ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"31" липня 2008 р.                                                   Справа № Б11/071-07/14/18/2

за заявою           Державного комітету України з державного матеріального резерву, м. Київ

до боржника                      товариства з обмеженою відповідальністю „Македони”, с. Македони

про           визнання кредитором.

У справі за заявою          приватного підприємства „Компанія „ФАХ”, м. Київ

до                               товариства з обмеженою відповідальністю „Македони”, с. Македони Миронівського                     району

про           банкрутство

Суддя О.В. Конюх

за участю представників сторін:

від заявника:          Трембанчук А.А., уповноважений Держкомматрезерву України, довіреність від

07.12.2007р. № 2/7914;

від кредиторів:          Заріцький В.В., гдпі ДПІ в Миронівському районі, довіреність від 20.09.2007р. № 9574;

від боржника:          Седлецький О.В., розпорядник майна, ухвала від 21.03.2007р., ліцензія АА № 779150 ;

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И :

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.06.2007р. відхилено кредиторські вимоги Державного комітету України з державного матеріального резерву до товариства з обмеженою відповідальністю «Македони»в сумі 44 111,62 грн. у справі № Б11/071-07. Постановою Вищого господарського суду України від 04.12.2007р. зазначена ухвала від 15.06.2007р. скасована у зв’язку із неповним з’ясуванням обставин справи, справа передана на новий розгляд до господарського суду Київської області.

При новому розгляді заяви про визнання кредитором Державного комітету України з державного матеріального резерву встановлено наступне.

У встановлений законом місячний термін з дня опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ «Македони»Державний комітет України з державного матеріального резерву звернувся до господарського суду Київської області із заявою від 27.04.2007р. № 2/2446, в якій просить визнати його кредитором товариства з обмеженою відповідальністю «Македони»у справі № Б11/071-07 з майновими вимогами до боржника в сумі 44 111,62 грн. (вимоги ІІІ черги).

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 10.12.1998р. № 1953 згідно нарядів Держкомрезерву від 17.12.1999р. №49-кв, від 17.12.1999р. № 50-кв, від 23.09.1999р. № 10-кв та від 23.09.1999р. № 11-кв правопопереднику ТОВ «Македони»- КСП ім. Котовського було відпущено з державного резерву нафтопродукти –44,300 тонн дизельного палива за ціною 560,10 грн., та 26,430 тонн автобензину за ціною 730,20 грн., всього на загальну суму 44111,62 грн., а боржник в оплату отриманих нафтопродуктів зобов’язувався поставити до державного резерву сільгосппродукцію, що боржником виконано не було. Ціну на нафтопродукти заявник підтвердив копією протоколу №30 встановлення відпускної ціни на нафтопродукти від 11.03.1999р. Оскільки відповідно до Закону України «Про врегулювання заборгованості за бюджетними позичками, наданими державним та іншим сільськогосподарським підприємствам усіх форм власності і господарювання через обслуговуючі, заготівельні і переробні підприємства, та реструктуризацію заборгованості зі сплати податків і зборів (обов’язкових платежів) переробних підприємств агропромислового комплексу»від 18.01.2001р. заборгованість за бюджетними позичками була реструктуризована на 8 років, заходів до стягнення зазначеної заборгованості здійснено не було.

Боржник проти кредиторських вимог заперечує повністю. У відзиві від 21.07.2008р. № 24 боржник зазначає, що вимоги Держкомрезерву України не відносяться до категорії вимог, визначених п.6 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі Закон № 2343), які підлягають внесенню до реєстру вимог, за даними бухгалтерського обліку боржника зазначена заборгованість відсутня, крім того, заявником в порушення п.1 ст. 14 Закону № 2343 не подано документів, що підтверджують заявлені кредиторські вимоги.

Розглянувши заяву Держкомрезерву України та наявні докази, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.12.1998р. № 1953 «Про забезпечення сільськогосподарських товаровиробників матеріально-технічними та фінансовими ресурсами в 1999 році»Державному комітетові нафтової, газової та нафтопереробної промисловості разом з НАК «Нафтогаз України», ВАТ «Укрнафта»доручено передбачити на 1999 рік виділення Державному комітетові по матеріальних резервах 2 млн. тонн нафти та газового конденсату, забезпечити передачу нафти рівномірно щомісяця (на суму 40 млн. доларів США в еквіваленті 500 тис. тонн нафти) для переробки і наступної поставки світлих нафтопродуктів сільськогосподарським товаровиробникам за розподілом Міністерства агропромислового комплексу. Міністерству агропромислового комплексу, Раді міністрів АР Крим, обласним державним адміністраціям та Державному комітетові по матеріальних резервах до 01.11.1999р. доручено забезпечити повернення до державного бюджету еквівалентної суми отриманих коштів та вартості ресурсів. Постачання нафти та світлих нафтопродуктів і розрахунки за них здійснювати на умовах, визначених постановою КМУ від 27.07.1998р.

№ 1161 «Про механізм забезпечення агропромислового виробництва паливно-мастильними матеріалами на 1999 рік».

Відповідно до механізму забезпечення агропромислового виробництва пально-мастильними матеріалами на 1999 рік, затвердженого Постановою КМУ від 27.07.1998р.

№ 1161, конкурсна комісія, утворена відповідно до Розпорядження КМУ від 27.06.1998р. № 451 визначає агентів з організації забезпечення підприємств агропромислового комплексу паливно-мастильними матеріалами, які укладають договори з переробниками на купівлю-продаж пально-мастильних матеріалів на умовах товарного кредиту. Переробники за укладеними договорами отримують від агентів пально-мастильні матеріали, провадять їх реалізацію сільськогосподарським товаровиробникам на умовах товарного кредиту, приймають від них сільськогосподарську продукцію, здійснюють її переробку та реалізацію харчової продукції чи сировини на внутрішньому ринку, поставку на експорт і розраховуються з агентами за отримані пально-мастильні матеріали.

Згідно до вищевикладеного, наряди Держкомрезерву України, представлені заявником, не можуть бути прийняті судом в якості належного доказу отримання правопопередником боржника паливно-мастильних матеріалів, оскільки поставки паливно-мастильних матеріалів сільгоспвиробникам на виконання Постанови КМУ від 10.12.1998р. № 1953 здійснювалися згідно механізму, передбаченого Постановою КМУ від 27.07.1998р. № 1161 за договорами між сільгоспвиробником та підприємством-переробником, яке в свою чергу отримувало паливно-мастильні матеріали за укладеним договором з агентом з організації забезпечення підприємств агропромислового комплексу паливно-мастильними матеріалами, визначеним конкурсною комісією, утвореною розпорядженням КМУ від 27.06.1998р. № 451.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ухвалами суд неодноразово зобов’язував заявника подати додаткове правове та документальне обґрунтування заявлених вимог, в тому числі подати документальні докази на підтвердження вимог до боржника. Заявник вимог суду не виконав, в судових засіданнях пояснив, що будь-які інші документи по підприємству-боржнику ТОВ «Македони», в тому числі договори, відсутні, можливо, не укладалися. Боржник підтвердив відсутність таких документів.

Крім того, 18.01.2001р. був прийнятий Закон України №2237-ІІІ «Про врегулювання заборгованості за бюджетними позичками, наданими державним та іншим сільськогосподарським підприємствам усіх форм власності і господарювання через обслуговуючі, заготівельні і переробні підприємства, та реструктуризацію заборгованості зі сплати податків і зборів (обов’язкових платежів) переробних підприємств агропромислового комплексу», відповідно до ст. 1 якого зменшена заборгованість державних та інших сільськогосподарських підприємств усіх форм власності і господарювання, а також обслуговуючих, заготівельних та переробних підприємств, з якими такі сільськогосподарські підприємства уклали угоди на закупівлю зерна до державних ресурсів за державним замовленням (контрактом), станом на 1 січня 2000 року за отримані ними в 1994 - 1999 роках бюджетні позички, включаючи грошові аванси та натуральні насіннєві і фуражні позички, зерно державних ресурсів та державних резервів, використане для придбання матеріально-технічних ресурсів, на суму заборгованості держави перед сільськогосподарськими підприємствами, пов'язаної з будівництвом об'єктів соціально-культурного призначення на селі у 1995 - 2000 роках, а також заборгованості за зерно, поставлене ними в рахунок державного замовлення (контракту) до державних ресурсів, і витрат на його доставку до заготівельних підприємств. Статтею 2 зазначеного Закону визначено, що решта заборгованості державних та інших сільськогосподарських підприємств усіх форм власності і господарювання, не врегульована відповідно до статті 1 цього Закону, а також обслуговуючих, заготівельних та переробних підприємств, з якими такі сільськогосподарські підприємства уклали угоди на закупівлю зерна до державних ресурсів за державним замовленням (контрактом), станом на 1 січня 2000 року за отримані ними в 1994 - 1999 роках бюджетні позички, включаючи грошові аванси та натуральні насіннєві і фуражні позички, зерно державних ресурсів та державних резервів, використане для придбання матеріально-технічних ресурсів реструктуризується на 8 років з виплатою щороку рівними частинами починаючи з 1 січня 2004 року.

На виконання зазначеного Закону спільним Наказом Міністерства аграрної політики та Міністерства фінансів України від 11.07.2001р. № 207/335, зареєстрованим в Мін’юсті України 17.07.2001р. за № 602/5793 затверджено Порядок визначення переліку підприємств та врегулювання відповідних сум заборгованості за бюджетними позичками, наданими державним та іншим сільськогосподарським підприємствам усіх форм власності і господарювання через обслуговуючі, заготівельні і переробні підприємства (далі –Порядок). Згідно із додатками №1 та №2 Постанова КМУ від 10.12.1998р. № 1953 включена до переліків нормативних актів, згідно до яких сільськогосподарським товаровиробникам надавались бюджетні позички.

