ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
Справа №2-7/2954-2008
За позовом Фонду майна Автономної Республіки Крим (м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 17)
Про розірвання договору та стягнення 69 251,94 грн.
До відповідача: Фонду майна Автономної Республіки Крим (м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 17)
Про стягнення 22 444,90 грн. та спонукання до виконання певних дій.
Суддя ГС АР Крим Дворний І. І.
Від сторін – не викликались.
Суть справи: Фонд майна Автономної Республіки Крим звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан», в якому просить розірвати укладений між сторонами договір купівлі-продажу об’єкта нерухомого майна, корпусу №19 площею 68,5 кв. м., розташованого за адресою: вул. Полікуровська, 25, м. Ялта та знаходиться на балансі Кримського республіканського науково-дослідного інституту фізичних методів лікування та медичної кліматології ім. І. М. Сєченова. Крім того, позивач просить стягнути з ТОВ «Орлан» пеню за порушення строку сплати податку на додану вартість за об’єкт приватизації у сумі 11 521,92 грн. та пеню за порушення строку сплати за об’єкт приватизації у сумі 57 730,02 грн.
Ухвалою ГС АР Крим від 18.03.2008 р. було порушено провадження у справі та залучено Кримський республіканський науково-дослідний інститут фізичних методів лікування та медичної кліматології ім. І. М. Сєченова до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
24.04.2008 р. до ГС АР Крим від Фонду майна Автономної Республіки Крим надійшли уточнення до позовної заяви, в яких позивач зазначив, що під час підготовки акта звірки розрахунків було виявлено, що відповідачем станом на 07.02.2008 р. було сплачено 21 000,00 грн. ПДВ, а станом на 04.04.2008 р. сплачено 46 917,67 грн. ПДВ та 339 588,33 грн. основного платежу. За таких обставин, позивач просить суд розірвати укладений між сторонами договір купівлі-продажу об’єкта нерухомого майна, корпусу №19 площею 68,5 кв. м., розташованого за адресою: вул. Полікуровська, 25, м. Ялта та знаходиться на балансі Кримського республіканського науково-дослідного інституту фізичних методів лікування та медичної кліматології ім. І. М. Сєченова, та стягнути з відповідача пеню сумі 10 006,82 грн. за порушення строку сплати податку на додану вартість та пеню за порушення строку сплати за об’єкт приватизації у розмірі 67 917,67 грн.
Ухвалою ГС АР Крим від 19.06.2008 р. зустрічна позовна заява була прийнята до провадження для спільного розгляду з первісним позовом.
Рішенням ГС АР Крим від 19.06.2008 р. в позові було відмовлено.

Проте, при прийнятті вказаного рішення судом не були розглянуті по суті зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан».

Ст. 88 господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо, зокрема, з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення.

Отже, з урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне розлянути по суті зустрічну позовну заяву з прийняттям відповідного додаткового рішення.

Розглянувши зустрічну позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ :

Так, як було зазначено в рішенні ГС АР Крим від 19.06.2008 р. у цій справі, на підставі постанови Господарського суду АР Крим від 21.12.2005 р. у справі №2-8/7869-2005А, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.04.2006 р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.08.2007 р., між сторонами у справі був укладений договір купівлі-продажу об’єктів незавершеного будівництва корпусу №19 площею 68,5 кв. м., які знаходяться на балансі Кримського республіканського науково-дослідного інституту фізичних методів лікування та медичної кліматології ім. І. М. Сєченова та передані у користування за договором оренди Товариству з обмеженою відповідальністю «Орлан» та розташовані за адресою: АР Крим, м. Ялта, вул. Полікуровська, 25.

Відповідно до п. 6.1 Договору Продавець зобов’язаний, у тому числі, передати Покупцю об’єкт у встановлений в договорі строк.

Так, частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що вказаний обов’язок Фондом виконаний не був, та на день розгляду справи відсутній відповідний акт приймання-передачі об’єкту продажу, який би свідчив про належне виконання Фондом майна АР Крим своїх обов’язків за договором.

В пункті 7.2 Договору купівлі-продажу передбачено, що при невиконанні інших умов, вказаних в пункті 5 та 6 цього договору, винна сторона сплачує іншій Стороні за договором штраф в розмірі 1% від загальної вартості продажу об’єкту.

