ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2008 р.                                                             Справа № 02/3158

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Давиденко В.Г., за участю представників:

ВАТ “БМФ “Житлобуд-3”: Мезенцев Ю.В. –директор, Руденко С.А., Котеленець О.П.–за довіреностями;

ЗАТ “ФБК “Економ-Інвест, Со”: Ковалець В.І.- генеральний директор,

Північного управління КБ МО України: не з’явився,

ДП “Черкаське БМУ” МО України: Ганенко С.І., Оберемок І.І. –за довіреностями,

Центрального ТУКБ МО України: Оберемок І.І. –за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси справу

за позовом відкритого акціонерного товариства “Будівельно-монтажна фірма “Житлобуд-3”,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача –закрите акціонерне товариство “Фінансово-будівельна компанія “Економ-Інвест, Со”

до Північного управління капітального будівництва Міністерства оборони України,

до державного підприємства “Черкаське будівельно-монтажне управління” Міністерства оборони України,

до Центрального територіального управління капітального будівництва Міністерства оборони України

про визнання правочину - акту прийому-передачі недійсним та про припинення дії, яка порушує право,

та за зустрічним позовом державного підприємства “Черкаське будівельно-монтажне управління”

до відкритого акціонерного товариства “Будівельно-монтажна фірма “Житлобуд-3”,

до закритого акціонерного товариства “Фінансово-будівельна компанія “Економ-Інвест, Со”

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ВАТ “Будівельно-монтажна фірма “Житлобуд-3” заявила позов про: - визнання недійсним правочину - акту приймання-передачі незавершеного будівництва від 29.04.2004 року, згідно якого Північне управління капітального будівництва передало, а в/ч А3037 прийняло об’єкт незавершеного будівництва 119-квартирного житлового будинку в м. Черкаси, вул. Котовського, 97/3;

- припинення незаконних дій ДП “Черкаське БМУ” щодо незаконного усунення ВАТ “Будівельно-монтажна фірма “Житлобуд-3” від здійснення права власності на будівельні матеріали за переліком, шляхом примусового проникнення на будівельний майданчик за вказаною адресою, примусового відведення будь-якої будівельної техніки та будь-яких осіб з цього майданчика.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що Північне управління капітального будівництва МО України (далі –ПУ КБ) та в/ч А 3037, правонаступником якої є ДП “Черкаське БМУ”, уклали в липні 2004 року акт від 29.04.2004 року, згідно якого ПУ КБ передало, а в/ч А 3037 прийняло об’єкт незавершеного будівництва 119-квартирного житлового будинку в м. Черкаси, вул. Котовського, 97/3, однак, позивач вважає цей акт недійсним, як такий, що складений з грубим порушенням законодавства, оскільки згідно ч. 1 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на всі будівельні матеріали по облаштуванню нульового циклу будинку № 97/3 належало ЗАТ “ФБК “Економ-Інвест, Со” (далі - Компанія) в зв’язку з тим, що Компанія мала договірні відносини із ВАТ “БМФ “Житлобуд-3” (далі –Фірма) відповідно до договору підряду № 3 від 09.01.1997 року, Фірма виконала роботи на суму 211727 грн., рішенням арбітражного суду Черкаської області від 12.05.1998 року у справі № 04/945 стягнуто борг в сумі 211727 грн. із Компанії на користь Фірми, але Компанія не розрахувалася до цього часу, рішення не виконане, тобто, Фірма вклала у будівництво будматеріали, які до цього часу йому не оплачені. В зв’язку з цим ВАТ “БМФ “Житлобуд-3” та ЗАТ “ФБК “Економ-Інвест, Со” уклали 04 червня 2007 року договір про сплату боргу на суму 211 727 грн. шляхом передачі майна (будматеріалів) кредитору – Фірмі і у останньої виникло право власності на вказані будматеріали в момент підписання договору. Позивач стверджує, що протягом всіх цих років ФБК “Економ-Інвест, Со” було власником вказаних у позові будівельних матеріалів, нікому права власності не передавало та не втрачало, тому позивач, як нинішній власник будматеріалів, просить задовольнити позов.

