ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.08 Справа № 10/72

За позовом: ОП „Все для дому”, м. Стебник

До відповідача: ТзОВ „Стебницький калійний завод”, м. Стебник

Третя особа: Дрогобицьке ДКМ БТІ та ЕО, м. Дрогобич

Про: зобов’язання до звільнення приміщення

Суддя : О.Довга

Секретар : С.Яремчук

Представники:

від позивача: Шильник Є.Ю. –представник за дорученням від 02.06.2008 року

від відповідача: не з’явився

від третьої особи: Ігнатова І.О. –представник за дорученням від 04.06.2008 року

Учасникам судового процесу роз’яснено їх права та обов’язки, передбачені ст. 22 ГПК України

Суть спору:

ОП „Все для дому” подано позов до ТзОВ „Стебницький калійний завод” про зобов’язання ТзОВ „Стебницький калійний завод” звільнити займане ним приміщення по вул. В.Великого, 12а у м. Стебнику та повернути його за актом приймання-передачі ОП „Все для дому”. В процесі розгляду справи позивачем було подано суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просив визнати за ОП „Все для дому” право власності на приміщення складу пл. 280,9 м2, що знаходиться у м. Стебнику, Львівської області по вул. Шептицького,5 та на приміщення магазину пл. 2118,2 м2, що знаходиться у м. Стебнику, Львівської області по вул. Вол. Великого,12а та зобов’язати Дрогобицьке державне комунальне міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки зареєструвати право власності на приміщення складу пл. 280,9 м2, що знаходиться у м. Стебнику, Львівської області по вул. Шептицького,5 та на приміщення магазину пл. 2118,2 м2, що знаходиться у м. Стебнику, Львівської області по вул. Вол. Великого,12а за ОП „Все для дому”. До участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ухвалою суду від 20.05.2008 р., було залучено Дрогобицьке державне комунальне міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки.

В судовому засіданні 05.06.2008 року оголошувалась перерва для оголошення рішення.

В ході судового розгляду спору судом встановлено :

Позовні вимоги ОП „Все для дому” обґрунтовує тим, що між ОП „Все для дому” та ТзОВ „Стебницький калійний завод”, 01.10.2006 р., було укладено договір оренди приміщення, відповідно до якого, позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: частину приміщення магазину „Все для дому” за адресою: м. Стебник, вул. В. Великого,12 а. Згідно з п. 10.1. даного договору, він діяв до 31.12.2006 р., а розмір орендної плати становив – 6,50 грн. за м2 орендованої площі. Враховуючи, що термін договору оренди закінчився, а відповідач продовжував користуватись приміщенням, ОП „Все для дому” було направлено листа на адресу ТзОВ „Стебницький калійний завод”, з пропозицією збільшити розмір орендної плати. Проте, відповідач відмовився переглядати розмір орендної плати. Листом від 08.10.2007 р. позивач повідомив відповідача про припинення укладеного між ними договору оренди. У відповідь, відповідач надав листа, в якому відмовився визнавати розірвання вказаного договору та заперечив і не визнав право власності позивача на приміщення. ОП „Все для дому” було виділене в окреме підприємство зі складу Львівського комерційно-виробничого орендного підприємства „Все для дому” на базі Будинку меблів № 2 в м. Стебнику. При виділенні було проведено інвентаризацію основних засобів, складено акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу (затверджений головою фонду комунального майна Львівської обласної державної адміністрації) та акт прийому-передачі розподільчого балансу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, з врахуванням клопотання про їх збільшення, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та поданому клопотанні.

Відповідач, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, подав клопотання про слухання справи за відсутності представника відповідача. Вирішення спору відніс на розгляд суду.

Представник третьої особи в судове засідання з’явився, подав письмове пояснення по суті позову, в якому зазначив, що спірні приміщення на момент розгляду справи на праві власності за ніким не зареєстровані, позивач за такою реєстрацією не звертався.

