ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

"24" квітня 2008 р.                                                                   Справа №
А9/076-08

Господарський суд Київської області
в складі судді Євграфової Є.П.,

при секретарі Коваль Н.В., розглянувши
справу

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Ірпінь,

до

Виконавчого комітету Ірпінської
міської ради Київської області, м. Ірпінь,

про

зобов'язання вчинити певні дії,

за участю представників:

позивача:

ОСОБА_1 -особисто,

відповідача:

Карєв К.Ю., довір. б/н від
08.01.2008р.,

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС
України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини
постанови та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України повідомлено про час
виготовлення постанови у повному обсязі.

Обставини справи:

Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1, (далі позивач, СПД ОСОБА_1) звернулась до
господарського суду Київської області з позовом до Виконавчого комітету
Ірпінської міської ради (далі відповідач, Ірпінський виконком) з позовом про
зобов'язання Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області
видати дозвіл на проектно-вишукувальні роботи по будівництву другої черги
Комплексу відпочинку та розваг «Торгівельно-офісного комплексу»розміром 14х30
метрів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивачка має у строковому (25 років) платному користуванні земельну ділянку
площею 1258 кв.м. в м. Ірпінь по вул. Ленінградській, 3-А згідно договору
оренди № 146 від 02.06.2003р., на якій знаходяться будівлі Комплексу відпочинку
та розваг. Стверджує, що має намір провести будівництво другої черги Комплексу
та 30.08.2007р. звернулася до виконкому Ірпінської міської ради Київської
області з заявою про надання дозволу на проектно-вишукувальні роботи по
будівництву другої черги Комплексу відпочинку та розваг на існуючій земельній
ділянці в м. Ірпінь по вул. Ленінградській, 3-А. Зазначає, що зверталась
повторно до міськвиконкому з 21.11.2007р. вх. № 5673/01-07, 24.12.2007р. вх. №
6308/01-07, 18.01.2008р. вх. № 239/01-24, 31.01.2008р. вх. № 446/01-24,
06.02.2008р. вх. № 528/01-24, 08.02.2008р.№ 586/01-24, проте, відповіді не
отримала. Зазначає, що дозвіл на проектно-вишукувальні роботи потрібен для
отримання архітектурно-планувального завдання та технічних умов та в подальшому
для розробки проекту будівництва. Вважає, що таким чином відповідач перешкоджає
ефективному використанню можливостей підприємництва, використанню конституційного
права на підприємницьку діяльність, перешкоджає ефективному та раціональному
використанню земельної ділянки.

Ухвалою господарського суду
Київської області від 21.02.2008р. відкрито провадження в адміністративній
справі. Під час підготовчого провадження судом були витребувані від осіб, які
беруть участь у справі документи та інші матеріали, проведене 12.03.2008р.
попереднє судове засідання.

Відповідач проти позову заперечує.
Зокрема, у відзиві на позов зазначає, що з боку відповідача відсутня бездіяльність
та будь-які порушення закону. Договором оренди земельної ділянки від
02.06.2003, на який посилається позивач (п. 3.1.), встановлено, що орендар має
право за згодою орендодавця, визначеною у окремій угоді сторін, проводити
поліпшення земельної ділянки, зводити у встановленому законом порядку будівлі і
споруди. Вважає, що позивачем не надано відповідачеві згоди орендодавця
(Ірпінської міської ради) на зведення будівель і споруд, що унеможливлює
розгляд питання про надання дозволу на проектно-вишукувальні роботи.

Дослідивши надані учасниками
судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та
повноважного представника відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини,
на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив:

30.08.2007р. позивачка звернулася
до виконкому Ірпінської міської ради Київської області з заявою про надання
дозволу на проектно-вишукувальні роботи по будівництву другої черги Комплексу
відпочинку та розваг на існуючій земельній ділянці в м. Ірпінь по вул.
Ленінградській, 3-А. Повторно позивачкою направлялись листи міськвиконкому
21.11.2007р. вх. № 5673/01-07, 24.12.2007р. вх. № 6308/01-07, 18.01.2008р. вх.
№ 239/01-24, 31.01.2008р. вх. № 446/01-24, 06.02.2008р. вх. № 528/01-24,
08.02.2008р.№ 586/01-24.

Перевіряючи відповідно до ч. 3 ст.
2 КАС України чи відповідає така бездіяльність відповідача межам повноважень,
що передбачені Конституцією та законами України; чи є вона обґрунтованою,
добросовісною; розсудливою; чи дотримується при цьому принцип рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; необхідний баланс між
будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і
цілями, на досягнення яких спрямована така бездіяльність, суд дійшов висновку
про наявність підстав для визнання такої бездіяльності протиправною та захисту
прав позивача шляхом шляхом зобов'язання відповідача вчинити дії з огляду на
таке:

Позивачка має у строковому (25
років) платному користуванні земельну ділянку площею 1258 кв.м. в м. Ірпінь по
вул. Ленінградській, 3-А згідно договору оренди № 146 від 02.06.2003р.,
на якій знаходяться будівлі Комплексу відпочинку та розваг, які згідно рішення
Ірпінського міськвиконкому №113/4 від 16.05.2002р. та відповідно до проекту,
позивачкою було проведено реконструйовано з надбудовою та розширенням магазину.

