ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2008 р. Справа № 51/325-07

вх. № 8272/6-51

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - не з*явився відповідача - Голерова С.В. (довіреність від 01.10.2007р.); 3-ї особи адвоката Кутько І.М. (угода від 11.07.2007р.); 3-ї особи - не з*явився, 3-ї особи не з*явився

розглянувши справу за позовом Статутного територіально-галузевого об"єднання "Південна залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" м. Х-в 3-я особа фізична особа Чайка Олександр Борисович; 3-я особа фізична особа Поволоцький Олексій Валерійович; 3-я особа Відкрите акціонерне товариство УСК „Дженералі-Гарант”

про стягнення 44 268,14 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач СТГО „Південна залізниця” звернувся до господарського суду Харківської області із позовом до ТОВ „Експрес” про стягнення матеріальної шкоди. Згідно уточнених позовних вимог (вх.№ 18709 від 07.07.2007р.) просить стягнути з відповідача шкоду у розмірі 44 268,14 грн. Стверджує, що шкоду завдано внаслідок ДТП за участю належного позивачеві автомобілю Mitsubishi-Padjero держ. №000-95 ХР із належним відповідачеві ГАЗ 32213 держ. №585-91 ХК. В обґрунтування позовних вимог посилається на ст.1187 ЦК України.

В судове засідання призначене на 04.08.2008р. представник позивача не з’явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ТОВ „Експрес” проти задоволення позову заперечує. У відзиві наданому через канцелярію суду (вх.№18273 від 11.07.2007р.) стверджує, що вина у скоєнні ДТП і, як наслідок, у завданні шкоди лежить на позивачеві. В обґрунтування своїх заперечень посилається на Постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 30.07.2004р., Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 29.08.2004р. Представник відповідача в судовому засіданні 04.04.2008р. підтримав викладені раніше заперечення, додатково послався на висновки судової автотехнічної експертизи від 04.07.2008р. №2546, яка була проведена у даній господарській справі.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Поволоцький О.В. в письмових поясненнях, наданих через канцелярію суду (вх.№18766 від 17.07.2007р.) повідомив, що він не має майнових вимог у цій справі, у вирішенні спору покладається на розсуд суду, просить розглядати справу за його відсутності. В судове засідання, призначене на 04.08.2008р. не з’явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Чайка О.Б. в письмових поясненнях, наданих через канцелярію суду (вх.№18271 від 11.07.2007р.) проти задоволення позову заперечує. Стверджує, що його вини, як водія, у скоєнні ДТП немає, що підтверджується Постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 30.07.2004р., Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 29.08.2004р. Представник третьої особи в судовому засіданні 04.08.2008р. просить в позові відмовити.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ВАТ УСК „Дженералі-Гарант”, витребувані ухвалою суду від 18.09.2007р. пояснення щодо заявленого позову не надала, правом на участь представника у судовому засіданні не скористалася. Про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Ухвалою суду від 18.09.2007р. у справі призначено судову автотехнічну експертизу. На вирішення експерту поставлені такі питання. Чи мали водії можливість запобігти зіткнення шляхом виконання вимог правил дорожного руху? Чи відповідали дії водіїв вимогам правил дорожного руху? Чи були з технічної точки зору дії водіїв у причинному зв"язку з виникненням ДТП? Як повинні були дяти водії Чайка О.Б. та Назаренко В.В. у дорожній обстановці, що склалася на момент ДТП? Чи мали водії Чайка О.Б. та Назаренко В.В. технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог ПДР України? Чи мають місце у діях водіїв Чайки О.Б. та Назаренко В.В. невідповідності ПДР України, які знаходяться у причинному зв"язку з подіями вказаної пригоди? На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

18.07.2008р. до господарського суду Харківської області надійшов висновок судової автотехнічної експертизи від 04.07.2008р. №2546. У зв’язку з цим ухвалою від 23.07.2008р. провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 04.08.2008р.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників відповідача та третьої особи встановив наступне.

03.07.2004р. на перехресті вулиці Сумської і площі Конституції м.Харкова відбулася дорожньо-транспортна пригода – зіштовхнулися належний позивачеві автомобіль Mitsubishi-Padjero держ. №000-95 ХР під керуванням Назаренко В.В. із належним відповідачеві автомобілем ГАЗ 32213 держ. №585-91 ХК під керуванням Чайки О.Б.

В результаті зіткнення завдано шкоди автомобілю Mitsubishi-Padjero держ. №000-95 ХР, а також автомобілю ГАЗ 32213 держ. №585-91 ХК. На підтвердження факту завдання шкоди та її розміру (44 456,68 грн.) позивач надав рахунки-фактури, акти виконаних робіт, докази їх оплати.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам суд виходить з такого.

Згідно частини 1, частини 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи не вбачається підстав для висновку про наявність вини відповідача у скоєнні ДТП та завданні шкоди позивачу. Про це свідчать зібрані у справи докази щодо обставин ДТП, в т.ч. данні адміністративного матеріалу ВОД ГУМВС України в Харківський області №547 по факту ДТП за участю водіїв ЧайкаО.Б., Назаренко В.В. КП 9417 від 03.07.2004р., а також підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи від 04.07.2008р. №2546. У висновку (абз.2 п.п. 5, 6, 7 резолютивної частини) зокрема зазначається, що у діях водія Чайки О.Б. не вбачається невідповідностей вимогам правил дорожнього руху, які б, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв’язку з виникненням даного ДТП. Зазначений висновок експертизи узгоджується з іншими матеріалами справи. Так, постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 29.08.2004р. скасовано постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 12.07.2004р., якою була встановлена вина Чайки О.Б. у скоєнні ДТП. Крім того, постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 30.07.2004р. було припинено провадження по адміністративному матеріалу у відношенні Чайки О.Б. у зв’язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Натомість з висновків судової автотехнічної експертизи від 04.07.2008р. №2546 (абз.1 п.п. 5, 6, 7 резолютивної частини) слідує, що дії водія Назаренка В.В. при заданих вихідних даних не відповідали вимогам п.п.8.10. та 16.3 Правил дорожнього руху України і, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв’язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин до правовідносин сторін підлягає застосуванню норма п.2 ч.1 ст. 1188 ЦК України (шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, не відшкодовується).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог СТГО „Південна залізниця” про відшкодування шкоди.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав державне мито покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 16, 22, 1166, 1172, 1187, 1188 ЦК України, ст. 20, 224-226 ГК України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя