ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.07.08 р.                     Справа № 16/111

Суддя господарського суду Донецької області В.В. Манжур,

При секретарі Муравйовій М.В. , розглянувши матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства закритого типу “ХЛАДОПРОМ”, м.Харків

до відповідача: Приватного підприємства “УКРАЇНСЬКИЙ “БЕКОН”, с.Тарасівка, Дон.обл.

про стягнення 63955,06 грн. в тому числі: 62182, 85 – суми боргу, 1461,30 грн. – пені, та 310,91 грн. - 3% річних

За участю представників сторін :

від позивача: не з”явився

від відповідача: не з”явився

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 09.06.08р. порушено провадження по справі за позовом Акціонерного товариства закритого типу “ХЛАДОПРОМ”, м.Харків, до Приватного підприємства “УКРАЇНСЬКИЙ “БЕКОН”, с.Тарасівка, Дон.обл., про стягнення 63955,06 грн. в тому числі: 62182, 85 – суми боргу, 1461,30 грн. – пені, та 310,91 грн. - 3% річних. За вказаною позовною заявою, розгляд справи призначено на 26.06.2008р. – 10 год. 15 хв. Судом визнано обов`язковою явку у судове засідання представників сторін, сторони у справі зобов`язані надати докази та документи, необхідні для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи.

Представника позивача було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не було надано ,на підставі чого справу було розглянуто без застосування зазначених засобів . Крім цього, роз’яснено вимоги ст.811 Господарського процесуального кодексу України, тому складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 частини ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір оренди № 15/2 ( хк) від 31.12.2007р., договір оренди № 16/2 (о) від 31.12.2007р. , на акти приймання- передачі , на листи , на невиконання зі сторони відповідача умов зазначених договорів , з приводу чого утворилась заборгованість та були нараховані штрафні санкції .

Позивачем в позовній заяві в порядку ст. 66 , 67 ГПК України було подане клопотання про забеспечення позову , шляхом накладення арешту на майно , що належить відповідачеві , яке знаходится в орендованому приміщенні та на автостоянці позивача .

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК)

заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (ст. 65 ГПК).

В даному випадку , дослідивши матеріали справи , суд відмовляє в задоволенні клопотання про забеспечення позову , оскільки позивачем не доведено, що спірне майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Окрім того , позивачем не вказано на яке саме майно , з доказами належності на праві власності відповідачеві , повинно було б бути накладено арешт з метою забеспечення позову .До компетенції суду не входить розшук майна , тому цей обов`язок , як доказування своїх вимог в порядку ст. 33-34 ГПК України належить виключно до права сторін у судовому процесі.

Відповідач до жодного судового засідання не з’явився, відзив на позов та витребувані документи не надав, хоча був повідомлен про слухання справи належним чином, в тому числі рекомендованою поштою з повідомленням.

Справа слуханням неодноразово відкладалась з метою надання відповідачу права на захист, але відповідач не скористався своїм процесуальним правом.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву та витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Зважаючи на достатність представлених позивачем документів, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, господарський суд, встановив :

Між позивачем та відповідачем укладено договір оренди № 15/2 ( хк) від 31.12.2007р., договір оренди № 16/2 (о) від 31.12.007р.

Договора біли укладені без протоколу розбіжностей та додаткових угод.

Відповідно до п.1.1 , п.1.1.1, п.1.1.2, п.1.2, п.1.3 договору оренди № 15/2 ( хк) від 31.12.2007р., орендодавець (позивач) передав орендарю ( відповідачеві) в оренду нежитлове приміщення площею 270 кв.м. - холодильна камера для збереження продуктів харчування ; нежитлове приміщення площею 283 кв. м. - холодильна камера для збереження продуктів харчування . Приміщення розташовані за адресою: мХарків, вул. Хабарова ,1.

Відповідно до п.1.1 , п.1.1.1, п.1.1.2, п.1.2, п.1.3 договору оренди № 16/2 (о) від 31.12.2007р. орендодавець (позивач) передав орендарю ( відповідачеві) в оренду нежитлове приміщення площею 93 кв.м. - під офіс . Приміщення розташоване за адресою: мХарків, вул. Хабарова ,1.

Факт передачі спірного приміщення та майна в суборенду відповідачу підтверджується актами прийому-передачі від –31.12.2007р.., підписаними сторонами .

Згідно з п.п. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму та вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 797 Цивільного кодексу України плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з п.3.1. , 3.3. договору оренди № 15/2 ( хк) від 31.12.2007р плата встановлюється за користування приміщенням , визначеним в п.1.1.1. договору з рахунку 2,20 грн. за 1 м кв за один день , за користування примщенням , визначеним в п.1.1.2. з рахунку 1, 50 грн. за 1 м кв за один день , та повинна перераховуватися не піздніше 25 - го числа місяця , зщо передує місяцеві оренди майна , за кожен календарний місяць користування орендованим майном .