До прийняття рішення у справі ДП “Черкаське будівельно-монтажне управління” (далі –ДП “Черкаське БМУ”) надіслало до суду Зустрічну позовну заяву від 28.11.2007 року № 277 (а.с. 139), у якій просить визнати недійсним на підставі ст. 215 Цивільного кодексу України Договір про сплату боргу шляхом передачі майна кредитору від 4 червня 2007 року, укладений між ЗАТ “Фінансово-будівельна компанія “Економ-Інвест, Со” і ВАТ “Будівельно-монтажна фірма “Житлобуд-3”, з дати його укладення. Зустрічна позовна заява була прийнята ухвалою господарського суду від 29.11.2007 року до спільного розгляду у справу № 02/3158. В обґрунтування позовних вимог у зустрічній позовній заяві ДП “Черкаське БМУ” вказало на те, що оспорюваний договір суперечить чинному законодавству з наступних підстав: - у ньому не зазначена правова природа виникнення боргу, в рахунок якого було передано Фірмі будівельні матеріали; ЗАТ “ФБК “Економ-Інвест, Со” не було власником будматеріалів, не мало у власності будь-яких активів, в тому числі будматеріалів, що підтверджується фінансовим звітом, складеним головою ліквідаційної комісії ЗАТ “ФБК “Економ-Інвест, Со” в процесі справи про банкрутство Компанії, в якому вказано, що станом на 26.02.2004 року відсутні будь-які активи та пасиви, та підтверджується рішенням ДПІ у м. Черкаси № 98/24-207 від 27.02.2004 року про списання із ЗАТ “ФБК “Економ-Інвест, Со” безнадійного податкового боргу;

- виданий у 1998 році наказ арбітражного суду на виконання рішення суду від 12 травня 1998 року втратив чинність, оскільки відповідно до статті 118 ГПК України виданий стягувачу наказ може бути пред’явлений до виконання не пізніше 3 років з дня прийняття рішення, ухвали, постанови;

- вказане у оспорюваному договорі майно не може бути предметом договору, оскільки в розумінні ст. 181 ЦК України будівельні матеріали, які вкладені у будівництво нульового циклу житлового будинку, відносяться до нерухомого майна, так як вони розташовані на земельній ділянці, нерозривно пов’язані з нею і переміщення їх неможливо без знецінення та зміни призначення;

- оспорюваний договір за своєю правовою природою відноситься до договорів купівлі-продажу, який відповідно до статті 657 ЦК України підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

ВАТ “Будівельно-монтажна фірма “Житлобуд-3” повністю заперечила проти зустрічного позову та просила відмовити у його задоволенні і задовольнити первісний позов.

ЗАТ “Фінансово-будівельна компанія “Економ Інвест, Со” просить задовольнити первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову з тих підстав, що Компанія не отримала жодної гривні від будь-якої організації в якості оплати за виконані роботи, Північне управління не могло передавати будь-кому об’єкт незавершеного будівництва - 119-квартирний житловий будинок по вул. Котовського, 97/3 в м. Черкаси тому, що від ЗАТ “ФБК “Економ Інвест, Со” Північне управління його не приймало.

