застрахованими
транспортними засобами. Крім того, посилається на недійсність заяви ДП
«Галіція-Транс»від 22.02.2005 року про перерахування суми страхового
відшкодування на користь позивача, подану АСТ «Вексель»22.05.2006 року, тобто
після визнання ДП «Галіція-Транс»банкрутом та призначення ліквідатора. Вважає
необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо невідповідності виплати 75
% страхового відшкодування на користь Тернопільської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк»за
договором страхування від 11.07.2003 року, оскільки на час здійснення такої
виплати ДП «Галіція-Транс»не було сплачено АКБ «Укрсоцбанк»заборгованості за
кредитним договором в сумі 281 312,72 грн. і, крім того, АКБ «Укрсоцбанк»в
особі Тернопільської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», як Вигодонабувач за  договором від 11.07.2003 року, не давав
письмової згоди на отримання страхового відшкодування ДП «Галіція-Транс», як це
передбачено п. 6.1 вказаного договору.

У
додаткових поясненнях, надісланих Відповідачем-1 на адресу Львівського
апеляційного господарського суду 06.05.2008 року, апелянт просить оскаржуване
рішення скасувати з вищенаведених підстав.

Відповідач-2
також, не погоджуючись з рішенням Господарського суду Тернопільської області
від 07.09.2006 року, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в
частині стягнення з АСТ «Вексель»на користь СПД-ФО ОСОБА_1 27369,77 грн., та
припинити провадження у справі, оскільки вважає рішення таким, що прийняте за
невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. При цьому
покликається на те, що п. 6.1 договору страхування від 11.07.2003 року
передбачає лише окремий порядок виплати страхового відшкодування у випадку
повної конструктивної загибелі автомобіля чи його викрадення, що ніяким чином
не позбавляє АКБ «Укрсоцбанк»права на отримання             75 % страхового відшкодування.
Крім того, прострочена кредитна заборгованість ДП «Галіція-Транс»перед АКБ
«Укрсоцбанк»на момент виплати страхового відшкодування становила 281 312, 72
грн., а тому не погоджується з висновком місцевого господарського суду про те,
що АКБ «Укрсоцбанк»не понесено жодних майнових втрат.

У
доповненні до апеляційної скарги, надісланого Відповідачем-2 на адресу
Львівського апеляційного господарського суду 06.05.2008 року, апелянт змінив
вимоги своєї апеляційної скарги від 28.09.2006 року, просить скасувати
оскаржуване рішення в частині стягнення з АСТ «Вексель»на користь СПД-ФО
ОСОБА_1 27 369,77 грн. та прийняти нове, яким у задоволенні позову в цій
частині відмовити. При цьому покликається на те, що судом не дано належної
правової оцінки договорам від 11.07.2003 року та від 22.02.2005 року, що
призвело до винесення рішення, яке не відповідає обставинам, що мають значення
для справи.

Позивач
відзиву на апеляційні скарги не подав, проте в судових засіданнях проти доводів
апеляційних скарг заперечив, просив рішення Господарського суду Тернопільської
області від 07.09.2006 року залишити без змін, апеляційні скарги -без
задоволення.

Апеляційне
провадження у справі № 4/224-2980 неодноразово зупинялося з підстав, наведених
в ухвалах Львівського апеляційного господарського суду від 27.11.2006 року, від
16.08.2007 року та від 05.02.2008 року; справа слуханням відкладалася згідно
ухвал суду від 12.06.2007 року, 22.01.2008 року, 14.04.2008 року та 06.05.2008
року.

Позивач
та відповідач-3 явку уповноважених представників в судове засідання 13.05.2008
року не забезпечили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали,
хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що
свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень № 3030302 та № 3030345,
тому колегія вирішила розглянути справу без участі їх представників за наявними
у справі матеріалами у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України.

Представники
скаржників -АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Тернопільської
обласної філії АКБ «Укрсоцбанк»та Акціонерного страхового товариства «Вексель»,
в судовому засіданні доводи відповідних апеляційних скарг підтримали.

Розглянувши
апеляційні скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши
пояснення позивача, дані в судовому засіданні 06.05.2008 року, та представників
відповідачів-1,2 колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає,
що у задоволенні апеляційних скарг слід відмовити, рішення Господарського суду
Тернопільської області від 07.09.2006 року залишити без змін.

