ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.06.08 р.
Справа № 40/76пн

Суддя господарського суду Донецької
області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання
Ротар Н.Ю.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом ОСОБА_1м. Донецьк

до першого відповідача
ОСОБА_2м.Донецьк

до другого відповідача ОСОБА_3м.Донецьк

до третього відповідача товариства
з обмеженою відповідальністю „ІНДУСТРІАЛЬНО-ВИРОБНИЧИЙ СОЮЗ ДОНБАСУ” м.Донецьк

про визнання недійсним рішення
зборів засновників

за участю:

представників сторін:

від позивача ОСОБА_4. - адвокат

від першого відповідача  ОСОБА_2.- фізична особа учасник зборів

від другого відповідача  ОСОБА_3.- фізична особа учасник зборів

від третього відповідача  не з'явився

Суть спору:

ОСОБА_1звернулась до господарського
суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3та товариства з обмеженою
відповідальністю „ІНДУСТРІАЛЬНО-ВИРОБНИЧИЙ СОЮЗ ДОНБАСУ” про визнання недійсним
рішення зборів засновників від 17.01.08р. стосовно виключення позивача з числа
учасників товариства.

Сторін було належним чином
повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з
урахуванням вимог ст.ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для
вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед
законом.

Перший та другий відповідачі позов
не визнали по викладеним у відзиві доводам.

Неприбуття у судове засідання
представника третього відповідача не перешкоджає розгляду спору по суті згідно
вимог ст. 75 ГПК України.

На виконання ухвали суду від
08.04.08р. відповідно до вимог ст. 38 ГПК України та ст.ст. 6, 8, 11, 13 Закону
України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців”
№755-IV від 15.05.03р. зі змінами та доповненнями, державним реєстратором
Управління державної реєстрації Донецької міської ради були надані документи з
реєстраційної справи товариства з обмеженою відповідальністю
„ІНДУСТРІАЛЬНО-ВИРОБНИЧИЙ СОЮЗ ДОНБАСУ”, зокрема  реєстраційну картку, Статут товариства у
новій редакції та протокол № 1 загальних зборів учасників товариства від
17.01.08р. про виключення ОСОБА_1з учасників товариства.

Крім того. на підставі п. 8 статті
65 ГПК України до судового засідання було викликано державного реєстратора
Управління державної реєстрації Донецької міської ради Барабаш Т.О., яка надала
суду пояснення по суті спору.

З'ясувавши  фактичні
обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову
кваліфікацію  відносинам сторін і
виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка
підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи сторін та інших осіб, суд
встановив:

Позов обґрунтовано тим, що
31.08.07р. ОСОБА_1, далі - позивач, у ОСОБА_2, далі - перший відповідач, на
підставі договору купівлі-продажу була придбана частка у статутному фонді
товариства з обмеженою відповідальністю „ІНДУСТРІАЛЬНО-ВИРОБНИЧИЙ СОЮЗ
ДОНБАСУ”, далі - третій відповідач.

Зазначена частка складала 33,3%
статутного капіталу третього відповідача та становила 11 055 грн. 60 коп.
Відповідно до п. 5.1. Статуту третього відповідача відповідні частки першого та
другого відповідача складали 33,4% та 33,3% статутного капіталу товариства.

Зазначеними засновниками третього
відповідача була надана згода його керівнику на створення товариства з
обмеженою відповідальністю „Промлітзавод”. У листопаді 2007р. позивача з посади
фінансового директора зазначеного підприємства, яку він обіймав, за власним
бажанням було звільнено.

Напередодні позивач звернувся до
керівництва зазначеного підприємства з вимогою повернути кошти, передані
підприємству на підставі договорів безпроцентної возвратної фінансової
допомоги. Оскільки дане звернення було залишено без розгляду позивач звернувся
з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Промлітзавод” про
стягнення  заборгованості, який заочним
рішенням Київського районного суду м. Донецька по справі № 2-882/08 від
03.03.08р. було задоволено.

