ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

04.08.08 о 10:40            Справа № 131/17-04

Господарський суд Київської області у складі судді Суховий В.Г.

при секретарі судового засідання Фролов О.С.

за участю представників:

позивача: Дурицький О.П.

відповідача: Колодій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Відкрите акціонерне товариство “Українська страхова компанія

“Дженералі Гарант”

до Державної податкової інспекції у Вишгородському районі, м. Вишгород

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /1

від 18.02.2004р.

СУТЬ СПОРУ:

В господарський суд Київської області звернулося з позовом Відкрите акціонерне товариство “Українська страхова компанія “Гарант-АВТО”, в особі Вишгородської філії (далі –Позивач) до Державної податкової інспекції у Вишгородському районі (далі –Відповідач) про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 18.02.2004р. № /1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Вишгородська філія ВАТ “Українська страхова компанія “Гарант-АВТО” як структурний підрозділ страховика не є суб’єктом оподаткування податку на прибуток при здійсненні страхової діяльності, а також іншими обставинами, викладеними у позовній заяві.

В відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав викладених у відзиві. Зокрема, за твердженням відповідача, в ході здійснення комплексної документальної перевірки дотримання позивачем вимог податкового та валютного законодавства було встановлено факт заниження останнім суми валових доходів від страхової діяльності, на підставі чого було прийняте спірне повідомлення-рішення. За посиланням відповідача, Вишгородська філія ВАТ “Українська страхова компанія “Гарант-АВТО”, не маючи статусу юридичної особи, є самостійним платником податку згідно чинного законодавства.

В процесі розгляду справи судом призначено судову бухгалтерську експертизу, проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На експертизу було винесено такі питання: 1. Чи підтверджується документально висновки Державної податкової інспекції у Вишгородському районі, викладені в Акті комплексної планової документальної перевірки за № 26/23-2/25564011 від 18.02.2004 року, стосовно донарахування податку на прибуток страхових організацій в сумі 1 757,00 грн.? 2. Чи є оподатковуваний доход Відкритого акціонерного товариства “Українська страхова компанія “Гарант-АВТО”, в особі Вишгородської філії валовим доходом від страхової діяльності, який оподатковується за ставкою 3%?

Листом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (Вх. № 8721 від 15.05.2008р.) матеріали справи № 131/17-04 разом з висновком судово-бухгалтерської експертизи № 9601/9602 від 23.04.2007р. повернуті до господарського суду Київської області.

Висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз встановлено: по першому питанню - донарахування податку на прибуток страхових організацій в сумі 1757,00 грн., викладені в акті комплексної планової документальної перевірки ДПІ у Вишгородському районі за №26/23-2/25564011 від 18.02.2004 року, нормативно та документально не підтверджуються. Перерозподіл ризиків та здійснення страхових платежів в межах однієї юридичної особи (страховика) не впливає на зміну обсягу оподаткування валових внесків такого страховика. Тому, здійснення перерозподілу страхових премій між відокремленими структурними підрозділами в межах однієї юридичної особи ВАТ УСК "Гарант - Авто", не впливає на визначення оподатковуваного доходу від страхової діяльності. Заниження Вишгородською філією ВАТ УСК "Гарант - Авто" валового доходу за період з 01.04.2002 року по 30.06.2003 року на суму 58587,67 грн. є частиною страхових платежів, що перераховується Філією до Київської дирекції страхування "Гарант - Авто - Сіті" та Центрального офісу компанії на підставі наказу №45 від 27.04.2001 року, з урахуванням вимог законодавчих та нормативних актів України. По другому питанню - оподатковуваний доход ВАТ „Українська страхова компанія "Гарант -Авто", в особі Вишгородської філії, є валовим доходом від страхової діяльності, який оподатковується за ставкою 3 відсотки. Валовий дохід Вишгородської філії ВАТ УСК "Гарант - Авто" складається із сум перевищення валових внесків за договорами страхування, одержаних (нарахованих) протягом звітного періоду, над сумами валових внесків, перерахованих по перерозподілу ризиків до центрального офісу та інших структурних підрозділів ВАТ УСК "Гарант - Авто" у звітному періоді. Валові доходи головного офісу (ВАТ УСК "Гарант - Авто") формуються з урахуванням страхових внесків, які надходять від відособлених структурних підрозділів, у тому числі від Вишгородської філії ВАТ УСК "Гарант - Авто".

