ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2008 р.

№ 2-7/9011.1-2007(2-15/13853-2006)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кривди Д.С.,

суддів                       Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача: Миронюк К.Г.

від відповідача: Каратєєва Л.І.

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфлот-Універсал”

на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.01.2008р.

у справі № 2-7/9011.1-07 (2-15/13853-2006) Господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом Державного підприємства “Дельта-Лоцман”

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфлот-Універсал”

про стягнення 73317,11 грн.,

та зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфлот-Універсал”

до Державного підприємства “Дельта-Лоцман”

про визнання договору частково недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Державна морська лоцманська служба" звернулося до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфлот-Універсал" про стягнення заборгованості за послуги з лоцманського проведення суден та послуги служби регулювання руху суден у розмірі 14518,24 дол. США, що становить борг у розмірі 13465,64 дол. США, пені 472,93дол. США та штраф –579,67 дол. США і разом, станом на 03.08.2006р., становить 73317,11 грн.

Під час судового засідання 11.09.2006р. позивач збільшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача борг у розмірі 50624,64 дол. США, пені у розмірі 1892,23 дол. США та штраф у розмірі 2734,78 дол. США, що станом на 04.09.2006р. становить 279020,83 грн.

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 30.10.2006р. (суддя І.А.Іщенко) позовні вимоги Державного підприємства "Державна морська лоцманська служба" задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфлот-Універсал" на користь Державного підприємства "Державна морська лоцманська служба" пені у розмірі 1302,88 дол. США, штраф у розмірі 2088,90 дол. США, держмита у розмірі 386,76 дол. США, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн., в частині стягнення боргу у розмірі 35064,36 дол. США провадження по справі припинено на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України, в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 30.10.2006р., Державне підприємство "Державна морська лоцманська служба" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфлот-Універсал" подали апеляційні скарги.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 01.02.2007р. (судді: В.М.Плут, В.В.Сотула, Н.П.Горошко) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфлот-Універсал" залишено без задоволення, апеляційну скаргу Державного підприємства "Державна морська лоцманська служба" задоволено частково: рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 30.10.2006р. змінено, позовні вимоги Державного підприємства "Державна морська лоцманська служба" задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфлот-Універсал" на користь Державного підприємства "Державна морська лоцманська служба" 15560,28 дол. США заборгованості, пені у розмірі 589,35 дол. США, штраф у розмірі 645,88 дол. США, держмита у розмірі 636,49 дол. США, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн., в частині стягнення боргу у розмірі 35064,36 дол. США провадження по справі припинено.

Не погодившись з постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 01.02.2007р., Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфлот-Універсал" подало касаційну скаргу.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.06.2007р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфлот-Універсал” задоволено частково: рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 30.10.2006р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 01.02.2007р. у справі № 2-15/13853-2006 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Автономної Республіки Крим.

27.08.2007р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Інфлот-Універсал” подало до Господарського суду Автономної Республіки Крим зустрічну позовну заяву до Державного підприємства "Державна морська лоцманська служба" про визнання таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, покладення за договором на “Агента” зобов’язань по сплаті в іноземній валюті послуг наданих ним Судновласнику –нерезиденту, власними валютними коштами та про визнання незаконними пунктів 2.2.4, 4.2, 4.3, 5.4 договору від 22.12.2005р. № 33/06-КФ.

Ухвалою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.08.2007р. зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфлот-Універсал” прийнято до господарського провадження та здійснено заміну сторони –Державного підприємства "Державна морська лоцманська служба" на її правонаступника –Державне підприємство “Дельта-Лоцман”.

За новим розглядом справи, якій присвоєно номер № 2-7/9011.1-07 (2-15/13853-2006), рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.11.2007р. (суддя І.І.Дворний) припинено провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфлот-Універсал” на користь Державного підприємства “Дельта-Лоцман” заборгованості у розмірі 35064,36 грн. США, в іншій частині первісного позову відмовлено, в зустрічному позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.11.2007р., Товариство з обмеженою відповідальністю “Інфлот-Універсал” та Державне підприємство “Дельта-Лоцман” подали апеляційні скарги.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.01.2008р. (судді: М.І.Ткаченко, І.В.Антонова, О.Л.Котлярова) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфлот-Універсал” залишено без задоволення, апеляційну скаргу Державного підприємства “Дельта-Лоцман” задоволено: рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.11.2007р. змінено, позовні вимоги Державного підприємства “Дельта-Лоцман” задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфлот-Універсал” на користь Державного підприємства “Дельта-Лоцман” 15560,28 доларів США заборгованості, 589,35 доларів США пені, 645,88 доларів США штрафу, а також 636,49 доларів США державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в іншій частині рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.11.2007р. залишено без змін.

Не погодившись з постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.01.2008р., Товариство з обмеженою відповідальністю “Інфлот-Універсал” подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.01.2008р. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ДП “Дельта-Лоцман” щодо стягнення суми податку на додану вартість у розмірі 15560,28 дол. США, пені у розмірі 589,35 дол. США, 645,88 дол. США –штрафу відмовити, а зустрічні позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свою вимогу тим, що господарським судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу Державне підприємство “Дельта-Лоцман” доводить безпідставність вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфлот-Універсал” та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного господарського суду –без змін.

