ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2008 р.

№ 37/250-07

Вищий господарський суду України в складі колегії

суддів:

Грейц К.В. –головуючого,

Бакуліної С.В.,

Мачульського Г.М.,

розглянувши касаційну скаргу

ВАТ "Харківгаз"

на постанову

від 22.04.2008

Харківського апеляційного господарського суду

у справі господарського суду Харківської області № 37/250-07

за позовом

ВАТ "Харківгаз"

до

Безруківської сільської ради

про

визнання права власності

за участю представників:

- позивача

Івськевич-Вязьонової О.М.

- відповідача

Коротеєвої В.П.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.02.2008 у справі № 37/250-07 (суддя Доленчук Д.О.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.04.2008 (колегія суддів у складі головуючого судді Івакіної В.О., суддів Камишевої Л.М., Фоміної В.О.), в задоволенні позовних вимог ВАТ "Харківгаз" до Безруківської сільської ради про визнання права власності на споруди газорозподільних пунктів № 13 по вул. Залізнична, № 17 по вул. Калініна, № 18 по вул. Шевченко, що знаходяться в с. Безруки Дергачівського району, Харківської області, відмовлено.

Рішення та постанова у справі мотивовані тим, що позивач в порушення вимог ст. 33 ГПК України не довів належними і допустимими доказами виникнення, набуття і існування на момент звернення до суду з позовом права власності на спірне майно і що це його право або охоронювані законом інтереси будь-яким чином порушені або не визнані саме відповідачем.

ТОВ "Харківгаз" з рішенням та постановою у справі не згодне, в поданій касаційній скарзі просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на не правильне застосування судами норми ст. 392 ЦК України, адже, судами не враховано, що ВАТ "Харківгаз" звернулось із позовом про визнання права власності саме у зв’язку з втратою ним правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на споруди ГРП, отже, їх надання з метою підтвердження права власності не є можливим.

Розпорядженням Заступника голови Вищого господарського суду України від 31.07.2008 № 02-12.2/256 для розгляду касаційної скарги у справі призначено колегію суддів у складі: головуючого судді Грейц К.В., суддів Бакуліної С.В., Мачульського Г.М.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного та рішенні місцевого господарських судів, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено, що свої вимоги позивач обґрунтовував приписами ст. ст. 16, 321, 322, 328, 392 Цивільного кодексу України, а також посиланням на ті обставини, що під час проведення щорічної інвентаризації основних засобів ВАТ "Харківгаз", які обліковуються на балансі Дергачівської філії ВАТ "Харківгаз", інвентаризаційною комісією виявлена відсутність правовстановлюючих документів на спірні об’єкти нерухомості, які використовуються під час транспортування та постачання природного газу мешканцям с. Безруки; Слатинським КПТІ "Інвентаризатор" були виготовлені технічні паспорта на споруди газорозподільних пунктів (ГРП) №№ 13, 17, 18, які згідно довідки ВАТ "Харківгаз" знаходяться на балансі Дергачівської філії ВАТ "Харківгаз", останній утримує ці споруди і здійснює їх технічне обслуговування.

Наведені обставини, на думку позивача, обґрунтовують його право власності на спірні споруди, а, отже, оскільки правовстановлюючі документи на них втрачені, вимагає визнати за ним право власності на спірне майно.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про безпідставність і необґрунтованість позову, пред’явленого до Безруківської сільської ради, при цьому виходили з наступного.

Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підставою будівництва спірних споруд стало рішення № 1 від 10.01.1989 виконавчого комітету Безруківської сільської ради народних депутатів "Про будівництво розподільчих газових мереж за рахунок коштів населення в селах Безруки та Лещенки Дергачівського району Харківської області", яким було вирішено зареєструвати Статути кооперативів по будівництву розподільчих газових мереж за рахунок коштів населення по Безруківській сільській раді і дозволено цим кооперативам здійснити таке будівництво.

Відповідно до приписів ст. 331 Цивільного кодексу України особа, яка виготовила (створила) річ із своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Позивач не надав будь-яких доказів участі ВАТ "Харківгаз" у будівництві спірних споруд, введення їх в експлуатацію у встановленому законом порядку, підстав прийняття їх на баланс тощо.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що знаходження на балансі підприємства певного майна не є підтвердженням права власності на нього.

Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який підтверджує його право власності.

Проте, колегія суддів зазначає, що позивач, посилаючись на втрату ним правовстановлюючих документів на спірне майно, навіть не спромігся довести які саме документи існували у нього і в подальшому були втрачені, як і можливість їх відновлення, отримання або виготовлення дублікатів тощо.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності,

Отже, можливість звернення до суду за захистом своїх справ або охоронюваних законом інтересів пов’язується, як процесуальним, так і матеріальним законом, з порушенням, оспорюванням, а також невизнанням цих прав іншими особами, виникненням у них сумнівів у належності, зокрема, майна позивачеві, чим створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності. За таких обставин, коли суб’єктивне право власності ще безпосередньо іншими особами не порушене, особа може звернутись до суду з позовом, який матиме самостійне правове значення і не вимагатиме винесення будь-якого зобов’язального рішення щодо інших осіб, тобто, про встановлення факту, оскільки в цьому випадку навіть відсутня така сторона, як відповідач.

Відповідно до п. 6.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003 № 615 оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться органами місцевого самоврядування з видачею свідоцтва про право власності.

Втім, позивач вимагає визнати право власності на спірне майно, а не оформити таке право відповідним свідоцтвом, до того ж, згідно п. 10 ч. "б" ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування" облік і реєстрація об’єктів нерухомого майна незалежно від форм власності належить до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що на момент звернення до суду з позовом позивач не надав будь-яких доказів і не довів факту порушення або невизнання відповідачем його права, яке б підлягало судовому захистові у обраний ним спосіб і відновленню в примусовому порядку саме відповідачем, що, в свою чергу, унеможливлює задоволення позовних вимог, та вважає доводи касаційної скарги такими, що не спростовують зазначеного висновку.

Наведене свідчить, що під час прийняття рішення та постанови у справі, суди першої та апеляційної інстанцій не припустилися порушення або неправильного застосування норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а, отже, підстави для їх скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.04.2008 у справі господарського Харківської області № 37/250-07 залишити без змін.

Касаційну каргу ВАТ "Харківгаз" залишити без задоволення.

Головуючий суддя К.В.Грейц

Судді           С.В.Бакуліна

Г.М.Мачульський