ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2008 р.

№ 05-6-38/151

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Мачульського Г.М.

суддів:

Волковицької Н.О.

Шаргала В.І.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва

на постанову

Київського апеляційного господарського суду

від

10.04.2008р.

у справі

№05-6-38/151

Господарського суду

міста Києва

за позовом

Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ростаньпостач"

про

визнання недійсним установчих документів та реєстрації платником податку на додану вартість, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2008р. (суддя Власов Ю.Л.), залишеною без змін оскарженою постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2008р. (колегія суддів у складі: головуючого –судді Отрюх Б.В., суддів Авдєва П.В., Тищенко А.І.) відмовлено Державній податковій інспекції у Голосіївському районі м. Києва у прийнятті позовної заяви.

В касаційній скарзі позивач просить вказані судові рішення скасувати та направити матеріали позовної заяви до суду 1-ї інстанції для вирішення питання про їх прийняття, посилаючись на порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, а саме: ч.5 ст.55, ст.124 Конституції України, Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002р. по справі №1-2/2002 "Щодо досудового врегулювання спорів", ст.10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", ст.9 Закону України "Про податок на додану вартість", ст.ст.1, 2 Господарського процесуального кодексу України.

Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

Сторони не використали наданого законом права на участь своїх представників у судовому засіданні.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Державна податкова інспекція у Голосіївському районі м.Києва подала до суду першої інстанції позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ростаньпостач" про визнання недійсними установчих документів ТОВ "Ростаньпостач", а саме: свідоцтва про державну реєстрацію від 01.04.03р, статуту зареєстрованого Голосіївською у м.Києві державною адміністрацією 01.04.03р., з дати їх державної реєстрації; визнання недійсною реєстрації ТОВ "Ростаньпостач" платником податку на додану вартість від дати внесення до реєстру платників податку на додану вартість.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "Ростаньпостач" зареєстровано в державному органі на підставі неправдивих даних про засновників підприємства та його місцезнаходження з порушенням вимог діючого законодавства; дії осіб, що здійснювали діяльність від імені ТОВ "Ростаньпостач" ведуть до порушення встановленого державою порядку дотримання законодавства в сфері оподаткування. Визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, припущених при створенні юридичної особи, які неможливо усунути є підставою відповідно до п.2 ст.38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" для прийняття судового рішення про припинення юридичної особи.

Зазначена позовна заява подана податковим органом з посиланням на Господарський процесуальний кодекс України.

Приймаючи оскаржені судові рішення суди попередніх судових інстанцій виходили з того, що даний спір не підвідомчий господарським судам.

Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками судів виходячи з наступного.

Господарським судам підвідомчі справи, коли склад учасників спору відповідає статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено перелік категорій справ, які підвідомчі господарським судам. Господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, що виникли із публічно-правових відносин.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції –це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Статтею 39 Закону України "Про судоустрій України" до повноваження вищого спеціалізованого суду, зокрема, віднесено розгляд в касаційному порядку справ відповідної судової юрисдикції, а також інші справи у випадках, визначених процесуальним законом. Відповідно до статті 210 Кодексу адміністративного судочинства України судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Вищий адміністративний суд України.

Разом з цим, колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що згідно з пунктом 4 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 15.12.06 № 483-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів" господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов’язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

У судовому засіданні касаційної інстанції встановлено, що предметом позову є вимога податкового органу про визнання установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Ростаньпостач" недійсними, а саме: свідоцтва про державну реєстрацію від 01.04.03р, статуту зареєстрованого Голосіївською у м.Києві державною адміністрацією 01.04.03р., з дати їх державної реєстрації; визнання недійсною реєстрації ТОВ "Ростаньпостач" платником податку на додану вартість від дати внесення до реєстру платників податку на додану вартість. В даному випадку Державна податкова інспекція звернувшись з позовом про визнання недійсними установчих документів Товариства, реалізувала визначені податковим законодавством функції суб’єкта владних повноважень. Це обумовлено тими обставинами, що згідно з частиною 15 статті 58 Господарського кодексу України скасування (припинення) державної реєстрації суб’єкта господарювання здійснюється на підставі рішення суду про визнання недійсними установчих документів цього суб’єкта. Тобто скасування (припинення) державної реєстрації суб’єкта господарювання є наслідком визнання судом недійсними його установчих документів. Отже, спір стосується реалізації податковим органом своїх повноважень в організаційно-господарських відносинах, що встановлюються між цим органом та суб’єктами підприємницької діяльності, і пов’язані з його компетенцією щодо контролю за дотриманням останніми податкового законодавства. Зазначені контролюючі повноваження органів державної податкової служби України визначають їх статус у відносинах з підприємцями як владного суб’єкта, а останніх –як підпорядкованих суб’єктів. Відтак, позивач у справі є суб’єктом владних повноважень та здійснює у зазначених правовідносинах владні управлінські функції. З огляду на суб’єктний склад та характер правовідносин у цій справі, вбачається, що даний спір виник із публічно-правових відносин.

Таким чином дана справа не є такою, що виникла з корпоративних відносин, оскільки спір виник не між учасниками (засновниками, акціонерами) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ростаньпостач" з приводу його створення чи припинення його діяльності, а між суб’єктом владних повноважень в особі органу державної податкової служби, і товариством. Отже, суб’єктний склад сторін даного спору не відповідає вимогам пункту 4 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, а сам спір не підпадає під ознаки підвідомчих господарським судам спорів, що виникають з корпоративних відносин.

З огляду на встановлене, колегія суддів визнає, що на даний спір не поширюється дія Закону України №483-V від 15.12.2006 р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів".

З викладеного вбачається, що податковий орган у спірних правовідносинах діє не як суб’єкт господарських відносин, а як суб’єкт владних повноважень, а відтак, відповідно до приписів ст.3 ч.1 п.п.1, 5, 7, 8, ст.4 ч.2, ст.17 ч.1 п.4, ст.ст.18, 104, 107 Кодексу адміністративного судочинства України юридичну оцінку діям податкового органу, як суб’єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, має дати відповідний адміністративний суд. Вирішення ж зазначеного питання, з урахуванням приписів ст.12 ГПК України та зазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України, та зміни у зв’язку з набранням чинності Кодексом адміністративного судочинства України підвідомчості спорів, зазначених у ст.12 ГПК України, до компетенції господарських судів не відноситься.

Таким чином юридичну оцінку дій суб’єкта, який у спірних правовідносинах діє не як суб’єкт господарських відносин, а як суб’єкт владних повноважень, має давати відповідний адміністративний суд.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України: від 04.10 2007 р. у справі №2П-159/06(22/1858, 2-836/05, 2-7222/04) Богунського районного суду міста Житомира; від 16.03.2007 р. у справі №2-5301/12 Голосіївського районного суду міста Києва; від 19.02.2008 р. у справі №47/322-07 Господарського суду Харківської області, ухвалою Верховного Суду України від 24.04.2008р. відмовлено у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 19.02.08 р. у справі №47/322-07; від 19.02.2008 р. у справі №47/324-07 Господарського суду Харківської області, ухвалою Верховного Суду України від 24.04.2008р. відмовлено у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 19.02.08 р. у справі №47/324-07.

За вказаних обставин постанова суду апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п. 1, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2008р. у справі №05-6-38/151 Господарського суду міста Києва –без змін.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

С у д д і Н.О. Волковицька

В.І. Шаргало