СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.04.2008
Справа  №15/128

Судова колегія у складі:

Головуючий суддя              Н.М. Ващиліна

Суддя                                   О.Ф.
Ремецькі

Суддя                                   Л.М. Якимчук

розглянувши матеріали за позовом

малого приватного підприємства
„Майстер”, м. Мукачево

до управління
комунальної власності Мукачівського міськвиконкому, м. Мукачево

до приватного
підприємцяОСОБА_1., м. Мукачево

за участю
у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідачів:

-          виконавчий комітет Мукачівської
міської ради, м. Мукачево

-
Управління міського господарства, м. Мукачево

-    фізична особа ОСОБА_2

про визнання
недійсним договору оренди №7/2006 від 14.09.2006 року нежитлового приміщення за
адресою: АДРЕСА_1 що належить до об'єкту комунальної власності, укладеного між
приватним підприємцем ОСОБА_2 та Управлінням комунальної власності
Мукачівського міськвиконкому,

Представники сторін:

від позивача -не
з'явився

від відповідача 1 - ОСОБА_3.,
представник за довіреністю №4 від 18.01.08;

від відповідача 2 -ОСОБА_1.,
представник по довіреності від 05.12.06

від третіх осіб - ОСОБА_3.,
представник по довіреності №1597/01-14 від 28.12.06;

Особам, які беруть участь у
справі,  роз'яснено їх права та
обов'язки, передбачені статтею 22 ГПК України, а також право на заявлення
відводу складу суду (стаття 20 ГПК України).

Заяв та клопотань про відвід складу
суду не подано.

За клопотанням позивача здійснювалось
фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

СУТЬ СПОРУ: малим
приватним підприємством „Майстер” заявлено позов до управління комунальної
власності Мукачівського міськвиконкому та до приватного підприємцяОСОБА_1. за
участю у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів: виконавчого комітету Мукачівської міської ради, Управління
міського господарства та фізичної особи ОСОБА_2про визнання недійсним договору
оренди №7/2006 від 14.09.2006 року нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1
що належить до об'єкту комунальної власності, укладеного між приватним
підприємцем ОСОБА_2 та Управлінням комунальної власності Мукачівського
міськвиконкому.

Позивач в попередніх судових
засіданнях просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі по мотивах,
викладених у позовній заяві та доданих до неї документів, посилаючись на їх
обґрунтованість наявними у справі матеріалами, однак, неодноразові вимоги суду
про надання  в підтвердження позовних
вимог їх нормативного обґрунтування (посилання на конкретні норми закону), що
порушені з укладенням оспорюваної угоди, а також належних доказів про „фіктивність
та злочинність” такої не виконав та відповідних суду доказів у підтвердження
викладеного не подав, свого уповноваженого представника на засідання суду не
направив, хоч був належним чином повідомлений про судове засідання
(повідомлення про вручення поштового відправлення отримане 10.04.08).

В обґрунтування своїх доводів просив
взяти до уваги те, що позивач протягом тривалого часу являвся користувачем
об'єкту комунальної власності, який в порушення вимог чинного законодавства за
оспорюванню угодою передано іншій особі у користування. Вважає, що позивача
було «цілеспрямовано і зловмисно»усунуто від завершення ремонту орендованого
майна та позбавлено права на його викуп, оскільки за відповідним судовим
рішенням Мукачівська міська рада повинна була розглянути питання щодо надання
дозволу позивачу викупити дане приміщення (справи №1/168-02, 1/44 та 1/170).
Незважаючи на такі обставини Мукачівською міською радою 20.07.2006р. було
прийнято рішення за №161 про надання дозволу на передачу спірного майна в тимчасове
користування приватному підприємцю ОСОБА_2., яка одночасно володіє суміжним з
орендованим приміщенням із наданням дозволу на його реконструкцію. Відтак,
вважає, що укладення даного договору оренди є фіктивною і зловмисною угодою
відповідачів, що полягає у меті орендаря заволодіти об'єктом комунальної
власності, оскільки до цього часу ОСОБА_2. не орендувала (не користувалась)
даним приміщенням і про свої наміри викупити дане приміщення не повідомила іншу
сторону угоди, відповідачів та третіх осіб.

Також вважає, що оспорювана угода не
містить всіх визначених Законом України «Про оренду державного та комунального
майна»(далі -Закон про оренду) істотних умов, наявність яких є обов'язковою в
силу вимог закону, зокрема, вартості орендованого майна на момент укладення
договору, а окрім того, сторонами при її укладенні порушено вимоги Закону про
оренду щодо дотримання порядку укладання таких угод.

Представник відповідача 1 та третіх
осіб заперечує проти позовних вимог в повному обсязі по мотивах, викладених у
поданому суду письмовому поясненні та вказує на те, що підставою для укладання
договору оренди слугував дозвіл Мукачівської міської ради, оформлений
відповідним рішенням №161 від 20.07.2006р. з урахуванням Положення «Про здачу в
оренду нежитлових приміщень комунальної власності територіальної громади м.
Мукачеве». У відповідності до даного рішення Управлінню комунальної власності
було надано дозвіл на укладання договору оренди з приватним підприємцем ОСОБА_2
для облаштування магазину з продажу сувенірної продукції. Заперечує доводи
позивача про постійне користування спірним приміщенням з тих підстав, що на час
укладання оспорюваного позивачем договору оренди приміщення було вільне, ніяких
договорів оренди чи інших договорів на користування даним приміщенням не було,
а тому були відсутні перешкоди у передачі такого майна відповідачу 2. У
підтвердження своєї позиції також просить взяти до уваги те, що між позивачем
та відповідачем відсутні будь-які договори на використання спірного майна.
Разом з тим при розгляді справи №16/160 судовими рішеннями (місцевого та
апеляційного суду) встановлено, що договір оренди №222, на який вказує позивач,
припинив свою дію, а відтак, у позивача відсутні підстави стверджувати про
порушення його прав та охоронюваних законом інтересів з укладенням оспорюваного
договору оренди.

Повністю заперечує обґрунтованість
позиції позивача щодо фіктивності та зловмисності договору оренди №7/2006 від
14.09.2006р. та вказує на  те, що
позивачем не наведено жодних підстав у підтвердження своїх доводів і наведені
ним твердження не ґрунтуються ні на яких доказах, нічим не підтверджено, а є
вигадкою позивача. Доводи позивача про відсутність у спірному договорі істотних
умов та укладання такого договору з порушенням правил його укладення визначених
Законом про оренду заперечує з тих підстав, що такі не знаходять свого
відображення в матеріалах справи і нічим не підтверджуються, окрім голослівних
зауважень позивача.

Також просить взяти до уваги те, що
на сьогоднішній день спірне приміщення є власністю відповідача 2, у
підтвердження чого подав копію виписки з Реєстру прав власності на нерухоме
майно.

Представник відповідача 2 також
заперечує з приводу позовних вимог в повному обсязі та у поданому суду
письмовому поясненні вказує, що укладання договору оренди №7/2006 від
14.09.2006р. здійснювалось у цілковитій відповідності вимогам чинного
законодавства щодо порядку укладання таких угод, а договір оренди містить в
собі всі істотні умови, що містяться в статті 10 Закону про оренду.

Також надав відомості про те, що
оскільки ОСОБА_2. на даний час не має статусу суб'єкта підприємницької
діяльності, тобто як фізична особа не може бути стороною у господарському
процесі на підставі ст. 21 ГПК України, у відповідності до умов угоди про
внесення змін договору до оренди №7/2006 від 14.09.06, укладеної 15.10.07 між
управлінням комунальної власності Мукачівського міськвиконкому, приватним
підприємцем ОСОБА_2. та приватним підприємцемОСОБА_1., до договору №7/2006
внесено зміни: орендарем замість приватного підприємця ОСОБА_2 став приватний
підприємецьОСОБА_1. як правонаступник попереднього орендаря.

Вивчивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін,
суд встановив:

У відповідності до рішення
виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 20.07.2006 року №161
приватному підприємцю ОСОБА_2., як співвласнику суміжного з орендованим
приміщення, за результатами розгляду її заяви надано дозвіл Управлінню
комунальної власності на укладання договору оренди нежилих приміщень на
АДРЕСА_1 загальною площею 55,5кв.м., а також дозволено орендарю проведення
реконструкції приміщення згідно затвердженої в установленому порядку
проектно-технічної документації.

За результатами даного рішення між
Управлінням комунальної власності виконавчого комітету Мукачівської міської
ради (орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_2 (правонаступником якої
являється приватний підприємецьОСОБА_1. у відповідності до додаткової угоди від
15.10.2007р. до договору оренди - орендар) 14.09.2006 року було укладено
договір №7/2006 оренди комунального майна -окремого індивідуально визначеного
майна, а саме: вбудованих приміщень загальною площею 55,5кв.м., які розташовані
в АДРЕСА_1з метою облаштування магазину з продажу сувенірної продукції
(інфраструктура туристично-рекреаційного напрямку діяльності).

Орендоване приміщення передано
орендодавцем орендарю у відповідності до акту приймання-передачі майна
складеного 14.09.2006р., посвідченого також балансоутримувачем майна -ЖРЕП-4 м.
Мукачеве. До договору оренди також як додаток приєднано розрахунок орендної
плати за базовий місяць оренди, погоджений сторонами договору.

Позивач звернувся з вимогою про
визнання договору від 14.09.2006р. за №7/2006 оренди комунального майна
недійсним з підстав фіктивності та удаваності даної угоди.

Аналізуючи позицію позивача,
відповідачів та третіх осіб з приводу позовних вимог та їх заперечень, суд
констатує наступне.

За Цивільним кодексом України
правочином  є  дія
особи,  спрямована  на набуття,
зміну  або  припинення цивільних прав та обов'язків і не
може суперечити нормам самого кодексу, іншим актам законодавства і
моральним   засадам   суспільства.
Правочин  (договір)  має
бути спрямовано на реальне
настання  правових  наслідків,
обумовлених ним.  Тобто,  договір
є дійсним,  якщо його укладено з конкретною
законною метою і його  сторони  справді
бажають  реально  набути, змінити або припинити взаємні права й
обов'язки.

Цивільним кодексом  України наголошено,  що особи,
які вчиняють правочин,
зобов'язані  мати  потрібний
обсяг  цивільної дієздатності,  тобто,
здатності  своїми  діями
набувати для себе цивільних прав і самостійно їх реалізовувати,  а
також  здатності своїми діями
створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести
відповідальність у разі їхнього невиконання. ЦК зазначено,   що
для  чинності  правочину волевиявлення його учасників має
бути вільним і відповідати  їхній
внутрішній  волі. а це означає,  що сторони мають розуміти конкретні наслідки
вчинення такого правочину і бажати їх настання.

Під час  учинення правочину  його
учасники мають дотримуватися форми,
якої вимагає закон. Правочин може вчинятися усно і письмово.

Згідно статті 234 ЦК фіктивним  є
правочин,  який вчинено без наміру
створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний
правочин визнається судом недійсним. Фіктивний правочин є нікчемним, оскільки
особи, які вчиняють його, не мають на увазі і не бажають настання правових
наслідків, які могли б виникнути внаслідок здійснення такого правочину.

Статтею 235 ЦК визначено, що удаваним
є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили. Якщо буде встановлено,
що правочин був вчинений сторонами для
приховання  іншого  правочину,
який  вони насправді вчинили,
відносини  сторін  регулюються
правилами  щодо  правочину,
який сторони насправді вчинили.