Після звернення 19.03.08р. до
державного реєстратора позивач дізнався, що в числі засновників третього
відповідача його не має, а кількість засновників складає дві особи, якими є
перший та другий відповідачі, розміри внесків до статутного фонду між котрими
поділено 50% на 50%.

Позивач вважає, що його права як
учасника товариства, а також норми діючого законодавства та вимоги статуту
товариства  були порушені відповідачами,
оскільки він не отримував будь-яких повідомлень стосовно проведення зборів
засновників. Крім того, вважає, що відповідачами було порушено його право на
одержання повної інформації про діяльність товариства.

На підставі викладеного позивачем
заявлені вимоги про визнання недійсним рішення зборів засновників стосовно
виключення його з числа учасників товариства.

Згідно частини 1 статті 167 ГК
України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у
статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності
на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної
частки прибутку (дивіденди) даної організації та активів у разі ліквідації
останнього відповідно до закону. А також інші правомочності, передбачені
законом та статутними документами.

Під корпоративним відносинами
маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо
корпоративних прав.

Частиною п'ятою статті 63 ГК
України чітко встановлено, що підприємства, що створюються у формі
господарського товариства є корпоративними.

Підставою для визначення у особи
(учасника господарського товариства) корпоративних прав є наявність у нього
частки господарського товариства.

Оскільки пунктом 4 частини першої
статті 12 ГПК України передбачено, що стороною корпоративного спору може бути
також учасник, що вибув з товариства, спори про визнання недійсними рішень про
виключення учасника з товариства, а також спори, пов'язані з визначенням та
стягненням вартості частки майна товариства, належної до сплати учаснику, який
вийшов (вибув) з товариства, належать до корпоративних і підлягають розгляду
виключно господарськими судами.

Статтею 1 Закону України "Про
господарські товариства" передбачено, що господарськими товариствами цим
Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах
угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та
підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. Товариства можуть
займатися будь-якою підприємницькою діяльністю, яка не суперечить законодавству
України, та набувати майнових та особистих немайнових прав, вступати в
зобов'язання.

Відповідно до п. 3.1 статуту
третього відповідача вказане господарське товариство створене з метою отримання
прибутку. При цьому згідно підпункту д) пункту 4.1. статуту для здійснення
завдань, передбачених цим статутом, товариство має право у порядку,
встановленому чинним законодавством брати участь у створенні і діяльності
господарських товариств, об'єднань, підприємств та інших організаційних
структур.

Як вбачається з матеріалів справи
третім відповідачем було створено товариство з обмеженою відповідальністю
„Промлітзавод”. При цьому твердження позивача про те, що ним поряд з першим та
другим відповідачами, як засновниками третього відповідача була надана згода на
створення зазначеного товариства є хибним, оскільки як свідчить запис в
трудовій книжці на посаду фінансового директора цього товариства позивача було
прийнято 01.03.07р., у той час як частка у статутному фонді третього відповідача
ним була нібито придбана  лише
31.08.07р., тобто зазначене товариство було створено раніше, ніж позивач став
учасником третього відповідача.

Крім того, заочне рішення
Київського районного суду м. Донецька по справі № 2-882/08 від 03.03.08р., яким
було задоволено вимоги позивача про стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю „Промлітзавод” заборгованості за договорами безпроцентної
возвратної фінансової допомоги, 06.05.08р. було скасоване;

Законодавством України, а саме ст.
11 Закону України "Про господарські товариства", ст. 88 ГК України та
ст. 117 ЦК України, учасники господарського товариства зобов'язані
додержуватися вимог установчих документів товариства, виконувати рішення його
органів управління; нести інші обов'язки, передбачені цим Кодексом, іншими
законами та установчими документами товариства.

Частиною 3 ст. 100 ЦК України
передбачено, що учасник товариства у випадках, встановлених установчими
документами або законом, може бути виключений з товариства. Відповідно до ст.
64 Закону України «Про господарські товариства»
учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не
виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями
досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства, що також знайшло
своє відображення в п. 9.5. статуту третього відповідача.

