ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М   У К
Р А Ї Н И

"15" травня 2008 р.
Справа №  13/1748

Господарський
суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., при секретарі
Бордунос Л.І., у відкритому судовому засіданні розглянув справу за позовом
приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до
приватного підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_2

про
встановлення сервітуту на земельну ділянку

за
участю представників сторін:

позивача:
ОСОБА_1 -особисто, ОСОБА_3 -представник позивача;

відповідача:
ОСОБА_2 -особисто, ОСОБА_4- довіреність
від 8.04.2008р.

Справа розглядається на
підставі наявних доказів та матеріалів відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

Позивач
звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити на  його користь постійний, безоплатний земельний
сервітут щодо частини земельної ділянки площею 312,8 кв.м (довжиною 39,1 м і
шириною 8 м), розташованої АДРЕСА_3, яка належить на праві приватної власності
ОСОБА_2 та межує з належною позивачу земельною ділянкою і розташована вздовж
належних йому гаражів.

В
ході судового розгляду  позивач змінив
вимоги та просить:

-
усунути перешкоди у здійснені його права користування гаражними боксами, які
знаходяться АДРЕСА_3 шляхом припинення дій відповідача -ро біт з будівництва
банно-прального комплексу, у зв'язку з чим заборонити Відпові дачу здійснювати
таке будівництво ближче, ніж 4 метри до межі „А” по усій довжині даної межі із
забезпеченням можливості вільного виїзду транспорту на провулок МТСівський та
заборонити зводити паркан по межі „А” навпроти належних йому гараж них боксів
довжиною 39,1 м;

-
встановити на   користь позивача
постійний безоплатний земельний сервітут щодо части ни земельної ділянки площею
156,4 кв.м (довжиною 39,1 м і шириною 4 м), розташо ваної АДРЕСА_3, належної
відповідачу - ОСОБА_2, що межує з належною позивачу  земельною ділянкою та розташована вздовж
належних йому гаражів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що:

він є власником земельної ділянки
площею 0,1001 га, розташованої АДРЕСА_3 та всіх споруд, які на ній знаходяться.
Він займається підприємницькою діяльністю - автоперевезеннями. Позивачу на
праві приватної власності належать 4 автобуси:

-
автобуси марки Богдан моделі А 091: довжина - 7,3 м; ширина - 2,37 м;

-
автобус марки ВОVА моделі FHD 12280: довжина - 11,99 м; ширина - 2,49 м;

-
автобус марки Мегсеdеs-Bепz моделі 0303: довжина - 11,70 м; ширина - 2,55 м.

Нежилі
приміщення (гаражі), які знаходяться на його земельній ділянці, він
використовує як виробничу базу, а також як гаражі  для належних йому автобусів. Відстань від
гаражів до межі “А”  земельної
ділянки  становить 6 м.

Враховуючи
габаритні розміри автобусів та відстань від гаражів до межі земельної ділянки,
виключається  можливість заїзду автобусів
до гаражів. В зв'язку з чим позивач і звернувся до відповідача, як
власника  суміжної земельної ділянки, яка
знаходиться АДРЕСА_3, з позовом про встановлення постійного  безоплатного земельного сервітуту.

Позивач
вказує на те, що на земельній  ділянці
відповідача є  наявний шлях, по якому
можна проїжджати автобусам позивача.

Так
як відповідач розпочав будівництво на земельній ділянці, на якій позивач
просить встановити сервітут, а позивач вважає таке будівництво незаконним,
вважає, що зведення будівель у безпосередній близькості до межі «А»порушує його
право  на можливість  використання
належних йому приміщень, так як робить
неможливим заїзд  до них
автотранспорту  по наявному шляху, а
також встановлення сервітуту  у зв'язку з
чим  відповідно до ст. 391 ЦК України
позивач і просить усунути перешкоди  у
здійснення права користування своїм майном.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав. Просить їх задовольнити в повному обсязі. Вказує на
неможливість використання  своєї
земельної ділянки в майбутньому для здійснення
підприємницької діяльності, оскільки габарити нових автобусів не
дозволяють використовувати майстерні за призначенням.

Відповідач
вимоги заперечив в повному обсязі. Просить відмовити позивачу у встановленні
постійного безоплатного земельного сервітуту на його земельній ділянці,
оскільки Відповідач є власником земельної ділянки АДРЕСА_3. Також відповідач є
власником будівель банного комплексу,
які розміщені на вищевказаній земельній ділянці та межують з ділянкою
позивача. Належне йому майно відповідач використовує для підприємницької
діяльності.

Відповідач
вказує, що в запропонований позивачем спосіб можуть бути порушені його права як
власника. Ніхто  не може бути  протиправно позбавлений  права власності, що гарантує Конституція.
Право  приватної власності є непорушним.
Вказує на те, що позивач бажає встановити
сервітут для проїзду  на
транспортних засобах на земельній ділянці, яка використовується  відповідачем для будівництва.