Стаття 234 ЦК визначає фіктивний
правочин як такий, що вчинений лише для вигляду, без наміру створення правових
наслідків, які обумовлюються цим правочином, а ст. 235 ЦК визначає удаваний
правочин як юридичний факт, вчинений сторонами з метою приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили. Як у випадку фіктивної, так і у разі
удаваної угоди метою сторін є досягнення певних правових наслідків, але
відсутній намір створити ті правові наслідки, які задекларовані у правочині.
Удаваний правочин відрізняється від фіктивного лише тим, що він завжди
прикриває інший. Тобто така угода вчинена без повідомлення сторін щодо
фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; вчинення правочину
особою, що не має права це робити (через фіктивне підприємство, неіснуючу
організацію, підставну особу тощо); свідомий намір невиконання зобов'язань
договору, а також приховування справжніх намірів учасників правочину.

Однак, позивачем не доведено суду як
фіктивність оспорюваної угоди №7/2006 від 14.09.2006р., так і зловмисність осіб
при її укладанні, а подані ним у підтвердження викладеного матеріали не
відображають відсутності у сторін з укладанням договору №7/2006 наміру створити
ті правові наслідки, які відображені даною угодою, а також не свідчать про
існування наміру сторін з укладанням даного договору приховати інший правочин,
який вони вчинили.

Разом з тим, як вбачається з
матеріалів справи, Мукачівською міською радою, як власником відповідного
орендованого майна, було визначено порядок передачі у користування об'єктів
комунальної власності з урахуванням вимог Положення «Про здачу в оренду нежилих
приміщень комунальної власності територіальної громади м. Мукачеве», а право на
укладання відповідних договорів оренди передано Управлінню комунальної
власності виконавчого комітету Мукачівської міської ради за рішенням №161 від
20.07.2006р.

Позивач стверджує про відсутність в
договорі оренди певних істотних умов (вартості орендованого майна на момент
укладення договору), порушення порядку його укладення, і вважає, що це є
підставою для визнання такого договору недійсним.

Однак, дані доводи позивача не можуть
бути взяті судом до уваги з огляду на те, що наявні матеріали містять відомості
про проведення сторонами договору експертної оцінки орендованого майна на день
укладання відповідної угоди (станом на 31.07.2006р.), і відповідні відомості
про проведення такої оцінки, рівнозначно як і зазначення вартості орендованого
майна, містяться в акті приймання-передачі орендованого майна за договором
№7/2006 від 14.09.2006р. та розрахунку орендної плати, і дані документи у
відповідності до вимог Закону про оренду являються невід'ємними додатками
договору оренди.

Тобто вищенаведене дає підстави
стверджувати, що позивачем не наведено та не підтверджено наявність значимих
факторів недійсності оспорюваного ним договору.

Крім того, позивачем також не
доведено суду порушень його прав та охоронюваних законом інтересів з укладанням
оспорюваної угоди №7/2006 від 14.09.2006р., оскільки як вбачається з матеріалів
справи та доведено відповідачем 1 а також третіми особами (а позивачем не
спростовано), на час укладання оспорюваного позивачем договору оренди
приміщення було вільне, ніяких договорів оренди чи інших договорів на
користування даним приміщенням не було, а тому були відсутні перешкоди у
передачі такого майна відповідачу 2. Крім того, між позивачем та відповідачем
відсутні будь-які договори на використання спірного майна, а за результатами
розгляду справи №16/160 судовими рішеннями (місцевого та апеляційного суду)
встановлено, що договір оренди №222, на який вказує позивач, припинив свою дію,
а відтак, у позивача відсутні підстави стверджувати про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів з укладенням оспорюваного договору оренди.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу
своїх вимог чи заперечень, а відповідно до ст. 34 ГПК України обставини справи,
які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть бути підтвердженими іншими засобами доказування.

З врахуванням викладеного, суд не
вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 44, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 Господарського
процесуального  кодексу  України.

Головуючий суддя
Н.М. Ващиліна

Суддя
О.Ф. Ремецькі

Суддя
Л.М. Якимчук