ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2008 р.

№ 18/160-21/237

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Грека Б.М., за участю представників сторін І. Назарука (дов. від 10.01.08), М. Тютюнника (дов. від 14.02.08), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу комунального підприємства “Івано-Франківськводоекотехпром” на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14 лютого 2008 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 7 квітня 2008 року у справі № 18/160-21/237 за позовом комунального підприємства “Івано-Франківськводоекотехпром” до відкритого акціонерного товариства “Прикарпаттяобленерго” про стягнення 69 836 грн. 80 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 року комунальне підприємство “Івано-Франківськводоекотехпром” звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відкритого акціонерного товариства “Прикарпаттяобленерго” про відшкодування майнової шкоди у розмірі 69 836 грн. 80 коп.

Відповідач позов не визнав, стверджуючи про безпідставність вимог.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 14 лютого 2008 року (суддя І.Скапровська), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 7 квітня 2008 року, у позові відмовлено з мотивів недоведеності.

Комунальне підприємство “Івано-Франківськводоекотехпром” просить судові рішення скасувати з підстав порушення господарськими судами статей 22, 391, 396, 1166, 1192 Цивільного кодексу України, статті 113 Земельного кодексу України, статті 11 Закону України “Про трубопровідний транспорт”, статей 34, 35, 36 Закону України “Про питну воду та питне водопостачання”, статей 4, 30, 32, 43, 58, 84 Господарського процесуального кодексу України та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відкрите акціонерне товариство “Прикарпаттяобленерго” вважає рішення господарських судів законними і обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено, що під час усунення комунальним підприємством “Івано-Франківськводоекотехпром” аварії на магістральному водогоні виявлено підземний резервуар - маслоуловлювач трансформаторної підстанції, яка належить відповідачеві,- розміщений впритул до пошкодженого водогону.

Аварія, як стверджує позивач, спричинена тиком резервуару на трубу водогону і винуватець повинен відшкодувати збитки, завдані цим пошкодженням.

Відповідно до положень Інструкції обліку та класифікації аварій на міських водопровідних та каналізаційних системах, затвердженої наказом державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 16 грудня 1992 року № 71, розслідуванню і детальному вивченню причин у триденний строк підлягають всі аварії. За рішенням органів місцевої влади може бути призначена комісія для розслідування причин виникнення аварій з залученням сторонніх організацій.

Цих правил дотримано не було.

Позивачем складено декілька актів стосовно аварії на магістральному водогоні: в акті від 31 травня 2007 року зазначено про виявлення резервуару, вага якого є причиною розриву трубопроводу; в двох актах від 1 червня 2007 року про цей факт не зазначено.

Загальні підстави притягнення до відповідальності за заподіяння шкоди внаслідок цивільного правопорушення визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе: протиправну поведінку (дію чи бездіяльність) особи; настання шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв’язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду.

Відсутність хоча б одного з цих елементів складу правопорушення виключає відповідальність особи за завдану майнову шкоду.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Позивач не надав судам належних і допустимих доказів про те, що аварія спричинена безпосереднім впливом резервуару на трубу водоводу, а отже не доведено вини відповідача та причинно-наслідкового зв’язку між діями особи та шкодою, яку завдано позивачеві.

За таких обставин у господарських судів були відсутні правові підстави для задоволення позову.

Інші твердження скаржника досліджувались апеляційним господарським судом і їм дана належна юридична оцінка.

Отже, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14 лютого 2008 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 7 квітня 2008 року у справі № 18/160-21/237 залишити без змін, а касаційну скаргу комунального підприємства “Івано-Франківськводоекотехпром” без задоволення.

Головуючий, суддя

М.В. Кузьменко

Суддя

І. М. Васищак

Суддя

Б.М. Грек