ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
Справа
№ 8/300-07-9268
Одеський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:
головуючого судді  Савицького Я.Ф.,
суддів
Гладишевої Т.Я., Лавренюк О.Т.,
при секретарі судового
засідання Іоффе С.Б.
участю представників сторін в судовому засіданні від 08.04.2008р.
участю представників сторін в судовому засіданні від 22.04.2008р.
довіреність №86 від 18.01.2008р.;
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1
рішення
господарського суду Одеської області

від
04 березня 2008р.

по
справі №
8/300-07-9268

за
позовом: Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1

до Відкритого акціонерного товариства
„Отрадівська птахофабрика”

про
стягнення 30092,62
грн.

Сторони
належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

Згідно
зі ст. 129 Конституції України та ст. 4-4 Господарського процесуального Кодексу
здійснювалась повна фіксація судового процесу.

Відповідно
до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд апеляційної
скарги відкладено на 22.04.2008р..

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Одеської
області від 04.03.2008р. по справі №8/300-07-9268 (суддя Атанова Т.О.) частково
задоволено позов ФО-П ОСОБА_1 до ВАТ „Отрадівська птахофабрика” про стягнення
30092,62 грн. : стягнуто на користь позивача з відповідача 9293 грн. та 3%
річних в сумі 799,62 грн., державне мито у сумі 300,92 грн. та витрати на ІТЗ
судового процесу 118 грн., в решті позову відмовлено, з посиланням на те, що
під час розгляду справи відповідачем було оплачено позивачу залишок боргу в
сумі 22534,50 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, проте не
оплаченими відповідачем залишилися передбачені п. 3.2 договору від 27.04.2006р.
3% за користування товарним кредитом, що згідно з розрахунком позивача
становить 9293 грн., крім того ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено,
що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний
сплатити 3% річних від простроченої суми, які згідно з розрахунком позивача
складають 799,62 грн..

Не
погоджуючись з оскаржуваним рішенням місцевого господарського суду до Одеського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся ФО-П ОСОБА_1,
в якій просить змінити рішення господарського суду Одеської області від
04.05.2008р. та додатково стягнути з ВАТ „Отрадівська птахофабрика” на користь
ФО-П ОСОБА_1 2665,50 грн. заборгованості по основному боргу та 5364,51 грн.
інфляційної суми згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, мотивуючи це
тим, що: 1)господарським судом першої інстанції при прийнятті рішення невірно
застосовано ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та залишено без задоволення
заявлену до стягнення в уточненому позові від 20.02.2008р. суму інфляції у
розмірі 5364,51 грн., не вказавши при цьому мотивів відмови у задоволенні
вказаної позовної вимоги; 2) при цьому господарський суд не з'ясував обставини
справи, а також не прийняв до уваги доданий до позову від 20.02.2008р.
розрахунок, згідно з яким позивач не повністю розрахувався по основному боргу
та заборгованість складає 2665,50 грн..

Розглянувши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги ФО-П ОСОБА_1, заслухавши
представника позивача, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених
фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія
суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу
слід задовольнити, а рішення господарського суду першої інстанції -скасувати та
прийняти нове рішення, з огляду на таке.

Дослідивши
матеріали справи, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду
встановила, що 27.04.2006р. між ФО-П ОСОБА_1 (постачальник) та ВАТ „Отрадівська
птахофабрика” (покупець) укладено договір №68, за умовами якого постачальник
зобов'язується передати у власність покупця продукцію -нафтопродукти -ДП у
кількості 17520 л за ціною 3,45 грн. за 1 л, загальна вартість продукції
становить 60444 грн. (розділ ІІ договору п.п. 2.1-2.6), а покупець зобов'язаний
прийняти ці нафтопродукти та оплатити у встановлений договором час -в термін до
20.05.2006р. (п. 3.1 договору).

Відповідно
до п. 3.2 вказаного договору у випадку, коли покупець не розрахується у
вказаний в. 3.1 договору термін, з цього моменту починають діяти умови
товарного кредиту зі сплатою покупцем постачальнику плати за користування цим
товарним кредитом в розмірі 3% від ціни поставленого товару за кожний місяць дії
товарного кредиту до повного розрахунку.