Відповідно до пункту 3 Порядку для прийняття рішення про включення до переліку підприємств та відповідних сум заборгованості, що підлягають урегулюванню згідно ст.ст. 1, 2 Закону №2237-ІІІ, сільгосппідприємство звертається до регіональних комісій з питань проведення санації підприємств агропромислового комплексу із заявою і подає:

ь          акт звірки, який підтверджує суму заборгованості сільськогосподарських підприємств перед підприємствами й організаціями, через які надавались бюджетні позички, по формі, визначеній в додатку №4 до Порядку;

ь          довідку про некомпенсовані державою обсяги власних витрат, пов'язаних з будівництвом об'єктів соціально-культурного призначення на селі у 1995 - 2000 роках, за формою згідно з додатком 8;

ь          документи, які підтверджують заборгованість держави за зерно, поставлене в рахунок державного замовлення (контракту) до державних ресурсів, та витрати на його доставку до заготівельних підприємств (контракти на закупівлю зерна до державних ресурсів за державним замовленням (контрактом),

ь          довідки заготівельних підприємств, які підтверджують надходження зерна від сільгосптоваровиробника на відповідальне зберігання в рахунок держзамовлення (контракту), а також транспортні витрати на його доставку);

ь          довідки, що підтверджують правонаступництво підприємств (для реформованих), видані районними державними адміністраціями.

Таким чином, акт звірки заборгованості, згідно з яким за СТОВ «Македони»рахується заборгованість перед Держкомрезервом України за отримані в 1999 році паливно-мастильні матеріали згідно Постанови КМУ від 10.12.1998р. № 1953 в сумі 21240,95 грн., складений по формі, наведеній в додатку №4 Порядку, свідчить про те, що боржник звертався до уповноваженого органу для врегулювання заборгованості згідно Закону № №2237-ІІІ.

Відповідно до пункту 3.8 Порядку, після погодження з Кабінетом Міністрів України Мінагрополітики України своїм наказом затверджує перелік підприємств та відповідні суми, що підлягають урегулюванню. Відповідно до пунктів 3.9, 3.11 на підставі цього наказу сільгосптоваровиробник оформляє протокол урегулювання заборгованості за бюджетними позичками, наданими державним та іншим сільськогосподарським підприємствам усіх форм власності і господарювання, між стороною - надавачем позичок та стороною-отримувачем за формою згідно з додатком 12 до Порядку; Управління Державного казначейства в районах подають зведену інформацію про оформлені протоколи обласним управлінням Державного казначейства.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заявник, посилаючись на реструктуризацію боргу ТОВ «Македони»перед Держкомрезервом України на 8 років відповідно до закону № 2237-ІІІ, вищевказаного протоколу суду не надав, в судових засіданнях пояснив, що будь-які інші документи по підприємству-боржнику ТОВ «Македони», відсутні.

З листа УДК в Миронівському районі від 21.07.2008р. №23 вбачається, що станом на 21.07.2008р. за ТОВ «Македони»рахується заборгованість за бюджетними позиками по Постанові КМУ від 10.12.1998р. № 1953 в сумі 1100,00 грн. Відповідно до вищевикладеного, зазначена інформація є зведеною, і з неї неможливо встановити, чи є ці кошти заборгованістю саме за поставлені Держкомрезервом паливно-мастильні матеріали, на що посилається Держкомрезерв України як на підставу своїх вимог. Згідно Постанови КМУ від 10.12.1998р.

№ 1953 правопопередником ТОВ «Македони»- КСП ім. Котовського також отримувались мінеральні добрива (пункт 7 Постанови) та кошти для фінансування заходів для підготовки сільськогосподарської техніки до весняно-польових робіт (пункт 1, додатки №1 та №2 до Постанови). Зазначені кошти використовувались сільгосппідприємством за Умовами, передбаченими додатком №2 до Постанови через територіальне управління Державного казначейства та відділення Державного казначейства в районі шляхом представлення до казначейства та оплати казначейством рахунків на запасні частини, ремонтні матеріали та послуги ремонтних підприємств.

Крім того, відповідно до пункту 4.2 Порядку, суми заборгованості, які відповідно до статті 2 Закону підлягають реструктуризації, сільськогосподарські підприємства відображають за дебетом рахунку 681 "Розрахунки за авансами одержаними" і кредитом рахунку 55 "Інші довгострокові зобов'язання", окремий аналітичний рахунок "Реструктуризовані зобов'язання за бюджетними позичками". В бухгалтерському обліку ТОВ «Македони»заборгованість перед Держкомрезервом України не відображена, про що свідчать копії декларацій, поданих ДПІ в Миронівському районі, та розшифровка кредиторської заборгованості станом на 01.01.2007р., додана розпорядником майна до відзиву на заяву про визнання кредитором.

В зв’язку з вищевикладеним, у суду відсутні правові підстави вважати обґрунтованими та доведеними заявлені кредиторські вимоги Державного комітету України з державного матеріального резерву до боржника ТОВ «Македони»в сумі 44111,62 грн.

Беручи наведене вище до уваги, керуючись ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.ст. 33, 86 ГПК України , суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державного комітету України з державного матеріального резерву про визнання кредитором з грошовими вимогами до боржника ТОВ «Македони»в сумі 44111,62 грн. відхилити.

4. Ухвалу направити Державному комітету України з державного матеріального резерву, боржнику, розпоряднику майна.

Суддя О.В.Конюх