Матеріали справи свідчать про те,
що займаючи посаду фінансового директора товариства з обмеженою
відповідальністю „Промлітзавод”, яке було засновано третім відповідачем,
позивач знизив всі економічні показники і мало не призвів до краху та
банкрутства підприємства, що підтверджується рядом бухгалтерських документів.

Таким чином, є підстави вважати, що
з боку позивача мало місце неналежне виконання своїх обов'язків, що
перешкоджало досягненню цілей товариства, основною метою діяльності якого є
отримання прибутку.

Судом з урахуванням змагальності та
рівності сторін перед законом та судом прийнято до уваги доводи відповідачів
про те, що частка статутного фонду третього відповідача, а саме 33,3%, яка
нібито була придбана у першого відповідача позивачем ніколи останньому не
належала, оскільки ним не було внесено кошти до статутного фонду товариства ані
до вступу до товариства, ані на момент виключення з нього.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 117 ЦК
України, а також п. 9.3. статуту третього відповідача одним із обов'язків
учасників господарських товариств є обов'язок виконувати свої зобов'язання
перед товариством, у тому числі пов'язані з майновою участю, а також робити
внески у розмірі, в порядку та засобами, що передбачені установчим документом.

Сплата внеску - це основний
майновий обов'язок учасника підприємницьких товариств. Виконання цього
обов'язку економічно зумовлює набуття учасником корпоративних прав.

Частки у статутному фонді товариства,
фактично не сплачені, але закріплені у статуті, не породжують корпоративні
права для осіб, на ім'я яких вони оформлені. Корпоративні права виникають у
особи по факту їх оплати (пропорційно фактичним внескам до статутного фонду).
Цей висновок базується на положеннях частини другої ст. 86 ГК України, згідно
якої вклад, оцінений у гривнях, становить частку учасника та засновника у
статутному фонді товариства, а також положеннях частини першої ст. 87 ГК
України, котрими встановлено, що сума вкладів засновників та учасників
господарського товариства становить статутний фонд товариства.

Вклади є майном. Якщо ж майно у
якості внеску до статутного фонду не передавалось, то немає частки у статутному
фонді, а отже нема і корпоративних прав на цю частку.

Як вказувалось вище учасник може
бути виключений з товариства, якщо він систематично не виконує або неналежним
чином виконує свої обов'язки. Отже, за несплату вкладу учасник може бути
виключений теж.

Згідно положень ч. 4 ст. 52 Закону
України «Про господарські товариства» учаснику товариства з обмеженою
відповідальністю, який повністю вніс свій вклад, видається свідоцтво
товариства. Відповідне свідоцтво позивачу ніколи не видавалось.

У відповідності до ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

В підтвердження наявності
корпоративних прав позивач посилається лише на договір купівлі-продажу частки у
статутному фонді третього відповідача від 31.08.07р., укладений між ним та
першим відповідачем, який не може бути прийнятий судом у якості належного
доказу по справі, оскільки не відповідає вимогам ч. 2 ст. 36 ГПК України.

Згідно п.п. 8.1., 8.7. статуту
третього відповідача вищим органом товариства є загальні збори учасників до
виключної компетенції яких належить, зокрема виключення учасника товариства, що
кореспондує положенням статей 58, 59 Закону України «Про господарські
товариства».

Учасник товариства, який
систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає
своїми діями досягненню мети товариства, відповідно до пункту 9.5. статуту
третього відповідача та ст. 64 Закону України «Про господарські товариства»
може бути виключений з товариства на підставі рішення, за яке проголосували
учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості
голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) у
голосуванні участі не бере.

До цього потрібно додати, що збори
учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники
учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів (пункт
8.9. статуту та стаття 60 Закону).

Пунктом 8.6. статуту третього
відповідача встановлено, що про проведення загальних зборів товариства учасники
повідомляються передбаченим статутом способом з визначенням часу і місця
проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не
менш як за 30 днів до скликання загальних зборів учасників, що відповідає ч. 5
ст. 61 Закону України «Про господарські товариства».