28.04.2006р.
ФО-П ОСОБА_1 передав, а ВАТ „Отрадівська птахофабрика” прийняло, відповідно до
видаткової накладної №ВН-11 та довіреності ЯЛЦ №684352 від 28.04.2006р., 17520
л дизельного палива на загальну суму 60444 грн..

В
період з 28.04.2006р. по 05.05.2006р. ВАТ „Отрадівська птахофабрика” частково
оплатило поставлений товар на суму 28500 грн..

Після
20.05.2006р. розпочав діяти п. 3.2 договору щодо нарахування 3% відсотків за
користування товарним кредитом.

08.06.2006р.
ВАТ „Отрадівська птахофабрика” оплатило ФО-П ОСОБА_1 1944 грн..

20.07.2006р.
сторони за договором склали акт звірки розрахунків, відповідно до якого ВАТ
„Отрадівська птахофабрика” визнала свій борг за поставлений товар та нараховані
відсотки за користування товарним кредитом, всього на суму 31740 грн..

10.10.2006р.
ВАТ „Отрадівська птахофабрика” та ФО-П ОСОБА_1 знов склали акт звірки
розрахунків, за яким заборгованість ВАТ „Отрадівська птахофабрика” перед ФО-П
ОСОБА_1 становила 34200 грн. з врахуванням відсотків за користування товарним
кредитом.

В
період з 06.11.2006р. по 09.01.2007р. ВАТ „Отрадівська птахофабрика” оплатило
на користь постачальника 10000 грн..

В
період з 03.07.2007р. по 05.12.2007р. покупець оплатив постачальнику 8534,50
грн..

25.12.2007р.
ФО-П ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до ВАТ
„Отрадівська птахофабрика” про стягнення 29293 грн. боргу з врахуванням
відсотків за користування товарним кредитом (20000 грн. -борг, 9293 грн.
-відсотки за користування товарним кредитом), 799,62 грн. -за прострочення
сплати боргу (п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України) та судових витрат:
державне мито за подання позову у розмірі 301 грн. та витрати на ІТЗ судового
процесу -118 грн.

Під
час розгляду справи ВАТ „Отрадівська птахофабрика” оплатило на користь позивача
13000 грн..

27.02.2008р.
ФО-П ОСОБА_1 подав до господарського суду уточнення до позовних вимог, в яких
просив господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача 2665,50
грн. -залишок основного боргу, 10972,65 грн. -відсотки за користування товарним
кредитом, інфляційну суму в розмірі 5364,51 грн., 3% річних в розмірі 924,85
грн. та судові витрати.

При
поданні уточнення позовних вимог позивачем не було надано до згаданого доказів
сплати державного мита у встановленому розмірі, у зв'язку з чим в описовій
частині рішення господарський суд першої інстанції вказав, що залишив уточнення
до позовної заяви без розгляду, проте у резолютивній частині рішення
господарського суду першої інстанції не вказано, що уточнені позовні вимоги
позивача залишені без розгляду, натомість господарський суд задовольнив
частково позов, стягнувши на користь позивача з відповідача 9293 грн. та 3%
річних в сумі 799,62 грн., державне мито у сумі 300,92 грн. та витрати на ІТЗ
судового процесу 118 грн., в решті позову відмовлено.

Дослідивши
обставини справи, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду
приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції при прийнятті
рішення було порушено норми Господарського процесуального кодексу України, з
огляду на наступне.

Відповідно
до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до
прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити
розмір позовних вимог, відмовитись від позову, або зменшити розмір позовних
вимог.

Згідно
з п. 4.2 Роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 04.03.1998р. №02-5/78
„Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України” у разі, якщо позивач на підставі частини
четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України до прийняття
рішення зі справи збільшив розмір позовних вимог і не сплатив державне мито зі
збільшеної суми, господарський суд повинен стягнути з позивача суму недоплаченого
державного мита в доход державного бюджету, якщо позивач завищив ціну позову,
або у процесі розгляду спору зменшив позовні вимоги, або господарський суд
відмовив у стягненні певних сум, державне мито у цій частині не повертається.

Залишивши
поза увагою уточнення до позовної заяви ФО-ПОСОБА_1, господарський суд Одеської
області порушив норми процесуального права, що призвело до прийняття
неправильного рішення та є підставою для скасування рішення відповідно до п. 4
ч. 1, ч. 2 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України.