Центральне територіальне управління капітального будівництва МОУ у відзиві від 18.08.2008 року на позовну заяву заперечило проти первісного позову з наступних мотивів: рішенням суду у справі № 02-08/2698 було встановлено, що ЗАТ “ФБК “Економ Інвест, Со” не було замовником по будівництву житлового будинку № 97/3 по вул. Котовського у м. Черкаси; у зв’язку із здійсненням організаційних заходів в структурних підрозділах МОУ замовник будівництва декілька разів змінювався, останній раз наказом Міністра оборони України від 27.11.2003 року замовником будівництва визначено Північне управління капітального будівництва МОУ; фінансування будівництва будинку здійснювалося із різних джерел, інвестори отримали податкові пільги, в тому числі й третя особа; акт приймання-передачі об’єкту незавершеного будівництва за своєю правовою природою є актом приймання-передачі будівельного майданчика (фронту робіт), який передбачений ст. 875 ЦК України; цей акт не змінює замовника будівництва, власника об’єкта незавершенного будівництва, а містить загальну характеристику об’єкта, обсяг виконаних будівельних робіт, результати комісійного обстеження об’єкта, який знаходиться на бюджетному балансі Центрального територіального управління капітального будівництва МОУ; акт приймання-передачі об’єкту незавершеного будівництва в розумінні ст. 202 ЦК України не є правочином і визнання його недійсним на підставі ст. 203 ЦК України є незаконним; незаконним управління також вважає передання об’єкта незавершеного будівництва ЗАТ “ФБК “Економ Інвест, Со”, яке не було власником цього об’єкта.

У судовому засіданні:

представники ВАТ “Будівельно-монтажна фірма “Житлобуд-3” та ЗАТ “Фінансово-будівельна компанія “Економ Інвест Со” підтримали первісний позов, просили його задовольнити, відмовити у задоволенні зустрічного позову, звернули увагу на те, що ні Північне управління, ні Центральне територіальне управління не подали доказів придбання ними будівельних матеріалів, які вкладені у будівництво нульового циклу 119 - квартирного житлового будинку в м. Черкаси, вул. Котовського, 97/3.

У судовому засіданні 18.08.2008 року представник Фірми Мезенцев Ю.В. заявив усне клопотання про витребування у виконкому Черкаської міської ради, в управління містобудування та архітектури докази про те, чи приймалося рішення про надання В/ч 31771 функцій замовника, про виділення земельної ділянки, чи надавався їй дозвіл на будівництво будинку в період з 1994 року по листопад 2003 року. В обґрунтування клопотання представник вказав, що відповідь на поставлені питання є важливою для вирішення питання про те, чи була в/ч 31771, а також в/ч А 1206, а потім Північне управління капітального будівництва МОУ замовником по будівництву будинку № 97/3 по вул. Котовського, і хоча представнику відомо, що такі рішення не приймалися, він вважає за необхідне витребувати офіційну відповідь від Черкаського міськвиконкому і від Управління містобудування та архітектури Черкаського міськвиконкому.

Представники ДП “Черкаське будівельно-монтажне управління” та Центрального територіального управління КБ МОУ заперечили проти первісного позову та підтримали зустрічний позов, заперечили проти задоволення усного клопотання представника Мезенцева Ю.В. з мотивів безпідставності цього клопотання, оскільки на думку представників вказані у клопотанні докази не мають значення для даної справи, так як питання про те, хто був замовником по будівництву будинку, вирішене в процесі розгляду справи № 02-08/2698, а клопотання заявлене Мезенцевим Ю.В. лише з метою затягування розгляду справи та перешкоджання будівництву будинку.

У судовому засіданні оголошувалися перерви із 07.08.2008 по 11.08.2008, із 18.08.2008 по 19.08.2008 року.

Судовий процес по розгляду даної справи фіксувався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Діловодство суду». Для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер 5172154LB03767.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи представників сторін і третьої особи, суд встановив наступне.

Наказом Міністра оборони України № 73 від 05.03.2007 року (а.с. 36) припинено діяльність Північного управління капітального будівництва Міністерства оборони України шляхом приєднання його до Центрального територіального управління капітального будівництва, ідентифікаційний код 24980196 анульовано. Вказаним наказом визначено правонаступником Північного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, яке ліквідується, Центральне територіальне управління капітального будівництва, призначено комісію з припинення діяльності Північного управління. Як вбачається із Довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців, станом на 07.08.2008 року у ЄДР запис про проведення реєстраційних дій щодо Північного управління капітального будівництва Міністерства оборони України відсутній. Таким чином, провадження у справі щодо Північного управління капітального будівництва Міністерства оборони України необхідно припинити на підставі пункту 6 частини 1 статті 80 ГПК України.