В процесі розгляду справи представником позивача подано клопотання про зміну назви позивача, а саме у зв’язку з рішенням загальних зборів ВАТ “Українська страхова компанія “Гарант-АВТО” найменування зазначеної юридичної особи змінено на ВАТ “Українська страхова компанія “Дженералі Гарант”. Суд задовольнив подане клопотання позивача, та здійснив заміну назви позивача Відкрите акціонерне товариство “Українська страхова компанія “Гарант-АВТО” на - Відкрите акціонерне товариство “Українська страхова компанія “Дженералі Гарант”.

У зв’язку з необхідністю витребування додаткових доказів та клопотання представників сторін, розгляд справи неодноразово відкладався.

В судовому засіданні представник позивача позов позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та поданому доповненні до заперечень № 1378/9/10-036 від 24.06.2008р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд в с т а н о в и в:

Державною податковою інспекцією у Вишгородському районі (відповідач) була проведена планова документальна перевірка дотримання вимог податкового та валютного законодавства Вишгородською філією Відкритого акціонерного товариства “Українська страхова компанія “Гарант-АВТО” (позивач) за період з 01.04.2002 року по 01.07.2003 року.

18 лютого 2004 року за результатами даної перевірки Державною податковою інспекцією у Вишгородському районі було складено Акт № 26/23-2/25564011 (надалі - Акт), відповідно до якого було встановлено порушення позивачем п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.1997 року № 283/97-ВР. Зокрема в п. ІV Акту зазначено, що “порушення полягає в тому, що Вишгородська філія ВАТ УСК “Гарант-АВТО” перераховувала до оподаткування певний відсоток отриманих (нарахованих) страхових платежів по заключеним договорам страхування до ВАТ УСК “Гарант-АВТО” та КД УСК “Гарант-АВТО-Сіті”. В результаті занижено податок на доходи в сумі 1 757 грн”.

На підставі Акту 18 лютого 2004 року Державною податковою інспекцією у Вишгородському районі прийнято податкове повідомлення-рішення № /1 (далі - повідомлення-рішення), яким було встановлено податкове зобов’язання позивача за платежем “податок на прибуток” в розмірі 2 635,50 грн, у тому числі основний платіж –1 757,00 грн, штрафні (фінансові) санкції –878,50 грн.

Позивач не погоджуючись з даним податковим повідомленням-рішенням звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що повідомлення-рішення № /1 було прийнято з порушенням норм податкового законодавства України.

Дослідивши матеріали справи, у тому числі подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Українська страхова компанія “Дженералі Гарант” (позивач) є необґрунтованими і задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Вишгородська філія діє на підставі Положення і виданих ВАТ “Гарант-Авто” ліцензій на страхову діяльність, являє собою відокремлений підрозділ товариства, має відокремлений баланс, який входить до зведеного балансу Товариства, перебуває на обліку в ДПІ як самостійний платник податку на прибуток, однак не є юридичною особою.

Відповідно до Положення про Вишгородську філію Відкритого акціонерного товариства “Українська страхова компанія “Гарант-АВТО” (а.с. 100, т.1), Філія - це відокремлений підрозділ відкритого акціонерного товариства Українська компанія “Гарант-АВТО”, який не є юридичною особою, має лише відокремлений баланс, який входить до зведеного балансу Обласної дирекції або Товариства, а також печатку із своєю назвою та інші необхідні реквізити. Філія здійснює діяльність, на яку відкрите акціонерне товариство Українська компанія “Гарант-АВТО” одержало ліцензію.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" платники податків - це юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичні особи, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), пеню та штрафні санкції.

Відповідно до п.п 2.1.3 п.2.1 ст. 2 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у підпункті 2.1.1 цього пункту, що не мають статусу юридичної особи, є самостійними платниками податку на прибуток.

На підставі статті 2 Закону України від 7 березня 1996 року N 85/96-ВР "Про страхування" (далі - Закон N 85/96-ВР) страховиками визнаються фінансові установи, які створені у формі акціонерних товариств або товариств із додатковою відповідальністю згідно із Законом України від 19 вересня 1991 року N 1576-XII "Про господарські товариства" з урахуванням передбачених цим Законом особливостей, а також одержали в установленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.