Так, ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України передбачено, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Ч. 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до ст. 549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених ст. 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання Фондом майна АР Крим своїх обов’язків щодо передачі майна, вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення неустойки засновані на положеннях чинного законодавства України.

У той же час, Товариством з обмеженою відповідальністю «Орлан» допущені певні помилки при здійсненні розрахунку розміру штрафу.

Так, в пункті 1.4 договору купівлі-продажу передбачено, що загальна вартість об’єкту продажу складає 407 506,00 грн. Отже, розмір штрафу, що підлягає стягненню з Фонду майна Автономної Республіки Крим на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан», складає 4 075,06 грн.

Стосовно зустрічних позовних вимог про спонукання Фонд майна АР Крим передати предмет договору за відповідним актом приймання-передачі суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 665 Цивільного кодексу України якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред'явити продавцеві вимоги відповідно до статті 620 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 620 ЦК України передбачено, що у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання.

Згідно зі статтею 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Серед способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі. Такий самий спосіб передбачений також статтею 20 Господарського кодексу України.

Отже, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан» в частині спонукання Фонд належним чином виконати свої обов’язки за договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, зустрічний позов ТОВ «Орлан» підлягає частковому задоволенню, через що суд вважає за необхідне за власною ініціативою прийняти додаткове рішення.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позщовних вимог відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України. ,

У той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що при подачі зустрічного позову до суду Товариством з обмеженою відповідальністю «Орлан» не було доплачено державне мито у розмірі 85,00 грн., позаяк позивачем були заявлені як вимога немайнового характеру (спонукання до передачі майна), так і майнова вимога (стягнення штрафу), а держмито сплачено у сумі 224,44 грн. лише за майнову вимогу. Так, п. 36 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993 р. N 15, передбачено, що позовні заяви по спорах, які виникають при укладенні, зміні або розірванні господарських договорів, що носять одночасно майновий характер, до яких включено вимоги про стягнення штрафу тощо, оплачуються державним митом як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв по спорах, що виникають при укладенні, зміні або розірванні господарських договорів. У такому ж порядку оплачуються державним митом позовні заяви, що носять одночасно майновий і немайновий характер. Крім того, в п. 4.5 Роз’яснень Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 04.03.98 р. N 02-5/78 (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру державне мито згідно з пунктом 36 Інструкції підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру. Отже, вказаний розмір державного мита у сумі 85,00 грн. підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан» в доход Державного бюджету України. Вказаний висновок суду також відповідає п. 4.2 Роз’яснень Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики застосування розділу УІ Господарського процесуального кодексу України» №02-5/78 від 04.03.1998 р.

З урахуванням викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 88, ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Доповнити резолютивну частину рішення Господарського суду АР Крим від 19.06.2008 р. у справі №2-7/2954-2008 пунктами наступного змісту:

1.          Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан» задовольнити частково.

2.          Зобов’язати Фонд майна Автономної Республіки Крим (м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 17, ідентифікаційний код 00036860) виконати договірні зобов’язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Орлан» (83000, м. Донецьк, вул. Собінова, 149, ідентифікаційний код 24818260) шляхом передачі предмета договору – об’єкта нерухомості – корпусу №19 площею 68,5 кв. м., розташованого за адресою: м. Ялта, вул. Полікуровська, 25, за актом приймання-передачі, та зняти цей об’єкт з балансу Фонду майна Автономної Республіки Крим протягом 10 днів з моменту набрання законної сили рішення суду.

3.          Стягнути з Фонду майна Автономної Республіки Крим (м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 17, ідентифікаційний код 00036860) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан» (83000, м. Донецьк, вул. Собінова, 149, ідентифікаційний код 24818260) штраф у сумі 4 075,06 грн., 125,75 грн. державного мита та 69,71 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          В іншій частині в зустрічному позові відмовити.

5.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан» (83000, м. Донецьк, вул. Собінова, 149, ідентифікаційний код 24818260) в доход Державного бюджету України (р/р 0002, код платежу 22090200, в банку одержувача: Управління держказначейства в АР Крим, МФО 824026, одержувач: Держбюджет, м. Сімферополь, ОКПО 37440405) державне мито в сумі 85,00 грн.

6.          Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.