ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2008 р.

№ 8/546

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна М.І., –головуючого,

Короткевича О.Є.,

Панової І.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

Управління Пенсійного Фонду України в м.Першотравенську Дніпропетровської області

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15 травня 2008 року

у справі

господарського суду

№ 8/546

Дніпропетровської області

за позовом

прокурора м. Першотравенська в інтересах держави в особі Управління Пенсійного Фонду України в м.Першотравенську

до

Відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля"

про

стягнення 18 700 грн.,

за участю

ДВС в м. Павлограді та Павлоградському районі

про

звернення стягнення на майно в сумі 922,33 грн. (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню),

за участю представників сторін:

ВАТ "Павлоградвугілля" –Аксінін В.М. (дов. від 20.12.2007);

встановив:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2002 -03.01.2003 позов прокурора м. Першотравенська в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України до ВАТ "Павлоградвугілля" про звернення стягнення на майно у сумі 922,33 грн. задоволено. На виконання рішення 14.01.2003 видано накази.

ВАТ "Павлоградвугілля" звернулося до суду у порядку ст. 117 ГПК України із заявою № 8/9251 від 30.10.2007 про визнання таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2003 № 8/546.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2008 (суддя Дубінін І.Ю.) заяву задоволено, наказ господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2003 по справі № 8/546 визнано таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 15.05.2008 (колегія суддів у складі: Лотоцька Л.А. –головуючий, Бахмат В.М., Євстигнеєв О.С.) ухвалу господарського суду Дніпропетровської області залишено без змін.

В касаційній скарзі УПФУ в м. Першотравенську просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, аргументуючи порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 124 Конституції України, ст. 34, 37, 40, 401 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 117 ГПК України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку оскаржувані судові рішення на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ГПК України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Положення частини 4 цієї статті узгоджуються з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено, що визнання судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон) конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника.

В силу ч. 1 та 2 ст. 14 Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2002-03.01.2003 позов задоволено, звернено стягнення на майно відповідача на суму 922,33 грн., стягнуто 51,00 грн. держмита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. На виконання рішення було видано наказ від 14.01.2003.

26.07.2004 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2002-03.01.2003 по справі № 8/546.

11.01.2005 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області порушено провадження у справі № Б26/7/05 про банкрутство відповідача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідача (а.с. 52 т.1), про що було опубліковано оголошення у газеті «Голос України»від 24.09.2005 № 181. Протягом 30 днів з моменту опублікування названого оголошення позивач у справі –Управління Пенсійного Фонду України в м.Першотравенську не звернулося в установленому порядку із заявою з вимогами до боржника –відповідача та відповідно не було включено до реєстру вимог кредиторів, затвердженого ухвалою суду від 31.07.2006 у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля»(а.с. 53-68 т. 1).

23.12.2005 прийнято постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 15 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Вимоги позивача підтверджені рішенням суду у даній справі і виникли до 11.01.2005, тобто до дня порушення провадження у справі про банкрутство відповідача № Б26/7/05, а тому є конкурсними за своєю правовою природою.

Наявність судового рішення та наказу про його виконання не звільняло позивача у справі від обов'язку звернення з заявою про визнання його вимог до відповідача у справі про банкрутство відповідача №Б/26/7/05 у строки, встановлені ч.1 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а тому відповідні вимоги позивача вважаються погашеними на підставі ч. 2 ст. 14 Закону, що відповідно до положень ч. 4 ст. 117 ГПК України, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»є підставою для закінчення виконавчого провадження. З такою правовою позицією погодився Верховний Суд України у постанові від 02.10.2007 у справі № 6/73.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Вищого господарського суду України, діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції згідно приписів ст.ст. 1115, 1117 ГПК України, погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо обґрунтованості визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, та не вбачає підстав для скасування ухвали господарського суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції в даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м.Першотравенську залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15 травня 2008 року у справі № 8/546 залишити без змін.

Головуючий М.І. Хандурін

Судді О.Є. Короткевич

І.Ю. Панова