Кіровоградської області
У Х В А Л А

"01" серпня 2008 р.                                                             Справа № 4/218

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І. за участю секретаря судового засідання Волоткевича А.В. розглянув справу № 4/218

за позовом: Долинського районного центру зайнятості, 28500, Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Радянська, 153,

до відповідача: Дирекції Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд, 28500, Кіровоградська область, м. Долинська, Проммайданчик,

про стягнення 850, 00 грн. економічних санкцій

Представники:

Від позивача: Ткаченко С.С., довіреність № 01-724 від 07.04.2008 року;

Від відповідача: участі не брав. Про час та місце розгляду справи відповідач належним чином повідомлений у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України. До судового засідання через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без представника відповідача.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено вимогу про стягнення 850 грн. економічних санкцій за порушення законодавства про зайнятість населення згідно до абзацу 4 частини 1 статті 16 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” пов'язане з порушенням порядку працевлаштування громадян-іноземців.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини між учасниками спору виникли на підставі проведеної працівниками позивача перевірки додержання законодавства про зайнятість населення щодо недопущення нелегального використання праці іноземців або осіб без громадянства без дозволу державної служби зайнятості, за результатами якої згідно до акту контрольного заходу № 135 від 23.04.2008 року рішенням начальника інспекції по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення Кіровоградського обласного центру зайнятості № 1120-18/04853709 від 23.04.2008 року до відповідача застосовано економічні санкції у вигляді 850 грн.

Рішення про застосування економічних санкцій вручене відповідачу за вхідним реєстраційним номером 01/352 від 23.04.2008 року та підпис відповідальної посадової особи, яка прийняла вказане рішення завірено відтиском печатки підприємства, що визнається судом достовірним, оскільки відповідно до п. 3.4.1. „Інструкції про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об'єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, та затвердження Умов і правил провадження діяльності з відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів”, яка затверджена наказом МВС України № 17 від 11.01.1999 р. та зареєстрована в Мін’юсті України 28.04.1999 р. за № 264/3557, відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб’єктів господарської діяльності. Відповідач не надав доказів того, що печатку було втрачено або викрадено.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про зайнятість населення", іноземці та особи без громадянства, крім найнятих відповідно до угоди про розподіл продукції, які прибули в Україну на визначений термін, одержують право на трудову діяльність лише за наявності в них дозволу на працевлаштування, виданого державною службою зайнятості України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. За приписами пункту 2 Порядку оформлення іноземцям та особам без громадянства дозволу на працевлаштування в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.1999 № 2028, підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та іноземні суб'єкти господарської діяльності, що діють на території України, можуть використовувати працю іноземців лише за наявності у них дозволів на працевлаштування, якщо інше не передбачене міжнародними договорами України.

В ході перевірки додержання законодавства про зайнятість населення щодо недопущення нелегального використання праці іноземців або осіб без громадянства без дозволу державної служби зайнятості від 23.04.2008 року було встановлено, що на підприємство відповідача 04.10.2005 року було прийнято Діордіцу Ольгу Василівну, громадянку Росії (наказ від 04.10.2005 р. № 71), а посвідка на постійне місце проживання оформлена 10.03.2006 року серія КГ № 04515.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про зайнятість населення", у разі використання праці іноземців або осіб без громадянства без дозволу державної служби зайнятості України з підприємств, установ та організації, незалежно від форм власності, державна служба зайнятості стягує штраф за кожну таку особу у п'ятдесятикратному розмірі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Ці кошти спрямовуються до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Рішення про застосування економічних санкцій відповідачем не оскаржено до вищестоящого за підпорядкованістю органу або до суду у встановленому порядку, воно не скасоване і тому підлягає до виконання в примусовому порядку.

Відповідач позовні вимоги не заперечив, направлена йому поштова кореспонденція вручена згідно до повідомлення № 3226570 06.06.2008 року.

Суд не находить підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але не виявив бажання скористатись своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні.

Господарським судом враховується, що згідно до довідки Державного підприємства “Судовий інформаційний центр” від 02.06.2008 року № Б117/08 Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд зареєстрована за № 05-01/184/6-12ф/10 в процедурі банкрутства та ухвалою суду від 12.05.2008 року зупинено провадження у справі. Однак, вказана обставина не може слугувати підставою для звільнення відповідача від сплати економічних санкцій, оскільки вимоги про стягнення санкцій є поточними та виникли під час проведення діяльності підприємства в процедурі банкрутства.

Відповідно до п. 1 ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом 30 днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов’язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Вимоги кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, не розглядаються і вважаються погашеними.

Згідно ч. 2. ст. 14 Закону зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Правові наслідки для осіб, які не звернулись в установлений термін зі своїми вимогами, визначені в п. 5 ст. 31 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, а саме: їх вимоги не розглядаються і вважаються погашеними.

Згідно зі ст. 1 Закону про банкрутство термін "мораторій на задоволення вимог кредиторів" тлумачиться як зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припи нення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі, про що зазначається в ухвалі господарського суду про порушення справи про банкрутство (ст. 11, абзац 1 ч. 4 ст. 12 цього Закону).

Таким чином, із моменту введення мораторію боржник не може виконувати грошові зобов'язання та зобов'язання щодо сплати податків і зборів обов'язкових платежів, що виникли до введення мораторію, а заходи, спрямовані на забезпечення виконання цих зобов'язань, не діють.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 12 Закону про банкрутство протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Зазначена норма визначає конкретний проміжок часу, протягом якого не нараховуються штраф і пеня, і цей проміжок часу лише відповідає строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, але ніяк не пов'язаний з його суттю. Тобто за змістом цієї норми боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються.

Економічні санкції до відповідача застосовані не за невиконання грошових чи інших зобов'язань, а за порушення вимог законодавства про зайнятість населення, тому економічні санкції підлягають до стягнення в розмірі 850 грн.

Таку правову позицію викладено в постанові Верховного суду України від 02.08.2005 року у справі № 33/137-044.

Однак, в судове засідання 01.08.2008 року представник позивача подав клопотання про відмову від позову, оскільки відповідачем сплачено штраф у повному обсязі. Господарський суд приймає відмову позивача від позову, оскільки в результаті закриття провадження у справі не будуть порушені будь - чиї інтереси чи охоронювані права громадян. Заявляючи відмову від позову представник позивача діяв в межах наданих їй повноважень згідно до довіреності на представлення інтересів позивача у судовому засіданні.

Відповідно до вимог статті 136 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитись від адміністративного позову протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Судове рішення у зв'язку з відмовою від адміністративного позову ухвалюється за правилами, встановленими статтею 112 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно статті 112 Кодексу адміністративного судочинства України про прийняття відмови від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі.

Враховуючи, що відмова позивача не суперечить закону і не порушує чиї - не будь права, свободи чи інтереси, господарський суд приймає відмову від позову.

При цьому суд роз'яснює, що відповідно до вимог статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом.

Керуючись ст.ст. 112, 136, 157, 165, 167, 186, 254, п. 6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Прийняти відмову позивача від позову та закрити провадження у адміністративній справі № 4/218.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання заяви про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Копії ухвали надіслати сторонам у справі.

Суддя

Ю. І. Хилько