ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.08                                                                                           Справа№ 15/131а

Господарський суд Львівської області у складі:

судді Костів Т.С.

при секретарі Качур Ю.

за участю представників сторін:

позивача –ХХХХХХХХХ–представник

відповідача - не з'явився

третьої особи 1 –ХХХХХХХХ –представник

третьої особи 2 - не з’явився

розглянув матеріали позовної заяви відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Львівгаз”, м. Львів, до виконавчого комітету Львівської міської ради, м. Львів, за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Львівська обласна державна адміністрація, м. Львів, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Львівський міський голова Садовий А.І., про визнання нечинним розпорядження №623 від 06.12.2007 р.

Суть спору: Позовну заяву подано відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації “Львівгаз”, м. Львів, до виконавчого комітету Львівської міської ради, м. Львів, за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Львівська обласна державна адміністрація, м. Львів, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Львівський міський голова Садовий А.І., про визнання нечинним розпорядження №623 від 06.12.2007 р..

Ухвалою господарського суду Львівської області від 03.04.2008 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 18.04.2008 р.. Розгляд справи неодноразово відкладався з мотивів, зазначених в ухвалах суду від 18.04.2008 р., 13.05.2008 р., 20.05.2008р., 29.05.2008р..

У відповідності до ст. 71 КАС України справа слухається за наявними у ній доказами. Представникам роз’яснено їх права згідно зі ст. ст. 49, 51 КАС України.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві, уточненій позовній заяві, заяві про уточнення позовних вимог. Ствердив, зокрема, що 06.12.2007 р. відповідач, який очолюється міським головою Садовим А.І. прийняв оспорюване розпорядження №623 “Про встановлення єдиного розрахункового періоду за фактично спожиті обсяги енергоресурсів будівлями бюджетних установ”, яким встановлено єдиний розрахунковий період з 01 по 30 (32) число місяця за фактично спожиті обсяги енергоресурсів. Посилається на відсутність в оспорюваному рішенні нормативного обґрунтування його правомірності, розцінює його як втручання в господарську діяльність позивача та тендерних комітетів. Просить позов задовольнити та визнати нечинним розпорядження виконавчого комітету Львівської міської ради №623 від 06.12.2008 р. “Про встановлення єдиного розрахункового періоду за фактично спожиті обсяги енергоресурсів будівлями бюджетних установ”.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, письмових заперечень не надав.

Третя особа 2 вимог ухвал суду не виконала, участь уповноважених представників у судових засіданнях не забезпечила, пояснень по справі не надала, хоча була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

06.12.2007 р. Львівський міський голова виніс розпорядження №623 “Про встановлення єдиного розрахункового періоду за фактично спожиті обсяги енергоресурсів будівлями бюджетних установ”, згідно із яким встановлено з 01.01.2008 р. для всіх бюджетних установ єдиний розрахунковий період з 1 по 30 (31) число місяця за фактично спожиті обсяги енергоресурсів (газ, вода, електроенергія, теплова енергія) та зобов’язано бюджетні установи, що фінансуються з міського бюджету м. Львова, проводити розрахунки з енергопостачальними організаціями за фактично спожиті обсяги енергоресурсів на підставі показів приладів обліку станом на 30 (31) число поточного місяця.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно із ч. 2 ст. 20 ГК України, кожний суб’єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, шляхом, зокрема, визнання повністю чи частково недійсними актів органів місцевого самоврядування за умови, що вони суперечать законодавству та ущемляють права та законні інтереси суб’єкта господарювання. Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; тощо. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, адміністративний суд перевіряє не лише вчинення дії чи бездіяльності на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а й чи вчинені вони з використанням повноважень з тією метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії, добросовісно, розсудливо і своєчасно.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядження №623 від 06.12.2007 р. було винесено не виконавчим комітетом Львівської міської ради, очолюваним Львівським міським головою, а Львівським міським головою безпосередньо і від власного імені. Водночас, вимог до Львівського міського голови не зважаючи на неодноразові уточнення позовних вимог позивач не заявляв, звертаючись із позовними вимогами лише до Виконавчого комітету Львівської міської ради, а залучення його в якості другого відповідача з ініціативи суду порушуватиме встановлену Прикінцевими та перехідними положеннями КАС України підвідомчість адміністративних справ господарським судам.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 86, 94, 161-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          У позові відмовити повністю.

2.          Постанова набирає законної сили у відповідності із ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя                                                                                                     Костів Т.С.