Під час вирішення спорів про
визнання недійсними рішень загальних зборів недійсними суду слід з'ясовувати,
чи відповідає оспорюване рішення вимогам чинного законодавства та/або
компетенції органу, що прийняв це рішення, чи були загальні збори правомочними,
чи було дотримано визначеного законом порядку скликання і проведення загальних
зборів. Зокрема, підставами недійсності рішень загальних зборів є такі:

-          рішення загальних зборів не
відповідає нормам чинного законодавства;

-          рішення прийнято неправомочними
загальними зборами або правомочність загальних зборів встановити неможливо;

-          рішення прийнято з питання, не
включеного до порядку денного загальних зборів.

Судом встановлено, що 17.01.08р.
були проведені загальні збори учасників третього відповідача, на яких були
присутні перший та другий відповідачі, які володіють в сукупності 66,7%
статутного капіталу, тобто збори вважаються повноважними. Позивач на загальні
збори не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце їх проведення
належним чином відповідно до статуту та чинного законодавства.  Згідно протоколу № 1 зазначених зборів на
підставі 64 Закону України «Про господарські товариства» було прийнято рішення
виключити позивача з учасників товариства за систематичне невиконання своїх
обов'язків.

Однією з обов'язкових умов визнання
акта господарського товариства недійсним є порушення у зв'язку з прийняттям
прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Якщо за результатами
розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду
немає правових підстав для задоволення позову.

Лише формальне посилання позивача
на порушення відповідачами норм закону без вказівки на конкретне право чи
законний інтерес позивача, які було порушено, не може бути прийнято судом до
уваги.

Щодо посилання позивача на
порушення відповідачами його права на інформацію, то законодавець визначає, що
обсяг відомостей, надання яких вправі вимагати учасник господарського
товариства, визначено статтями 10, 48 Закону України "Про господарські
товариства". Відповідно до пункту "г" частини першої статті 10
Закону України "Про господарські товариства" на вимогу учасника
товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти
товариства про свою діяльність, протоколи зборів. Установчими документами
господарських товариств може бути передбачено й інші відомості, які надаються
господарським товариством на вимогу учасника.

Пунктом 9.1 статуту третього
відповідача передбачено, що учасники товариства мають право одержувати повну
інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане
надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти про фінансово-господарську
діяльність  товариства, протоколи
ревізійної комісії, протоколи загальних зборів учасників товариства тощо.

Отже, господарське товариство, якщо
його установчими документами не передбачено інше, зобов'язане надавати на
вимогу учасника лише річні баланси, документи річної звітності товариства,
протоколи загальних зборів. Крім того, закон не встановлює обмежень щодо
періоду часу, за який учасник товариства має право отримувати інформацію.

Після звільнення за своїм бажанням
з посади фінансового директора товариства з обмеженою відповідальністю
„Промлітзавод” позивач жодного разу не звертався до учасників підприємства
третього відповідача щодо отримання будь-якої інформації про його діяльність.

Твердження позивача про відсутність
взагалі у спірному протоколі порядку денного є хибним, оскільки в ньому наявний
порядок денний, до якого внесені такі питання для вирішення на загальних
зборах:

1.          Про виключення ОСОБА_1з учасників
товариства з обмеженою відповідальністю „ІНДУСТРІАЛЬНО-ВИРОБНИЧИЙ СОЮЗ
ДОНБАСУ”.

2.          Про виплату ОСОБА_1. вартості частини
майна пропорційної 33,3% статутного капіталу Товариства, після затвердження
звіту за 2008 рік.

3.          Про перерозподіл внесків учасників до
статутного капіталу Товариства.

4.          Про затвердження нової редакції
статуту Товариства.

Посилання позивача на рекомендації
президії Вищого арбітражного суду України від 28.12.07р. N 04-5/14 „Про
практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з
корпоративних відносин” не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до
п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України „Про судоустрій” вищий спеціалізований суд дає
спеціалізованим судам нижчого рівня тільки рекомендаційні роз'яснення з питань
застосування законодавства щодо вирішення справ відповідної судової юрисдикції.

