ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.06.08р.

Справа
№ 10/135-08

За
позовом  Колективного підприємства Фірми
"Діоніс" ( м. Дніпропетровськ )

до
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1( м. Дніпропетровськ
)

про стягнення 7209,53 грн.

Суддя  Кощеєв І.М.

Представники:

Від позивача:Ковальчук Д.Ю.(дов.№ 01/03/08-1
від 01.03.08р.)-представник

Від
відповідача: ОСОБА_2(дов.№ б/н від 21.04.08р.)-представник

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського
суду Дніпропетровської області з позовом до Відповідача про стягнення
заборгованості по орендній платі, згідно договору № 1 від 01.02.2007 року,
укладеного між сторонами,  в розмірі 7
209,53 грн., в т. ч. 6 746,59 грн. основного боргу, 388,92 грн. - пені та 74,02
грн. - 3% річних.

Підстави
з якими Позивач пов”язує свої позовні вимоги -не виконання Відповідачем
зобов”язань передбачних договором оренди - п. 3 Договору, який передбачає, що
за користування майном Відповідач сплачує Позивачу орендну плату у розмірі 1
270 грн. без ПДВ щомісяця.

Відповідач  проти
задоволення позовних вимог заперечує, зазначаючи на їх необґрунтованості
та безпідставності, оскільки вважає, що у даному випадку сторони не досягли
згоди з усіх істотних умов договору оренди, які визначені чинним законодавством
як обов'язкові. Так, договір оренди № 1 від 01.02.2007 р. не містись усіх
істотних умов необхідних для того, щоб вважати вказаний договір укладеним,
зокрема : об'єкт оренди не визначений оскільки не містить вказівки на склад і
вартість майна з урахуванням її індексації (п. 1.1. Договору); орендна плата,
оскільки сторонами складено два варіанти договору від однієї і тієї ж самої
дати ( 01.02.2007 р. ), щодо того самого об'єкту і на той самий строк ( з 01.02.2007
р. по 01.02.2008 р. ), але вони є різними стосовно визначення розміру орендної
плати ( 400,00 грн. і 1270,00 грн. без ПДВ ), при цьому варіанти договору не
містять вказівку на те, яка саме редакція договору має застосовуватись, або яка
з них є новацією.

За згодою представників сторін у
судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Клопотання
про застосування засобів технічної фіксації судового процесу (аудіо запис)
представниками сторін  не заявлялося.

Дослідивши
матеріали справи, вислухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

01.02.2007
р. між колективним підприємством фірмою „Діоніс" ( Орендодавець ), в особі
директора Сиси Валентина Олександровича, діючого на підставі Статуту, та
приватним підприємцем ОСОБА_1( Орендар ), було укладено договір оренди №
1.

Відповідно до п. 1.1 Договору,
Орендодавець передає, а орендар приймає в користування приміщення, що
розташоване за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 32 кв. м., з метою обслуговування
автомобілів.

Згідно з п. 3 Договору, за
користування майном Відповідач сплачує Позивачу орендну плату у розмірі 1270,00
грн. без ПДВ щомісяця.

Відповідно до п. 4 Договору, орендна
плата перераховується на розрахунковий рахунок або вноситься в касу Позивача
щомісяця не пізніше 5-го числа поточного місяця.

01.02.2007 р. між колективним підприємством
фірмою „Діоніс"                               ( Орендодавець
), в особі директора Сиси Валентина Олександровича, діючого на підставі Статуту,
та приватним підприємцем ОСОБА_1
( Орендар ), було укладено договір оренди № 1.

Відповідно до п. 1.1 Договору,
Орендодавець передає, а Орендар приймає в користування приміщення, що
розташоване за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 32 кв. м., з метою
обслуговування автомобілів.

Згідно з п. 4 Договору, за
користування майном Відповідач сплачує Позивачу орендну плату у розмірі 400
грн. без ПДВ щомісяця.