У судовому засіданні на підставі ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 28.05.2008р.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфлот-Універсал” підлягає задоволенню частково.

Згідно ст. 1 Кодексу торговельного мореплавства України Кодекс торговельного мореплавства України регулює відносини, що виникають з торговельного мореплавства. Під торговельним мореплавством у цьому Кодексі розуміється діяльність, пов'язана з використанням суден для перевезення вантажів, пасажирів, багажу та пошти, рибних та інших морських промислів, розвідки та видобування корисних копалин, виконання буксирних, криголамних і рятувальних операцій, прокладання кабелю, також для інших господарських, наукових і культурних цілей.

Правила щодо застосування загальних засад законодавства України визначені ст. 4 Кодексу торговельного мореплавства України, згідно якої до цивільних, адміністративних, господарських та інших правовідносин, що виникають із торговельного мореплавства і не врегульовані цим Кодексом, відповідно застосовуються правила цивільного, адміністративного, господарського та іншого законодавства України. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що правила цивільного, адміністративного, господарського та іншого законодавства застосовуються до правовідносин, що виникають із торговельного мореплавства у разі не врегулювання цих відносин Кодексу торговельного мореплавства України.

Господарським судом встановлено, що 22.12.2005р. між Державним підприємством "Державна морська лоцманська служба", правонаступником якої є позивач, та відповідачем, було укладено договір № 33/06-КФ, за яким позивач зобов’язався за заявками відповідача надавати послуги з лоцманської проводки суден і регулювання руху суден, а відповідач зобов’язався прийняти та оплатити надані послуги, при цьому споживачами даних послуг є платник зборів, за дорученням якого діє відповідач. При цьому п. 4.4 даного договору сторони визначили, що оплату послуг може здійснювати безпосередньо і платник зборів, за дорученням якого діє відповідач.

Згідно ст. 92 Кодексу торговельного мореплавства України з метою забезпечення безпеки мореплавства на підходах до морських портів, у межах вод цих портів, а також між морськими портами незалежно від прапора держави, під яким плаває судно, і форми власності судна проведення суден здійснюється виключно державними морськими лоцманами. Лоцманська служба порту підпорядкована капітану порту.

Згідно ст. 101 Кодексу торговельного мореплавства України прибулий на судно державний морський лоцман зобов'язаний вручити капітану лоцманську квитанцію встановленого Міністерством транспорту України зразка. У квитанцію капітан судна вносить такі відомості: найменування судна, прапор держави, під яким плаває судно, осадка, довжина, ширина, чиста місткість, а також місце і час прийому державного морського лоцмана. Капітан відмічає у квитанції місце і час закінчення лоцманського проведення, а в разі необхідності вносить зауваження щодо проведення судна державним морським лоцманом. Внесені у квитанцію відомості та зауваження капітан судна засвідчує своїм підписом. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що державний морський лоцман, прибувши на судно, зобов'язаний вручити капітану лоцманську квитанцію, у яку капітан судна має внести відповідні відомості. Проте, господарський суд попередніх інстанцій не досліджував обставини щодо того чи вручалася державним морським лоцманом лоцманська квитанція відповідачу.

Згідно ст. 106 Кодексу торговельного мореплавства України із суден, що користуються послугами державних морських лоцманів, справляється лоцманський збір, порядок справлення і розмір якого встановлюються Міністерством транспорту України за погодженням з Міністерством економіки України. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що саме із суден, що користуються послугами державних морських лоцманів стягується збір. Проте, господарським судом попередніх інстанцій на підставі відповідних доказів у встановленому законом порядку не було досліджено кому саме позивачем було надано послуги державних морських лоцманів.

Господарським судом встановлено, що позивач у червні та липні 2006р. надавав послуги відповідачу з лоцманської проводки суден і регулювання руху суден на підставі договору № 33/06-КФ від 22.12.2005р., що укладений між Державним підприємством "Державна морська лоцманська служба", правонаступником якої є позивач, та відповідачем. Проте, в матеріалах справи відсутні докази що послуги надавалися саме на підставі даного договору, що є порушенням ст.ст. 32, 36, 38 ГПК України.

Поняття служби регулювання руху суден встановлено ст. 110 Кодексу торговельного мореплавства України, згідно якої у районах інтенсивного судноплавства (портові та узбережні води, вузькості, перетин морських шляхів) рішенням Міністерства транспорту України створюються служби регулювання руху суден, що здійснюють радіолокаційне обслуговування суден. Зона дії і порядок руху суден у зоні встановлюються Правилами плавання у цій зоні, що затверджуються Міністерством транспорту України. Під радіолокаційним обслуговуванням маються на увазі контроль за безпекою судноплавства, регулювання руху суден, радіолокаційне проведення, подання допомоги суднам під час аварійно-рятувальних операцій, інформування про рух суден, стан засобів навігаційного облаштування, гідрометеорологічні умови та інші фактори, що впливають на безпеку плавання. Перелік послуг, що надаються конкретною службою регулювання руху суден, ступінь обов'язковості окремих видів радіолокаційного обслуговування повідомляються в обов'язковій постанові начальника морського порту, лоціях і Повідомленнях мореплавцям. За межами територіального моря України служба регулювання руху суден обслуговує судна тільки за заявкою капітана судна.