При цьому колегія виходила з
наступного:

11
липня 2003 року між Акціонерним страховим товариством «Вексель»в особі
директора Західної філії АСТ «Вексель»(Страховик), Дочірнім підприємством
«Галіція-Транс»(Страхувальник) та Акціонерно-комерційним банком соціального
розвитку «Укрсоцбанк»в особі заступника керуючого Тернопільською обласною
філією АКБ «Укрсоцбанк»(Вигодонабувач) було укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту (крім залізничного транспорту) №13-13/03,
відповідно до умов якого Страховик на підставі заяви Страхувальника прийняв під
страховий захист транспортні засоби згідно переліку (п. 1.1 Договору) і
зобов'язався при настанні страхового випадку зробити виплату страхового
відшкодування у встановлений термін (п. 5.2.2 Договору), а Страхувальник
-сплачувати страхову премію у розмірах та терміни, зазначені у цьому договорі
страхування (п. 5.1.1), а також виконувати інші умови договору.

Відповідно
до п. 2.2 договору № 13-13/03 від 11.07.2003 року транспортні засоби, зазначені
в п. 1.1 Договору, одночасно являються предметом застави по договору про
заставу від 03.07.2003 року, укладеного між Страхувальником -ДП «Галіція-Транс»та
Тернопільською обласною філією АКБ «Укрсоцбанк»(Вигодонабувач), тому  пунктом 2.4. договору страхування
передбачено, що Вигодонабувач має виключне право на отримання 75% страхового
відшкодування в межах страхової суми за кредитним договором № 3364 від
03.07.2003 року, що забезпечується заставою, до моменту повного виконання
Страхувальником (Позичальником за кредитним договором) своїх зобов'язань за
зазначеним кредитним договором в повному обсязі, 25 % страхового відшкодування
в межах страхової суми має право отримати ДП
«Галіція-Транс».

Пунктом
6.1 договору від 11.07.2003 року передбачено, що виплата страхового
відшкодування здійснюється Страховиком згідно умов договору страхування, Правил
добровільного страхування транспортних засобів (КАСКО) та чинного законодавства
України на підставі заяви Страхувальника, документів, наданих Страхувальником
та Страхового акту, який складає Страховик. Страхове відшкодування отримує
Вигодонабувач. Страхувальник отримує страхове відшкодування тільки з письмової
згоди Вигодонабувача. В разі повної конструктивної загибелі або викрадення
автомобіля виплата страхового відшкодування проводиться таким чином: частина
страхового відшкодування в розмірі заборгованості Позичальника за кредитом,
відсотками і пені згідно кредитного договору, але не більше 75% страхової суми
перераховуються на поточний рахунок Вигодонабувача; залишок страхового
відшкодування виплачується Страхувальнику.

Аналізом
матеріалів справи та норм чинного законодавства колегією встановлено, що
правовідносини між сторонами у справі виникли до набрання чинності Цивільним
кодексом України від 16.01.2003 року (01.01.2004 року), а права і обов'язки, що
виникли на підставі вищенаведених договорів, продовжують існувати після
набрання ним чинності, а тому відповідно до ст. 4 Прикінцевих та перехідних
положень до даних правовідносин застосовуються норми Цивільного кодексу України
від 16.01.2003 року.

Статтею  979 ЦК України визначено, що за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку)
виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у
договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно
вимог ст. 8 Закону України «Про страхування»страховий випадок -подія,
передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми
(страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій, третій
особі.

Як
вбачається з матеріалів справи, в ніч з 15.10.2003 року на 16.10.2003 року
(протягом дії  договору страхування) з
автомобілем марки «Мерседес-Бенц 1838», державний номерний знак НОМЕР_1 з
причепом ШМІТЦСКО-24 державний номер НОМЕР_2, який належав ДП «Галіція-Транс»і
був предметом страхування по договору № 13-13/03 від 11.07.2003 року, на
автошляху Львів-Київ, поблизу с. Чишки Вінницької області, відбулось ДТП, з
настанням якого в АСТ «Вексель»виник обов'язок здійснити виплату страхового
відшкодування за пошкоджений автомобіль, оскільки страховим випадком згідно п.
3.1.1 договору страхування  вважається,
зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди (збиток внаслідок ДТП).

