ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2008 р.

№ 2-8/1818-2008

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів :

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю “Кронос”

на рішення

господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.03.2008

у справі

№2-8/1818-2008 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю Кафе “Чайка”

до

1)          Алуштинської міської ради

2)          Виконавчого комітету Алуштинської міської ради

3)          КП “Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації”

про

визнання права власності та зобов’язання зареєструвати право власності,

за участю представників сторін від:

позивача:

Ніколаєва Т.Є. –за довіреністю від 23.06.2008р.

відповідачів:

не з’явились

скаржника:

Осадча Н.В. –за довіреністю від 20.06.2008р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.03.2008р. (суддя Чумаченко С.А.) позов задоволено; визнано за ТОВ Кафе “Чайка” право власності на нерухоме майно, а саме: приміщення складу кафе “Чайка”, розташованого за адресою: АР Крим, м.Алушта, вул.Набережна, 1; зобов’язано КП “Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації” провести державну реєстрацію прав власності ТОВ Кафе “Чайка” на нерухоме майно, а саме: приміщення складу кафе “Чайка”, розташованого за адресою: АР Крим, м.Алушта, вул.Набережна, 1.

В касаційній скарзі та доповненнях до скарги Товариство з обмеженою відповідальністю “Кронос” просить скасувати рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Скаржник, який не є стороною у справі, посилається на те, що прийняте рішення стосується його інтересів.

Позивач надав відзив на касаційну скаргу, в якому просить рішення у даній справі залишити без змін, а скаргу –без задоволення.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників позивача та скаржника, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Місцевим господарським судом встановлено, що 08.10.1998 року між Представництвом Фонду майна Автономної Республіки Крим (продавцем) та ТОВ “Чайка” (покупцем) укладено договір №30-К купівлі-продажу державного майна, відповідно до п.1.1 якого продавець зобов’язався передати у власність покупця державне майно будівлю та майно кафе “Чайка”, яке знаходиться в місті Алушті по вул. Набережна, №1.

02.03.2001 року Алуштинською міською радою ТОВ Кафе “Чайка” виданий Державний Акт на право постійного користування землею площею 0,0366га для розміщення та функціонування кафе “Чайка” по вул. Набережній, 1 в м. Алушта.

31.03.2003 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Алуштинського виконавчого комітету АР Крим м. Алушта, ТОВ Кафе “Чайка” виданий дозвіл №12 на виконання будівельних робіт з реконструкції існуючого кафе “Чайка” з надбудовою 2-го поверху вул. Набережна, 1.

12.05.2003 року Державною технічною комісією, призначеною міським головою м. Алушта за розпорядженням №01-3/209р від 12.05.2003 року складений Акт Державної технічної комісії про приймання закінченого будівельного об’єкту в експлуатацію, відповідно до якого реконструкція існуючого кафе “Чайка” з надбудовою другого поверху за адресою: м. Алушта, вул. Набережна, 1 прийнята в експлуатацію.

При цьому на підставі наданих документів та пояснень позивача суд встановив, що в процесі проведення реконструкції кафе позивачем також було здійснено реконструкцію приміщення складу кафе, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0023га, яка входить до складу переданої позивачу у постійне користування земельної ділянки. Однак, реконструкція приміщення складу кафе не увійшла до проекту реконструкції кафе “Чайка”, у зв’язку з чим не була зазначена в дозволі ДАБК.

Прийнявши до уваги договір на виконання реконструкції кафе “Чайка” від 03.01.2001 року, договір від 25.02.2002 року на виконання робіт по будівництву, договір на виконання робіт по будівництву від 02.10.2002 року та довідки про вартість виконаних підрядних робіт, накладні, місцевий господарський суд дійшов висновку, що нерухоме майно, а саме: приміщення складу кафе “Чайка”, розташованого за адресою: 98500, АР Крим, м. Алушта, вул. Набережна 1, збудоване саме за рахунок коштів позивача.

Застосувавши приписи ст.ст.328, 331 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку щодо задоволення позову і визнав за ТОВ Кафе “Чайка” право власності на нерухоме майно, а саме: приміщення складу кафе “Чайка”, розташованого за адресою: АР Крим, м.Алушта, вул.Набережна, 1 та зобов’язав КП “Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації” провести державну реєстрацію прав власності ТОВ Кафе “Чайка” на вказане майно.

Разом з тим, судом при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховані приписи п.4 ст.376 ЦК України та не з’ясовано обставини наявності чи відсутності порушення позивачем прав інших осіб в результаті зведення зазначеного приміщення.

За змістом ст.107 Господарського процесуального кодексу України касаційну скаргу мають право подати також особи, яких не було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення чи постанову, що стосується їх прав і обов’язків.

ТОВ “Кронос” у касаційній скарзі посилається на те, що рішення господарського суду було прийнято без залучення скаржника, чим порушено його права.

В касаційній скарзі та доповненнях до неї ТОВ “Кронос” доводить, що господарським судом Автономної Республіки Крим при розгляді справи не було враховано той факт, що надана в користування ТОВ Кафе “Чайка” земельна ділянка безпосередньо межує з земельною ділянкою, яка належить ТОВ “Кронос”, а новозбудований склад кафе “Чайка” знаходиться на об’єкті нерухомого майна, що належить ТОВ “Кронос” на праві приватної власності, та зайшов у границі поверхового простору земельної ділянки, що належить ТОВ “Кронос” на праві власності. При цьому касатор посилається на державний акт на право постійного користування землею від 02.03.2001р., виданий позивачеві, відповідно до якого земельна ділянка останнього межує з земельною ділянкою санаторія Альбатрос” (Готельний комплекс Кримська Рів’єра). ТОВ “Кронос” є власником Готельного комплексу Кримська Рів’єра, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 08.01.2008р., та земельної ділянки, що належала санаторію Альбатрос”. До складу майнового комплесу, що належить ТОВ “Кронос” відповідно до вказаного свідоцтва увійшли, як будинки та споруди готельного комплексу “Кримська Рів’єра”, так і підпірні стіни та мощення.

На підтвердження викладених доводів ТОВ “Кронос” до касаційної скарги та доповнень до неї додало, зокрема, договір купівлі-продажу державного майна від 25.12.2003р., державний акт на право власності на земельну ділянку від 10.05.2006р., акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, припис та протокол про адміністративне правопорушення від 27.02.2008р. та ін.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вказані в касаційній скарзі обставини мають бути перевірені місцевим господарським судом.

Вищевикладене не було взято судом до уваги і не вирішено питання щодо можливого порушення прав та законних інтересів ТОВ “Кронос”.

Відповідно до пункту 3 частини 2 ст.11110 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо господарський суд прийняв рішення або постанову, що стосується прав і обов’язків осіб, які не були залучені до участі в справі.

З огляду на зазначене постановлене у справі судове рішення підлягає скасуванню, а справа згідно з пунктом 3 ст.1119 ГПК України –передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Господарському суду першої інстанції, врахувавши викладене та встановивши обставини справи з дотриманням вимог ст.43 ГПК України, належить вирішити спір у відповідності з чинним законодавством.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.107, 108, 1115, 1117, п.3 ч.1 ст.1119, 11110, ст.11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.03.2008 року у справі №2-8/1818-2008 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий суддя                                                             Д.Кривда

Судді                                                                                 Г.Жаботина

А.Уліцький