Згідно ст. 115 Кодексу торговельного мореплавства України із суден, що користуються послугами служби регулювання руху суден, справляється збір, порядок справляння і розмір якого встановлюються Міністерством транспорту України за погодженням з Міністерством економіки України. Капітан судна, який звернувся до служби регулювання руху суден за послугами, а потім відмовився від них, зобов'язаний повністю сплатити належний за затребувані послуги збір. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що саме із суден, що користуються послугами служби регулювання руху суден, справляється збір. Проте, вирішуючи даний спір господарським судом на підставі відповідних доказів не досліджувалися обставини щодо того кому надавалися послуги служби регулювання руху суден.

Господарським встановлено:

15.05.2001р. між відповідачем –Товариством з обмеженою відповідальністю “Інфлот-Універсал” та фірмою "Crimson management limited" було укладено угоду, за якою відповідач зобов’язався здійснювати експедирування, митне та брокерське оформлення вантажу, поданого фірмою під перевантаження, а також агентування суден фірми.

27.12.2002. між відповідачем –Товариством з обмеженою відповідальністю “Інфлот-Універсал” та фірмою "Durstan Developmenst limited" (Великобританія) укладено договір № 10/02-А, за яким відповідач зобов’язався здійснювати агентування суден фірми.

25.12.2005р. між відповідачем –Товариством з обмеженою відповідальністю “Інфлот-Універсал” та ТОВ "Палмалі" укладено субагентську угоду № 04/06, за якою відповідач зобов’язався здійснити агентування названих ТОВ "Палмалі" суден під українським та іноземним прапорами.

14.03.2006р. між відповідачем –Товариством з обмеженою відповідальністю “Інфлот-Універсал” та ТОВ “Прайм Шиппінг” (Росія), за яким відповідач зобов’язався здійснювати агентування суден, що належать ТОВ “Прайм Шиппінг”.

Згідно ч. 1 ст. 117 Кодексу торговельного мореплавства України морський агент виконує формальності та дії, пов'язані з прибуттям, перебуванням і відходом судна, допомагає капітану судна у налагодженні контактів з службами порту, місцевими органами державної виконавчої влади, в організації постачання і обслуговування судна в порту, оформляє митні документи та документи на вантаж, інкасує суми фрахту та інші суми для оплати вимог судновласника, що виникають з договору перевезення, сплачує за розпорядженням судновласника і капітана судна суми, пов'язані з перебуванням у порту, залучає вантажі для морських ліній, здійснює збір фрахту, експедирування вантажу, наймання екіпажів для роботи на суднах, виступає від імені вантажовласника, а також договірною стороною учасників перевезення вантажів у прямому змішаному сполученні.

Проте, господарський суд попередніх інстанцій не досліджував обставин щодо того, чи передбачали договори агентування, що були укладені відповідачем з вищезгаданими суб’єктами, сплату послуг з лоцманської проводки суден і регулювання руху суден.

Як вже було зазначено, відповідачем за первісним позовом було подано зустрічний позов щодо визнання таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, покладення за договором на “Агента” зобов’язань по сплаті в іноземній валюті послуг наданих ним Судновласнику –нерезиденту, власними валютними коштами та про визнання незаконними пунктів 2.2.4, 4.2, 4.3, 5.4 договору від 22.12.2005р. № 33/06-КФ.

Правила щодо подання зустрічного позову встановлені ст. 60 ГПК України, згідно ч. 1 якої відповідач має право до прийняття рішення зі спору подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що зустрічний позов має бути взаємно пов’язаний з первісним.

Відповідач за первісним позовом просить визнати такими, що не відповідає вимогам закону відповідні умови договору від 22.12.2005р. № 33/06-КФ, що укладений між сторонами, проте, господарський суд не досліджував чи дійсно вимоги позивача за первісним позовом пов’язані з даним договором, а отже чи дійсно зустрічний позов пов’язаний з первісним.

Враховуючи, що господарський суд у розгляді даної справи припустився неправильного застосування приписів частини першої статті 4-7 ГПК України щодо прийняття судового рішення суддею за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 названого Кодексу стосовно всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, то прийняті по суті справи рішення грунтується на неповно з’ясованих обставинах, які входять до предмету доказування, а отже неможливо зробити висновок про правильність застосування господарським судом норм матеріального права.

Під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін і, в залежності від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 3 ст. 111-9, 111-10, 111-11, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфлот-Універсал” задовольнити частково.

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.11.2007р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.01.2008р. у справі № 2-7/9011.1-07 (2-15/13853-2006) скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Автономної Республіки Крим.

Головуючий - суддя Кривда Д.С.

судді Жаботина Г.В.

Уліцький А.М