Господарським судом Черкаської області розглядався спір між цими ж сторонами у справі № 02-08/2698 та рішенням суду від 18.07.2006 року було встановлено наступні факти:

- використання в процесі будівництва житлового будинку по вул. Котовського, 97/3 в м. Черкаси коштів із різних джерел, а не лише ЗАТ ФБК “Економ-Інвест Со”, як це стверджує третя особа;

- відсутності активів у ЗАТ ФБК “Економ- Інвест Со”, що було підтверджено рішенням державної податкової інспекції у м. Черкаси № 98/24-2007 від 27.02.2004р. (яким було списано безнадійний податковий борг ЗАТ ФБК “Економ-Інвест Со”) та фінансовим звітом суб’єкта малого підприємництва станом на 26.02.2004 року, так як судом було встановлено, що у 2003 році ліквідаційною комісією та кредиторами (ініціюючим кредитором було ВАТ “БМФ “Житлобуд-3”- позивач у даній справі) не було віднайдено майно, яке було б власністю ЗАТ ФБК “ЕкономІнвест”, в зв’язку з чим ухвалою арбітражного суду від 22.04.2003р. було залишено без розгляду заяви кредиторів у справі № 08/1818 про визнання ЗАТ ФБК “ЕкономІнвест” банкрутом;

- відсутності у ЗАТ ФБК “Економ-Інвест Со” прав замовника по будівництву житлового будинку по вул. Котовського, 97/3, а отже, й відсутності прав власності Компанії на об’єкт незавершеного будівництва вказаного будинку;

- надання функцій замовника будівництва житлового будинку по вул. Котовського, 97/3 військовій частині А 1206, яка обов’язки замовника здійснювала у рамках договору з інвестором –ЗАТ ФБК “Економ-Інвест Со”, яке було інвестором та генпідрядною організацією по цьому будинку.

Згідно статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, факти, встановлені під час розгляду справи № 02-08/2698, не підлягають повторному доведенню і мають преюдиціальне значення для даної справи.

Виходячи із викладеного та враховуючи те, що справа розглядається тривалий час, клопотаннями сторін розгляд справи затягується, суд залишає без задоволення усне клопотання представника ВАТ “Будівельно-монтажна фірма “Житлобуд-3” Мезенцева Ю.В., заявлене у судовому засіданні 18.08.2008 року, оскільки у рішенні місцевого суду та постанові апеляційного суду у справі № 02-08/2698 вказано про те, що в/ч А.1206 була замовником по будівництву будинку № 97/3 по вул. Котовського і цей факт не потребує повторного доказування. Ця норма відповідає принципу правової певності, що є одним із основних елементів верховенства права згідно з практикою Європейського суду з прав людини, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів. Суд вважає, що у справі достатньо доказів для розгляду по суті позовних заяв, які подані у даній справі (як первісного, так і зустрічного позовів).

Як вбачається із позовної заяви та із пояснень представників позивача і третьої особи, Фірма обґрунтовує свої позовні вимоги правами власника будівельних матеріалів, закладених при будівництві житлового будинку, Договором про сплату боргу шляхом передачі майна кредитору від 4 червня 2007 року, укладеним ВАТ “Будівельно-монтажна фірма “Житлобуд-3” та ЗАТ “Фінансово-будівельна компанія “Економ-Інвест Со” між собою (а.с. 17), за умовами якого Компанія передала належне їй майно (будівельні матеріали) на суму 211 727 грн. у власність Фірми в рахунок боргу.