Крім
того, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду, дослідивши
обставини справи, приходить до висновку, що господарським судом Одеської
області при прийнятті рішення не враховано той факт, що відповідач частково оплатив
вартість поставленого товару у розмірі 48978,50 грн. до моменту подання
позивачем позову до господарського суду першої інстанції (до 25.12.2007р.),
отже заборгованість на момент звернення ФО-ПОСОБА_1 до господарського суду з
позовом з врахуванням акту звірки розрахунків від 10.10.2006р. становила
15665,50 грн., з цього вбачається, що позивачем завищено ціну позову в частині
стягнення основного боргу, оскільки у позові він просив стягнути з відповідача
20000 грн. боргу за поставлений товар.

Під
час розгляду справи відповідач також частково погасив свій борг перед ФО-П
ОСОБА_1 -на суму 13000 грн..

За
таких обставин, заборгованість за поставлений товар, яку ВАТ „Отрадівська
птахофабрика” повинно сплатити позивачу на момент розгляду справи в
господарському суді Одеської області становила 2665,50 грн., проте
господарським судом першої інстанції не враховано цей факт при прийнятті
рішення, що також є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За п.
2, п. 3 ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна
інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати
рішення повністю та прийняти нове рішення, скасувати рішення повністю або
частково і припинити провадження у справі, або залишити позов без розгляду
повністю або частково.

Як
встановлено вище, у зв'язку з частковим погашенням ВАТ „Отрадівська
птахофабрика” боргу ФО-П ОСОБА_1 заявлено уточнені позовні вимоги, відповідно
до яких позивач просив стягнути з відповідача 2665,50 грн. -заборгованості за
поставлений товар, 10972,65 грн. -3 відсотки за користування товарним кредитом,
інфляційні витрати -5363,51 грн. та 3 відсотки річних -924,85 грн.

Вказані
вимоги підлягають задоволенню з врахуванням наступного.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач поставив відповідачу відповідно до умов
договору від 28.04.2006р. товар -дизельне пальне -на загальну суму 60444 грн.,
а відповідач в період з 28.04.2006р. по 17.01.2008р.) частково оплатив вказаний
товар -на суму 57778,50 грн., отже заборгованість за поставлений товар ВАТ „Отрадівської
птахофабрики” перед ФО-П ОСОБА_1 становить 2665,50 грн..

Відповідно
до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог,
що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається
одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених
законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що
зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Такі
ж самі положення містяться й у ст. 526 Цивільного кодексу України, за якою
зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Статтями
623-625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив
зобов'язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання
ним грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу.

За
таких обставин, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду
приходить до висновку щодо задоволення уточнення позовної вимоги про стягнення
з відповідача залишок заборгованості за поставлений товар у розмірі 2665,50
грн.

Також,
ФО-П ОСОБА_1 правомірно заявлено до стягнення з ВАТ „Отрадівська птахофабрика”
3 відсотки річних в сумі 924,85грн. та індекс інфляції в сумі 5364,51 грн.,
котрі розраховані позивачем за період з 10.10.2006р. по 08.02.2008р. по
поставці продукції за договором з посиланням на п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
при проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Оскільки
матеріалами справи встановлено існування заборгованості за отриманий ВАТ
„Отрадівська птахофабрика” товар, то підставним є розрахунок 3 відсотків річних
та індексу інфляції, який надано було позивачем до господарського суду Одеської
області від 27.02.2008р., у зв'язку з чим вказані позовні вимоги підлягають
задоволенню та з ВАТ „Отрадівська птахофабрика” на користь ФО-ПОСОБА_1 слід
стягнути 3 відсотки річних в сумі 924,85грн. та індекс інфляції в сумі 5364,51
грн., згідно з наданими позивачем розрахунками.

Крім
того, підлягає задоволенню позовна вимога ФО-П ОСОБА_1 про стягнення з ВАТ
„Отрадівська птахофабрика” 3 відсотків за користування товарним кредитом у
розмірі 10972,65 грн. згідно з п. 3.2 договору, котрий передбачає, що у
випадку, коли покупець не розрахується у вказаний в. 3.1 договору термін, з
цього моменту починають діяти умови товарного кредиту зі сплатою покупцем
постачальнику плати за користування цим товарним кредитом в розмірі 3 відсотків
від ціни поставленого товару за кожний місяць дії товарного кредиту до повного
розрахунку.

Позивачем
надано розрахунок 3 відсотків за користування товарним кредитом, який
відповідає умовам договору та обставинам справи.