Відповідно
до статті 25 Закону України «Про страхування»здійснення страхових виплат і
виплата страхового відшкодування проводиться згідно з договором страхування або
законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника  або третіх осіб, визначених умовами
страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Відповідно
до ч. 4 ст. 3 та ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування»страхувальники
мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого
страхування, призначати громадян або юридичних осіб (вигодонабувачів), які
можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання
страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку,
якщо інше не передбачено договором страхування.

Договором
добровільного страхування наземного транспорту № 13-13/03 від 11.07.2003 року
сторони визначили, що Вигодонабувачем по договору є Тернопільська обласна філія
АКБ «Укрсоцбанк»згідно Закону України «Про заставу»(пункт 2.3. Договору).

Відповідно
до вимог ч. 2 ст. 10 Закону України «Про заставу»у разі настання страхового
випадку предметом застави стає право вимоги до страховика. Тобто, у разі
настання страхового випадку з предметом застави,  внаслідок якого предмету застави заподіюється
шкода, право вимоги до страховика на суму шкоди стає предметом застави з метою
захисту інтересів заставодержателя.

Водночас,
як вбачається з матеріалів справи, після заподіяння шкоди предмету застави
(автомобіль марки «Мерседес-Бенц 1838») його повне відновлення (ремонт)
відбулось за рахунок коштів ДП «Галіція-Транс», у зв'язку з чим майновим
інтересам Вигодонабувача не було завдано жодної шкоди.

22
лютого 2005 року між ДП «Галіція-Транс» (Сторона 1) та Суб'єктом
підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1(Сторона 2) було укладено
договір, відповідно до умов якого Сторона 1 передала на користь Сторони 2 у
повному обсязі право вимоги виконання Акціонерним страховим товариством
«Вексель»грошових зобов'язань останнього перед Стороною 1, що виникли внаслідок
настання 16.10.2003 року страхового випадку з автомобілем «Мерседес-Бенц 1838»,
державний номерний знак НОМЕР_1, а Сторона 2 зобов'язалась, у разі одержання
від Акціонерної страхової компанії «Вексель»грошових коштів, що підлягали до
виплати Стороні 1, перерахувати їх в рахунок погашення заборгованості Сторони 1
перед Стороною 2 за договорами № 21ю-2003 від 01.07.2003 року та № 6ц-2003 від
01.09.2003 року.

Аналізом
матеріалів справи колегією встановлено, що про укладення зазначеного договору
ДП «Галіція-Транс» повідомило АСТ «Вексель»заявою № 22/02-5 від 22.02.2005
року, в якій просило перерахувати суму призначеного до виплати страхового
відшкодування в повному обсязі на користь СПД-ФО ОСОБА_1 17.05.2006 року
позивач звернувся до відповідача-1 із заявою про виплату йому страхового
відшкодування за вищезгаданим страховим випадком, однак згідно листа № 01-320
від 14.06.2006 року Західної філії АСТ «Вексель»його вимогу було задоволено
лише в частині виплати 6842, 44 грн., що становить 25 % від суми відшкодування
з урахуванням франшизи, а також повідомлено, що решта 75 % страхового
відшкодування підлягає перерахуванню згідно п. 2.4 договору страхування від
11.07.2003 року Вигодонабувачу, тобто Тернопільській обласній філії АКБ
«Укрсоцбанк».

В
апеляційних скаргах скаржники посилаються на те, що згідно ст. 4 Закону України
«Про страхування»об'єктами страхування можуть бути майнові інтереси, що не
суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням або
розпорядженням майном. Пунктом 2.1 договору страхування встановлено, що
об'єктом страхування є майнові інтереси Страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням і розпорядженням транспортними засобами, зазначеними у п. 1.1.
Договору, а тому, на їх думку, на момент укладення договору від 22.02.2005 року
позивачу не було передано право володіння, користування або розпорядження
застрахованими транспортними засобами.

Аналізом
договору від 22.02.2005 року колегією встановлено, що за правовою природою він
є договором про відступлення права вимоги, що є однією із підстав, за яких
можлива заміна кредитора у зобов'язанні.