На даний час позивачка має намір
продовжити будівництво другої черги комплексу відпочинку та розваг
«Торгівельно-офісного комплексу»розміром 14х30 метрів.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 24 Закону
України «Про планування і забудову територій»фізичні та юридичні особи, які
мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних
ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані
отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської
міської державної адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень
відповідними радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування (далі -
дозвіл на будівництво). Фізичні та юридичні особи, заінтересовані в
здійсненні будівництва об'єктів містобудування, подають письмову заяву про
надання дозволу на будівництво до виконавчого органу відповідної ради
або Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації.

Відповідно до ч.4, 5 ст. 24 Закону
України «Про планування і забудову територій»у разі прийняття сільською,
селищною чи міською радою рішення про надання земельної ділянки із земель
державної чи комунальної власності для розміщення об'єкта містобудування в
порядку, визначеному земельним законодавством, зазначене рішення одночасно є
дозволом на будівництво цього об'єкта. Дозвіл на будівництво дає право
замовникам на отримання вихідних даних на проектування, здійснення
проектно-вишукувальних робіт та отримання дозволу на виконання будівельних
робіт у порядку, визначеному цим Законом.

Отже, твердження відповідача про
необхідність додаткового укладання угод до договору оренди  щодо будівництва позивачкою другої черги
об'єкту, суперечить наведеним положенням.

Крім цього, відповідно до ст. 27
цього ж Закону фізичні та юридичні особи, які отримали дозвіл на будівництво
об'єкта містобудування, або юридичні особи, які отримали рішення сільської,
селищної, міської ради чи уповноваженого на те виконавчого органу про
погодження місця розташування об'єкта, мають право на одержання вихідних даних
на проектування цього об'єкта та здійснення проектно-вишукувальних робіт.
Надання вихідних даних фізичним та юридичним особам у повному обсязі
забезпечується виконавчими органами відповідних міських рад.

Отже, можливість одержання
вихідних даних на проектування об'єкта та здійснення проектно-вишукувальних
робіт позивачці, що у встановленому порядку набула прав землекористувача, відповідно
до закону має бути забезпечена саме відповідачем, а за таких обставин
бездіяльність відповідача щодо ненадання дозволу на проведення
проектно-вишукувальних робіт є протиправною.

Відповідно до ст. 92 Земельного
кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі
строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною
орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до
ст. 125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає
після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Отже, позивач в повному обсязі
набув прав та обов'язків землекористувача.

Відповідно до ст. 95 Земельного
кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором,
мають право, зокрема, самостійно господарювати на землі та  споруджувати жилі будинки, виробничі та інші
будівлі і споруди.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону
України «Про основи містобудування»забудова земельних ділянок, що надаються для
містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права
користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом, та отримання
дозволу на виконання будівельних робіт.

Право на забудову (будівництво) полягає
у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у
порядку, встановленому законом, будівництво об'єктів містобудування,
перебудову або знесення будинків та споруд.

Порушені права землекористувачів
підлягають відновленню в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 95 Земельного
кодексу України). Відповідно до ст. 13 Конституції України, держава забезпечує
захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну
спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ст. 152 ЗК України
держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України основними засадами судочинства є, в тому числі, змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Відповідно до ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок
щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається
на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС
України у  разі задоволення
адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

На підставі наведеного суд вважає
позовні вимоги повністю доведеними матеріалами справи, відповідачем не
спростовані, а отже, порушене право підлягає захисту, шляхом зобов'язання
відповідача надати дозвіл на проектно - вишукувальні роботи по будівництву
другої черги комплексу відпочинку та розваг «Торгівельно-офісного
комплексу»розміром 14х30 метрів.

Судові витрати розподіляються
відповідно до ст. 94 КАС України.

Враховуючи викладене та керуючись
ст. 124 Конституції України, ст. ст. 9, 17, 86, 158, 160, 161, 162, 163, ч.4
ст. 167 та п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України, господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати Виконавчий комітет
Ірпінської міської ради Київської області надати Суб'єкту підприємницької
діяльності -фізичній особі ОСОБА_1 дозвіл на проектно - вишукувальні роботи по
будівництву другої черги комплексу відпочинку та розваг «Торгівельно-офісного
комплексу»розміром 14х30 метрів.

3. Стягнути з місцевого бюджету м.
Ірпеня на користь Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2 в КРД «Райффайзен банк Аваль»м.
Київ, МФО 322904)  витрати зі сплати
судового збору в розмірі 3,40 грн. (три грн. 40 коп.).

Дана постанова набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або
апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Дана постанова може бути оскаржена
в апеляційному порядку: заява про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України -з дня складання в повному обсязі,
апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження (ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України).

Суддя
12.05.2008р.

Є.П.Євграфова