Згідно
зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито
покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки
відповідач розрахувався частково за поставлений товар у розмірі 4334,50 грн. до
моменту подання позову ФО-П ОСОБА_1, борг ВАТ „Отрадівська птахофабрика” перед
ФО-П ОСОБА_1 становив 15665,50 грн., з цього вбачається, що позивачем завищено
ціну позову в частині стягнення основного боргу, оскільки у позові він просив
стягнути з відповідача 20000 грн. боргу за поставлений товар, виходячи х цього
колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду приходить до висновку
щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті державного
мита за подання позову у розмірі 257,58 грн., витрат по сплаті ІТЗ судового
процесу у розмірі 101,01 грн..

При
цьому слід враховувати, що позивачем уточнено позовні вимоги, в яких він просив
стягнути з відповідача на його користь 10972,65 грн. -відсотки за користування
товарним кредитом (збільшено суму на 1679,65 грн.), 3 відсотки річних на
підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України -924,85 грн. (збільшено суму
на 125,23 грн.) та інфляційні на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України в розмірі 5364,51 грн., тобто позивач збільшив позовні вимоги на
7169,39 грн., проте державне мито за уточненні позовні вимоги не сплатив, у
зв'язку з чим з відповідача до Державного бюджету України слід стягнути 71,69
грн. державного мита.

За
подання апеляційної скарги на судове рішення позивач оплатив 150,15 грн., хоча
на думку колегії суддів господарського суду апеляційної інстанції слід було
оплатити відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”
51 грн., отже позивачем переплачено 99,15 грн., вказана сума підлягає
поверненню позивачу з Державного бюджету України, а 51 грн. -витрати по сплаті
державного мита за подання апеляційної скарги -слід стягнути з відповідача на
користь позивача на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу
України.

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду
приходить до висновку, що апеляційну скаргу ФО-ПОСОБА_1 слід задовольнити, а
рішення господарського суду першої інстанції -скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити уточнені позовні вимоги ФО-ПОСОБА_1.

Керуючись
ст. ст. 99, 101-105 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П
О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргу задовольнити.

Рішення
господарського суду Одеської області від 04.03.2008р. по справі №8/300-07-9268
скасувати.

Уточнені
позовні вимоги задовольнити.

Стягнути
з Відкритого акціонерного товариства „Отрадівська птахофабрика” (67471, Одеська
область, Роздільнянський район, с. Болгарка, р/р 8 в АБ „Південний”
м. Одеса, МФО 328209, , ІПН 43) на користь
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1) борг у
в сумі 2665 (дві тисячі шістсот шістдесят п'ять) грн. 50 коп., відсотки за
користування товарним кредитом в сумі 10972 (десять тисяч дев'ятсот сімдесят
дві) грн. 65 коп., 3 відсотки річних -924 (дев'ятсот двадцять чотири) грн. 85
коп., інфляційні -5364 (п'ять тисяч триста шістдесят чотири) грн. 51 коп.,
витрати по оплаті державного мита за подання позову у розмірі 257 (двісті
п'ятдесят сім) грн. 58 коп., витрат по сплаті ІТЗ судового процесу у розмірі
101 (сто одна) грн. 01 коп., витрати по оплаті державного мита за подання
апеляційної скарги у розмірі 51 (п'ятдесят одна) грн..

Стягнути
з Відкритого акціонерного товариства „Отрадівська птахофабрика” (67471, Одеська
область, Роздільнянський район, с. Болгарка, р/р 8 в АБ „Південний”
м. Одеса, МФО 328209, , ІПН 43) до Державного
бюджету України (р/р №0008, ГУДКУ в Одеській області, МФО №828011,
, Одержувач ГУДКУ в Одеській області, символ звітності банку
095, КБК 22090200) державне мито у розмірі 71 (сімдесят одна) грн. 69 коп..

Повернути
Фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1) з
Державного бюджету України надмірно сплачене державне мито за подання
апеляційної скарги на підставі ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України
„Про державне мито” у розмірі 99 (дев'яносто дев'ять) грн. 15 коп., оплаченого
за платіжним дорученням №84 від 14.03.2008р..

Постанова
набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий
суддя:
Я.Ф. Савицький

Суддя:
Т.Я. Гладишева

Суддя:                                                                                      О.Т.
Лавренюк