Відповідно до п. 5 Договору, орендна
плата перераховується на розрахунковий рахунок або вноситься в касу Орендодавця
щомісяця не пізніше 1-го числа поточного місяця.

Тобто,
між сторонами одночасно підписано два майже однакових договору оренди одного і
того ж майна, але з різним розміром орендної плати.

Предметом
спору є вимоги Позивача пов”язані із стягненням з Відповідача заборгованості по
орендним платежам відповідно до умов договору, який передбачає більший розмір
ніж той на який посилається Відповідач в обгрунтування своїх заперечень.

Суб'єкти
господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання  належним чином, відповідно до закону, інших
правових актів, договору ( п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно
до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов  договору  та
вимог  цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння
відмова від зобов'язання або одностороння зміна
його  умов  не
допускається,  якщо інше  не
встановлено договором або законом ( ст. 525 Цивільного кодексу України
та п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Орендна
плата -це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської діяльності ( ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу
України ).

Згідно зі ст. 207 ЦК України, правочин
вважається таким,  що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який
вчиняє юридична особа,  підписується  особами, уповноваженими  на  це  її
установчими документами,
довіреністю, законом   або   іншими
актами   цивільного   законодавства,   та скріплюється печаткою.

Ч. 1 ст. 284 ГК України визначено, що суттєвими
умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням
індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з
урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань;
відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Відповідно
до преамбули Закону України «Про оренду державного та комунального майна», цей
закон регулює правовідносини в сфері оренди державного і комунального майна, а
у разі якщо інше не передбачено законодавством чи договором - регулює надання в
оренду майна інших форм власності.

Ст.
10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»до істотних умов
договору оренди відносить: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням
її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з
урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань;
відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань;
забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток,
гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта
оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду
майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Ст.
12 вказаного Закону передбачено, що договір оренди вважається укладеним з
моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами
тексту договору.

Відповідно до ст. 180 ГК України,
зміст  господарського  договору становлять умови договору, визначені
угодою його сторін,  спрямованою на
встановлення,  зміну або припинення
господарських зобов'язань,  як погоджені
сторонами, так і ті,  що  приймаються
ними  як  обов'язкові
умови  договору відповідно до
законодавства.

Господарський   договір
вважається  укладеним,  якщо
між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто  згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними
є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного  виду,
а  також  умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін
повинна бути досягнута згода.

Згідно зі ст. 181 у разі якщо сторони
не досягли згоди з усіх істотних  умов
господарського  договору,  такий
договір  вважається  неукладеним (таким,  що не відбувся).

Враховуючи наведене та приймаючи до
уваги, існування двох однакових договорів підписаних між сторонами з різним
розміром орендної плати ( тобто сторони не досягли згоди щодо однієї із
істотних умов ), господарський суд вважає вказаний у позові договір, на який
посилається Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог -н е у к л а д е н и м
( тобто таким,  що не відбувся ).

Неукладеність вказаного договору
свідчить про відсутність між сторонами договірних стосунків, а тому позовні
вимоги Позивача пов”язані із стягнення заборгованості по орендній платі,
відповідно умов договору № 1 від 01.02.2007 р. є безпідставними, оскільки у
сторін не виникло ніяких прав та зобов”язань по вказаній угоді.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна  довести  ті
обставини,  на  які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази
подаються  сторонами    та
іншими   учасниками судового
процесу.

Твердження представника Позивача про
нібито існування усної домовленості між сторонами про зміну розміру  орендної плати у сторону збільшення шляхом
укладання відповідного договору, спростовуються поясненнями представника
Відповідача іншого змісту та запереченням про існування такої домовленості, а
тому не можуть бути прийняті судом в якості відповідного доказу.

Враховуючи наведене, господарський
суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог Позивача.

Керуючись
ст. ст. 1, 33, 43, 44, 49, 69, 82-85 Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволені позові -відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення суду може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя

І.М. Кощеєв

(Дата
підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України - 25.06.2008 року)