Перестрахування відповідно до частини 1 статті 12 Закону N 85/96-ВР полягає у страхуванні одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) - резидента або нерезидента, який має статус страховика чи перестраховика, згідно із законодавством країни, в якій він зареєстрований.

Угоди про перерозподіл ризику, укладені між відокремленими підрозділами позивача від його імені та в його інтересах, не є договорами перестрахування у тому розумінні, в якому цей термін вживається в Законі N 85/96-ВР, оскільки перестраховиками можуть бути лише юридичні особи, які одержали відповідну ліцензію і займаються страховою діяльністю за правилами страхування.

Відповідно до підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону N 334/94-ВР валовий дохід від страхової діяльності (крім страхування життя та пенсійного страхування у межах недержавного пенсійного забезпечення) страховиків-резидентів оподатковується за ставкою три відсотки від суми такого доходу і не підлягає оподаткуванню за ставкою, встановленою статтею 10 цього Закону. Для цілей оподаткування страхової діяльності як оподатковуваний дохід від страхової діяльності слід розуміти суму страхових внесків, страхових платежів або страхових премій (далі - сума валових внесків), за винятком суми валових внесків, переданих у перестрахування, отриманих (нарахованих) страховиками протягом звітного періоду за договорами страхування і перестрахування ризиків на території України або за її межами, за винятком суми валових внесків, переданих у перестрахування.

Тому частина страхових платежів, перерахована іншим відокремленим підрозділам ВАТ "Гарант-Авто" як іншим платникам податків у межах одного страховика (однієї юридичної особи) на підставі наказів про перерозподіл ризиків, не є страховими платежами (страховими внесками, страховими преміями), сплаченими за договорами перестрахування і не можуть зменшувати суму валових внесків, яка враховується при визначенні валового доходу від страхової діяльності, що підлягає оподаткуванню.

Аналогічна позиція з даного питання викладено в постанові Верховного Суду України від 13.03.2007р. (а.с. 32, т.2) та Постанові Вищого адміністративного суду України від 16.04.2008р. у справі № 11/141 НА.

В процесі розгляду справи судом призначено судову бухгалтерську експертизу, проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз встановлено: по першому питанню - донарахування податку на прибуток страхових організацій в сумі 1757,00 грн., викладені в акті комплексної планової документальної перевірки ДПІ у Вишгородському районі за №26/23-2/25564011 від 18.02.2004 року, нормативно та документально не підтверджуються. Перерозподіл ризиків та здійснення страхових платежів в межах однієї юридичної особи (страховика) не впливає на зміну обсягу оподаткування валових внесків такого страховика. Тому, здійснення перерозподілу страхових премій між відокремленими структурними підрозділами в межах однієї юридичної особи ВАТ УСК "Гарант - Авто", не впливає на визначення оподатковуваного доходу від страхової діяльності. Заниження Вишгородською філією ВАТ УСК "Гарант - Авто" валового доходу за період з 01.04.2002 року по 30.06.2003 року на суму 58587,67 грн. є частиною страхових платежів, що перераховується Філією до Київської дирекції страхування "Гарант - Авто - Сіті" та Центрального офісу компанії на підставі наказу №45 від 27.04.2001 року, з урахуванням вимог законодавчих та нормативних актів України.

Однак суд не погоджується з даним висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, оскільки зазначений висновок не узгоджується з позицією викладеній в постанові Верховного Суду України від 13.03.2007р.

Таким чином, викладені в позовній заяві обставини спору щодо порушення відповідачем норм чинного законодавства спростовуються встановленими у даній справі обставинами, у зв‘язку з чим позовні вимоги є такими, що не відповідають законодавству та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 128, 157-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити повністю.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного терміну на подання заяви про апеляційне оскарження/апеляційної скарги у разі їх не подання або після закінчення 20-денного терміну після подання заяви про апеляційне оскарження у випадку неподання апеляційної скарги або після закінчення апеляційного розгляду справи і залишення постанови без змін.

Дану постанову може бути оскаржено у 10-денний термін з дня складення у повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження/апеляційної скарги або у 20-денний термін після подання у 10-денний термін заяви про її апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Суховий В. Г.