Дослідивши всі обставини справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, оцінивши в сукупності подані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав:

ОП „Все для дому” було виділене в окреме підприємство зі складу Львівського комерційно-виробничого орендного підприємства „Все для дому” на базі Будинку меблів №2 в м. Стебнику. При виділенні було проведено інвентаризацію основних засобів, складено акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу (затверджений головою фонду комунального майна Львівської обласної державної адміністрації) та акт прийому-передачі розподільчого балансу. Згідно з додатком до акту при „Все для дому” перейшло наступне майно: склад-гараж, споруда магазину, пристінні гірки, холодильник „Снайге”, обчислювальна машинка МК-59, металеві двері 3 рам., пристрій ропиловочний, машина розпиловочна.

Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, 01.10.2004 р., було складено технічні паспорти на приміщення складу по вул. Шептицького,5 у м. Стебнику та на приміщення магазину „Все для дому” по вул. Вол. Великого,12а у м. Стебнику.

01.10.2006 р., між ОП „Все для дому” та ТзОВ „Стебницький калійний завод”, було укладено договір оренди приміщення за адресою: м. Стебник, вул. В. Великого,12 а. Після закінчення терміну дії договору оренди ОП „Все для дому” було направлено листа на адресу ТзОВ „Стебницький калійний завод”, з пропозицією збільшити розмір орендної плати. Листом від 08.10.2007 р. позивач повідомив відповідача про припинення укладеного між ними договору оренди. У відповідь, відповідач надав листа, в якому відмовився визнавати розірвання вказаного договору та заперечив і не визнав право власності позивача на приміщення. Як встановлено судом, протягом всього періоду дії договору, відповідач не сплачував позивачу орендну плату, таким чином відповідач не вносив орендну плату протягом більш ніж три місяці підряд. Відповідно до ст. 782 ЦК України: „Наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору”. Як видно з наявних в матеріалах справи доказів, позивач скористався своїм правом на відмову від договору оренди та направив відповідного листа відповідачу. З моменту отримання відповідачем згаданого листа (08.10.2007 р.) укладений між сторонами договір вважається розірваним і відповідач зобов’язаний був звільнити орендоване приміщення.

Покликання відповідача на відсутність у позивача права власності на зазначені приміщення, суд вважає необґрунтованими, оскільки таке спростовується наявними в матеріалах справи доказами. Так, відповідно до ст. 109 ЦК України: „Виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб”. Згідно ст. 59 ГК України: „У разі виділення одного або кількох нових суб'єктів господарювання до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частках майнові права і обов'язки реорганізованого суб'єкта”. ОП „Все для дому” було утворено саме шляхом виділення з Львівського комерційно-виробничого орендного підприємства „Все для дому” в окреме підприємство і при виділенні було проведено інвентаризацію основних засобів, складено акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу (затверджений головою фонду комунального майна Львівської обласної державної адміністрації) та акт прийому-передачі розподільчого балансу.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки, відповідач фактично заперечив право власності позивача, то останній вправі вимагати захисту свого права власності.

Згідно ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення та надати суду належні докази. Позивачем в обґрунтування своєї позиції подано належні та допустимі докази і доведено ті обставини на які він покликається, в свою чергу відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростували позовні вимоги позивача.

Керуючись ст. 109, 392,782 ЦК України, ст.59 ГК України, ст.ст. 22, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Зобов’язати ТзОВ „Стебницький калійний завод” звільнити займане ним приміщення по вул. В.Великого, 12а у м. Стебнику та повернути його за актом приймання-передачі ОП „Все для дому”.

3.          Визнати за ОП „Все для дому” право власності на приміщення складу пл. 280,9 м2, що знаходиться у м. Стебнику, Львівської області по вул. Шептицького,5 та на приміщення магазину пл. 2118,2 м2, що знаходиться у м. Стебнику, Львівської області по вул. Вол. Великого,12а.

4.          Зобов’язати Дрогобицьке державне комунальне міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки зареєструвати право власності на приміщення складу пл. 280,9 м2, що знаходиться у м. Стебнику, Львівської області по вул. Шептицького,5 та на приміщення магазину пл. 2118,2 м2, що знаходиться у м. Стебнику, Львівської області по вул. Вол. Великого,12а за ОП „Все для дому”.

5.          Стягнути з ТзОВ „Стебницький калійний завод”85,00 грн. сплаченого державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

6.          Наказ видати згідно вимог ст. 116 ГПК України.

Суддя Довга О.І.