В пункті 4 договору сторони вказали, що у власності Компанії залишається свайне поле та ростверк, які знаходяться за адресою: № 97/3 по вул. Котовського в м. Черкаси.

Вказаний договір оспорюється державним підприємством “Черкаське будівельно - монтажне управління” у зустрічному позові, прийнятому ухвалою суду від 29.11.2007 року (а.с. 153).

Суд приходить до висновку, що Договір про сплату боргу шляхом передачі майна кредитору від 4 червня 2007 року не відповідає вимогам закону, тому визнається судом недійсним з моменту його укладення на підставі статті 215 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України), виходячи із наступного.

Згідно частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В частині 1 статті 203 ЦК України вказано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим засадам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно частини 3 статті 215 ЦК України якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. В частині 2 статті 319 ЦК України вказано, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як вказано вище, рішенням господарського суду Черкаської області від 18.07.2006 року у справі № 02-08/2698 було встановлено факт відсутності активів у ЗАТ ФБК “Економ- Інвест Со”, і цей факт був підтверджений рішенням державної податкової інспекції у м. Черкаси № 98/24-2007 від 27.02.2004р., яким податковий орган списав безнадійний податковий борг ЗАТ ФБК “Економ-Інвест Со” перед бюджетом, а також підтверджувався фінансовим звітом Компанії станом на 26.02.2004 року (а.с. 147), у якому відсутні дані щодо наявності у Компанії будь-яких активів. Суд звертає увагу на те, що вказаний фінансовий звіт підписаний Котеленець О.П., який був головою ліквідаційної комісії ЗАТ ФБК “Економ-Інвест Со” (як представник ініціюючого кредитора - ВАТ “Будівельно-монтажна фірма “Житлобуд-3”).

Однак, у договорі від 04.06.2007 року ЗАТ ФБК “Економ- Інвест Со” називає себе власником будівельних матеріалів і свайного поля та ростверку, які Компанія залишає у своїй власності, при цьому незрозуміло, чому це майно не віднайшли кредитори в процесі розгляду справи про банкрутство ЗАТ ФБК “Економ-Інвест Со, чому у фінансовому звіті товариства станом на 26.02.2004 року, підписаному головою ліквідаційної комісії та скріпленому печаткою товариства, відсутні будь-які активи, і яким чином Компанія набула права власності на вказане майно після лютого 2004 року.

Посилання Компанії на статтю 331 ЦК України суд вважає неправомірним, оскільки вказана норма набрала чинності із 01.01.2004 року, а Компанія у Поясненні від 06.08.2008 року та представник Компанії у судовому засіданні обґрунтовує право на будматеріали виконаною позивачем роботою у 1997 році відповідно до контракту від 09.01.1997 року.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що Договір про сплату боргу шляхом передачі майна кредитору від 4 червня 2007 року є недійсним з моменту укладення, отже зустрічний позов ДП “Черкаське БМУ” підлягає задоволенню.

Відповідно до припису статті 20 Господарського кодексу України кожний суб’єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів встановленим законом шляхом.

Оскільки Договір про сплату боргу шляхом передачі майна кредитору від 4 червня 2007 року визнаний судом недійсним з моменту укладення, тому права позивача - ВАТ “Будівельно-монтажна фірма “Житлобуд-3” - підписанням акту приймання-передачі об’єкту незавершеного будівництва від 29.04.2004 року не порушуються. Його право на отримання від ЗАТ ФБК “Економ-Інвест Со” коштів за виконані роботи було підтверджене рішенням арбітражного суду Черкаської області від 12.05.1998 року, судом було видано наказ на стягнення коштів в загальній сумі 211727 грн. В подальшому Фірма реалізувала своє право шляхом подання заяви про визнання ЗАТ ФБК “Економ-Інвест Со” банкрутом, однак, ця робота не була завершена і ухвалою господарського суду Черкаської області від 22.04.2003 року заяви кредиторів у справі № 08/1818 були залишені без розгляду. Згідно статті 118 ГПК України виданий стягувачеві наказ міг бути пред’явлений до виконання не пізніше трьох місяців з дня прийняття рішення, ухвали, постанови. Із березня 2005 року цей строк збільшено до трьох років.