Так,
згідно зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги), а також у інших випадках, встановлених законом.

Відповідно
до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється
у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання,
право вимоги за яким передається новому кредиторові. При цьому, до нового
кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Таким
чином, в результаті укладення договору про відступлення права вимоги від
22.02.2005 року позивачу (СПД-ФО ОСОБА_1) передано у повному обсязі право
вимоги виконання АСТ «Вексель» грошових зобов'язань, а не майнове право,
пов'язане з володінням, користуванням чи розпорядженням застрахованими
транспортними засобами. Крім того, покликання апелянтів на неподання позивачем
жодних доказів, які б підтверджували наявність у нього такого права, не
приймаються колегією до уваги, оскільки неподання таких доказів саме по собі ще
не свідчить про суперечність вказаного договору вимогам закону, тим більше, що
цей договір не є договором страхування, а згадана скаржниками ст. 4 Закону
України «Про страхування»стосується відносин саме у сфері страхування.

Покликання
відповідача-2 в доповненні до апеляційної скарги на те, що Страхувальник (ДП
«Галіція-Транс») не мав права змінювати Вигодонабувача до моменту виконання
страхувальником своїх зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі, не
відповідають нормам діючого законодавства, оскільки кредитор,  з урахуванням змісту зобов'язань відповідно
до статті 509 ЦК України,  може бути
замінений на підставах, визначних статтею 512 ЦК України. Тобто, в даному
випадку, внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги відбулась
заміна кредитора, а не Вигодонабувача.

Згідно
з ч. 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні не може бути змінений, якщо
це встановлено договором або законом. Водночас, чинний Цивільний кодекс України
не ставить в залежність дійсність правочину щодо зміни кредитора від згоди на
це боржника, оскільки становище боржника, при цьому не погіршується.

Пунктом
6.1. договору страхування від 11.07.2003 року передбачено, що 75 % страхового
відшкодування перераховується на поточний рахунок Вигодонабувача у разі повної
конструктивної загибелі або викрадення автомобіля. Проте, як вбачається з  матеріалів справи, в даному випадку зазначена
обставина не мала місце, оскільки ДП «Галіція-Транс»за рахунок власних коштів
здійснило ремонт пошкодженого транспортного засобу. Даний факт не заперечується
і представниками скаржників в судовому засіданні.

Таким
чином, колегія вважає, що місцевий господарський суд прийшов до обґрунтованого
висновку, що права та інтереси АКБ «Укрсоцбанк»у зв'язку із настанням
страхового випадку не було жодним чином порушено, відповідачем-2 не понесено
жодних майнових втрат, відповідно, він не мав права на отримання 75% страхового
відшкодування.

У
відповідності до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Скаржниками
у справі не доведено належними та допустимими доказами, у розумінні ст. 34
Господарського процесуального кодексу України, право відповідача-2 (АКБ
«Укрсоцбанк»в особі Тернопільської обласної філії) на отримання 75 % страхового
відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту
(крім залізничного транспорту) № 13-13/03 від 11.07.2003 року.

Рішення
Господарського суду Тернопільської області в частині визнання частково
недійсним договору № 13-13/03 від 11.07.2003 року сторонами у даній справі не
оскаржувалось, а тому в цій частині залишається колегією без змін.

Отже,
з огляду на викладене вище, колегія Львівського апеляційного господарського
суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від
07.09.2006 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному
законодавстві і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційних
скаргах, доповненнях та поясненнях до них, інші доводи скаржників не
відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані, не базуються на
законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що
можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни
оскаржуваного рішення.

Керуючись
ст.ст. 99,101,103,105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2006 року у
справі             № 4/224-2980 залишити
без змін.

2. В задоволенні апеляційних скарг
АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк»в особі Тернопільської обласної філії  № 16-05/85-114 від 28.09.2006 року та
Акціонерного страхового товариства «Вексель»б/н та без дати -відмовити.

3.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.
Матеріали справи скеровуються в Господарський суд Тернопільської
області.

Головуючий-суддя
Мельник Г.І.

Суддя
Новосад  Д.Ф.

Суддя                                                                                               Михалюк
О.В.