Крім того, рекомендації, коли вони
не надаються у формі відповідних актів Конституційного суду, Верховного суду
або Вищого господарського суду, не мають нормативного правового значення.

Законодавець визначає, що юридичну
силу рекомендації мають тільки за певними умовами:

-          по-перше, відповідний орган повинен
мати певні повноваження щодо надання таких роз'яснень;

-          по-друге, роз'яснення затверджені
відповідним актом (указом, постановою, наказом
тощо);

-          по-третє, у передбачених випадках
такі акти повинні бути зареєстровані у
Міністерстві юстиції України;

-          у четвертих, вони не мають зворотної
сили.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку про те, що рішення про виключення позивача з числа учасників
товариства відповідає вимогам законодавства та було прийнято правомочними
загальними зборами учасників товариства.

Таким чином  позовні вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3та
товариства з обмеженою відповідальністю „ІНДУСТРІАЛЬНО-ВИРОБНИЧИЙ СОЮЗ ДОНБАСУ”
про визнання недійсним рішення зборів засновників від 17.01.08р.  стосовно виключення позивача з числа
учасників товариства необґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню.

Витрати по державному миту та
судовому процесу відносяться на позивача згідно статей 44, 49 ГПК України.

У задоволенні вимог стосовно вжиття
заходів щодо забезпечення позову слід відмовити за тих обставин, що позивачем
не доведено суду, що майно, у т.ч. грошові суми, цінні папери, тощо, яке є у
відповідачів, може зникнути, погіршитися за якістю або зменшитися за кількістю
на момент винесення рішення господарським судом.

Крім того, розглядаючи питання про
доцільність вжиття заходів до забезпечення позову при розгляді спорів про
визнання недійсним рішення загальних зборів, суди мають виходити з того, що
наслідком визнання акта недійсним є втрата цим актом обов'язкового характеру
для осіб, яким він був адресований. Тому немає підстав вважати , що відсутність
арешту на майно та грошові суми, заборони відповідачам отримання кредитів та
вчиняти інші дії пов'язані з відчуженням майна підприємства, а також заборони
іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, може призвести до
ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду про визнання акта
недійсним.

У задоволенні вимог про
зобов'язання державного реєстратора згідно вимог ст. 31 Закону України „Про
державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців” скасувати
державну реєстрацію змін до установчих документів третього відповідача, які
відбулися на підставі рішення зборів засновників, відображеного у протоколі № 1
від 17.01.08р. слід відмовити на тих підставах, що це не відноситься до
компетенції господарського суду, який діє у межах повноважень, визначених ст.
19 Конституції України та ст. 12 ГПК України і ця норма носить похідний
характер.

З урахуванням викладеного,
позивачем не доведено порушення його корпоративних прав.

У зв'язку з тим, що за згодою
представників сторін, присутніх у судовому засіданні  було оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України, воно набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого згідно
статті 84 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1, 10, 48, 52, 60, 61, 64 Закону України "Про господарські
товариства ", ст.ст. 100, 117 ЦК України, ст.ст. 63, 86, 87, 88, 167 ГК
України, ст.ст. 12, 33, 36, 38, 43, 44, 49, 65, 66, 67, 75, 82, 84, частиною
третьою ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.У задоволенні позову ОСОБА_1до
ОСОБА_2, ОСОБА_3та товариства з обмеженою відповідальністю
„ІНДУСТРІАЛЬНО-ВИРОБНИЧИЙ СОЮЗ ДОНБАСУ” про визнання недійсним рішення зборів
засновників від 17.01.08р. стосовно виключення позивача з числа учасників
товариства відмовити.

2.Витрати по державному миту та
судовому процесу відносяться на позивача.

3.Рішення суду набирає законної
сили після десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

Дата
підписання рішення, оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України,
17.06.08р.