Суду не подано доказів невідповідності чинному законодавству акта приймання-передачі об’єкту незавершеного будівництва від 29 квітня 2004 року, в акті не йде мова про зміну власника; військова частина А 3037, Північне управління капітального будівництва, як і військова частина А 1206 (яка спочатку була визначена замовником по будівництву будинку) підпорядковувалися Міністерству оборони України. Суд вважає обґрунтованими доводи представника Територіального управління капітального будівництва у відзиві на позов про те, що акт приймання-передачі об’єкту незавершеного будівництва від 29 квітня 2004 року фактично є актом приймання-передачі будівельного майданчика (фронту робіт), який вказаний у ст. 875 ЦК України, він не змінює замовника будівництва, власника об’єкта незавершенного будівництва, а лише містить загальну характеристику об’єкта, обсяг виконаних будівельних робіт та фіксує результати комісійного обстеження об’єкта.

Що стосується доводів позивача та третьої особи про те, що Північне управління та Центральне територіальне управління не подали доказів придбання ними будівельних матеріалів, які вкладені у будівництво житлового будинку, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Це питання не є предметом розгляду у даній справі. Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Тому позивач повинен був довести, що його законне право порушене, і захищати своє право способом, встановленим законом. Оскільки судом визнано недійсним з моменту укладення Договір від 04.06.2007 року, на якому позивач грунтує своє право, отже, встановлене договором право у позивача відсутнє. Крім цього, закон не передбачає можливості визнання недійсним акта приймання передачі будівельного майданчика (фронту робіт).

З огляду на викладене, у задоволенні первісного позову необхідно відмовити повністю.

На підставі статті 49 ГПК України суд вважає за необхідне стягнути на користь ДП “Черкаське будівельно - монтажне управління” із ВАТ “Будівельно –монтажна фірма “Житлобуд –3” та із ЗАТ “Фінансово-будівельна компанія “Економ-Інвест Со” по 42 грн. 50 коп. витрат на сплату державного мита та по 59 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Виходячи з викладеного, керуючись п. 6 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі щодо вимог до Північного управління капітального будівництва Міністерства оборони України.

2. Відмовити відкритому акціонерному товариству “Будівельно –монтажна фірма “Житлобуд –3” у задоволенні первісного позову повністю.

3. Зустрічний позов державного підприємства “Черкаське будівельно - монтажне управління” задовольнити повністю.

4. Визнати недійсним з дати укладення Договір про сплату боргу шляхом передачі майна кредитору від 4 червня 2007 року, укладений між закритим акціонерним товариством “Фінансово-будівельна компанія “Економ-Інвест Со” та відкритим акціонерним товариством “Будівельно-монтажна фірма “Житлобуд-3”.

5. Стягнути із відкритого акціонерного товариства “Будівельно –монтажна фірма “Житлобуд –3” (18000, м. Черкаси, вул. Дашковича, 34, ідентифікаційний код 01274188) на користь державного підприємства “Черкаське будівельно - монтажне управління” (18000, м. Черкаси, вул. Одеська, 1, ідентифікаційний код ) витрати на сплату державного мита в сумі 42 грн. 50 коп., 59 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

6. Стягнути із закритого акціонерного товариства “Фінансово-будівельна компанія “Економ-Інвест Со” (18028, м. Черкаси, вул. Пастерівська, 199, ідентифікаційний код 22801918) на користь державного підприємства “Черкаське будівельно - монтажне управління” (18000, м. Черкаси, вул. Одеська, 1, ідентифікаційний код ) витрати на сплату державного мита в сумі 42 грн. 50 коп., 59 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Суддя                                                              А.Д.Пащенко