Відповідач
вказує на те, що на спірній ділянці немає
наявного шляху,   дороги для
проїзду  транспортних засобів дана
земельна ділянка не передбачає.  На
земельній ділянці закладається
фундамент  під  розміщення
виробничих  споруд та навісу для
сушіння  білизни «Банно-пральний
комбінат»АДРЕСА_3. Фактичне використання земельної ділянки -для будівництва та
підприємництва. Вказує, що позивач не зазначає, який саме  вид земельного сервітуту  потрібно застосувати. Позивач не подав
відповідачу письмових пропозицій про встановлення сервітуту.

В
судовому засіданні представники відповідача заперечення підтримали. Просять в
позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши наявні
у матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що у задоволенні позову
належить відмовити з наступних підстав:

-
відносини між сторонами можуть ґрунтуватися на вимогах закону, оскільки між
сторонами відсутній двосторонній письмовий договорі про встановлення сервітуту;

-
власнику  належить  право
володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст. 317 ЦК
України);

-
правом власності є  право особи  на річ (майно), яке вона  здійснює
відповідно до закону за своєю волею, незалежно від  волі
інших осіб (ст. 316 ЦК України);

-  власник земельної ділянки має право  використовувати її на власний розсуд
відповідно до її  цільового призначення
(ст.373 ЦК України). Цільове призначення земельної ділянки відповідача,
відповідно до  державного акту  на право власності  на земельну ділянку по вул.Обухова, 41 в
м.Золотоноша - для комерційного використання;

-
власник земельної ділянки  має право  самостійно господарювати  на землі
та споруджувати  виробничі  та інші
будівлі і споруди (ст.90 ЗК України, ст. 375 п. 1 ЦК України);

-
власник майна (землі) при здійсненні своїх повноважень  (волевиявлення) опирається безпосередньо на
вимоги Закону;

-
відповідач  самостійно використовує
земельну ділянку, господарює на земельній ділянці,  планує будівництво на ній, оскільки є
власником даної земельної ділянки. Відповідач ніяким чином не порушує права
позивача в користуванні його майно.  Суд,
в даному випадку, не може припинити дії відповідача -роботи з будівництва, так
як позивачем не доведено, яку саме норму права порушено відповідачем стосовно
майна  позивача при здійсненні
будівництва, що призвело або може привести до порушення права позивача.

-
позивачу,  відповідно до пояснювальної
записки технічного звіту  відведення
земельної ділянки площею ,01001 га
АДРЕСА_3, враховуючи зауваження
Золотоніського міського
земельного відділу щодо проїзду та проходу до  даної земельної ділянки, була відведена дорога
до пров. Емтеесівський. Жодних застережень щодо проїзду по вулиці Обухова,  на якій знаходиться на даний час земельна
ділянка відповідача -  немає;

-
чітко визначеної дороги для проїзду на
спірній земельній ділянці відповідача немає, є тільки простір, який
планує використовувати відповідач.

-
встановлення земельного сервітуту
призведе  до  зменшення
кількості  можливих варіантів
використання    земельної ділянки її
власником. Установлення  земельного
сервітуту  не повинно  призводити до позбавлення  власника
земельної ділянки  жодного з його
правомочностей -володіння, користування чи розпорядження землею.

-
усім власникам  забезпечуються  рівні умови здійснення своїх прав (п.3 ст.
319 ЦК України).

-
позивач не довів необхідності встановлення сервітуту саме за рахунок майна
відповідача, оскілки сервітут -це обмежене виключне право користування чужим
майном;

- суд
не може  задовольнити вимогу позивача на
встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту, який йому необхідний
для   можливості проїзду автобусів, які
він використовує для здійснення своєї підприємницької діяльності, так як
сервітут обмежить відповідача, як володільця земельної ділянки, в її повному
використанні для здійснення його підприємницької діяльності. Тобто є два
підприємці, і задовольняти інтереси одного, тим самим обмежувати такі ж самі
інтереси іншого суд не вправі, оскільки порушується рівність сторін.  При встановленні земельного сервітуту мають
бути враховані інтереси обох сторін.

Позивач
просив вжити заходи для забезпечення позову шляхом  заборони

відповідачу  встановлювати до вирішення справи паркан  по спільній межі  належних сторонам земельних ділянок та
заборони  відповідачу до вирішення  справи проводити будівництво і встановлення
будь-яких споруд в межах земельної ділянки площею 312,8 кв.м. (довжиною 39,1 м
і шириною 8 м), розташованої АДРЕСА_3, яка належить   на
праві  приватної  власності
відповідачу та  межує  з
належною позивачу земельною
ділянкою.

Суд
відхилив заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову за його
необґрунтованістю. Не доведено, яке право позивача порушено, та в який спосіб
належить судом захистити право.

Згідно
ст. 49 ГПК  України судові витрати
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84 ГПК
України, господарський суд -

В
И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його прийняття. Сторони у справі протягом
цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на
вказане рішення через господарський суд Черкаської області.

Суддя                                                                  Г.М.Скиба