Окрім орендної плати суборендар повинен сплачувати орендареві послуги , пов`язані з дотриманням у належному стані орендованого приміщення ; послуги , встановлені п.3.6.1. длоговору на підставі рахунків , виставлених протягом 3 –х банкеівських днів з дати одержання рахунка ( п.3.6.1.,3.6.2. договору оренди № 15/2 (хк) від 31.12.2007р.) .

За згодою сторін орендодавець може надавати орендареві послуги по виконанню вантажно-розвантажувальних робіт , а також по міжповерховому переміщенню вантажів з оплатою таких послуг на підставі виставлених рахунків, за розцінком 11, 92 грн. з ПДВ за 1 тн. ( п.3.7.2. договору оренди № 15/2 (хк) від 31.12.2007р.) .

За додатковою згодою орендодавець надає місце для паркування вантажного автотранспорту , оплачуваного на умовах і по тарифам , погодженим сторонами . Оплата за одне парковачне місце складє 300 грн. на місяць , у т.ч. ПДВ 50 грн. ( п.3.7.3 договору оренди № 15/2 (хк) від 31.12.2007р. ).

Оплата додаткових послуг орендодавця здійснюється орендарем на підставі акта виконаних робіт , але не пізніше 3-х банківських днів з дати одержання від орендодавця рахунка на оплату ( п.3.7.4. договору оренди № 15/2 (хк) від 31.12.2007р.) .

Згідно з п.3.1. , 3.3. договору оренди № 16/2 (о) від 31.12.2007р. плата встановлюється за користування приміщенням, визначеним в п.1.1. договору з рахунку 25 грн. за 1 м кв за місяць та повинна перераховуватися не пізніше 25- го числа місяця , що передує місяцеві оренди майна , за кожен календарний місяць користування орендованим майном

Всього було зі сторони орендодавця (позивача) наданих послуг: з оренди нежитлового приміщення, стоянки вантажного транспорту, оренди низкотемпературного приміщення, вантажно-навантажувальних робіт, за період з 31.12.2007р. по 27.03.2008р. в сумі 96 381 грн. 35 коп., з приводу чого були виставлені рахунки на оплату .

В порушення вимог зазначених договорів орендар сплатив суму наданих послуг частково в сумі 34 198 грн. 50 коп. , з приводу чого творився борг в загальній сумі 62 182 грн. 85 коп. за період 31.12.2007р. по 27.03.2008р. , який підтверджений матеріалами справи і підлягає стягненню .

Надані документи були прийняті судом як докази по справі в розумінні ст.33-34 ГПК України .

Пунктами 6.2. ,6.3. зазначених договорів встановлено, що за несвоєчасну сплату орендних платежів відповідач повинен сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Позивач згідно з вимогами п.4.6., п.8.1. договорів просить стягнути з відповідача пеню за порушення зобов`язань за договором в загальній сумі 1 461 грн. 30 коп.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Зазначений розрахунок визнаний судом вірним та таким, що підлягає задоволенню.

Прострочення відповідачем грошового зобов’язання також тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми, на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач в порядку ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 3 % річних в сумі 310 грн. 91 коп.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, з огляду на наявність заборгованості, суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими, розрахунок арифметично вірним .

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок та зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на відповідача ( пропорційно задоволеним вимогам ), оскільки саме з вини останнього виник спір.

На підставі ст.ст. 526, 527, 526, 549 , 625 , 762, 797 , 901 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 32, 33, 34, 38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд –

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства закритого типу “ХЛАДОПРОМ”, м.Харків, до Приватного підприємства “УКРАЇНСЬКИЙ “БЕКОН”, с.Тарасівка, Дон.обл., про стягнення 63955,06 грн. в тому числі: 62182, 85 – суми боргу, 1461,30 грн. – пені, та 310,91 грн. - 3% річних, задовольнити повністю .

Стягнути з Приватного підприємства “УКРАЇНСЬКИЙ “БЕКОН”, с.Тарасівка, Дон. обл., на користь Акціонерного товариства закритого типу “ХЛАДОПРОМ”, м.Харків, 62182, 85 – суми боргу, 1461,30 грн. – пені, та 310,91 грн. - 3% річних.. , 639 грн. 55 коп. державне мито, плату за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (підписання).

Рішення підписане 30.07.2008р.

Суддя Манжур В.В.

надруковано 3 прим.

1 прим. – у справу

2 прим. – сторонам

Виконавець – Подолян О.О.