ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2008 р.

№ 6/225

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г.- головуючого,

Михайлюка М.В.,

Мележик Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Приватного підприємства "Центр народознавства "Козак Мамай" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11 червня 2008 року у справі № 6/225 Господарського суду міста Києва за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Нігма", м. Київ, до Приватного підприємства "Центр народознавства "Козак Мамай", м. Київ, про стягнення 4 217 960,26 грн.,

за участю представників:

позивача –Недільська О.М. (дов. № 21 від 08.02.2008р.);

відповідача –не з’явився,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2008 року позивач –ТОВ "Будівельна компанія "Нігма" звернувся до господарського суду з позовом до відповідача ПП "Центр народознавства "Козак Мамай" про стягнення 4 217 960,26 грн.

Вказував, що 17.01.2005р. між ним та відповідачем було укладено договір підряду № 01/17-П, згідно умов якого він зобов’язався виконати підрядні роботи по ремонту нежилих приміщень, які розташовані під № 2 по вул. М. Донця в м. Києві, а відповідач –прийняти виконані роботи та здійснити їх оплату.

Також 17.01.2005р. між ним та відповідачем було укладено договір будівельного підряду № 01/17-БП, згідно умов якого він зобов’язався збудувати і здати в строк до 29.12.2006р. об’єкт (будівлі та споруди куточку української природи, архітектури та побуту “Мамаєва слобода", перелік яких міститься у додатку № 1 до договору), відповідно до пректно-кошторисної документації, а відповідач –надати йому план будівельного майданчику, передати затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти об’єкт та здійснити оплату робіт.

Зазначав, що свої договірні зобов’язання виконав, а відповідач, в порушення умов договору підряду та договору будівельного підряду, здійснив оплату виконаних робіт не в повному обсязі.

Посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов’язань в частині оплати, позивач просив стягнути з відповідача - 1 463 743,20 грн. богу за договором № 01/17-П, 22 500,04 грн. річних, 140 188,20 грн. інфляційних, 2 469 975,60 грн. боргу за договором № 01/17-БП, 17 331,77 грн. річних та 104 221,45 грн. інфляційних, а всього –4 217 960,26 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24 квітня 2008 року (суддя Ковтун С.А.) вжито заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ПП "Центр народознавства "Козак Мамай", а саме: об’єкт незавершеного будівництва "Куточок української природи, архітектури та побуту "Мамаєва Слобода", який розташований під № 2 по вул. Донця в м. Києві.

Ухвала мотивована посиланнями на ст.ст. 66, 67 ГПК України, відповідно до яких, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи, має право вжити заходів до забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11 червня 2008 року (колегія суддів у складі: Євсікова О.О. –головуючий, Вербицької О.В., Гарник Л.Л.) ухвалу залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом ст.ст. 66, 67 ГПК України, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції.

Перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи, має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За приписами статті 67 цього кодексу, позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до п. 3 роз’яснень Вищого арбітражного суду України від 23.08.1994р. № 02-5/611, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, зважаючи на те, що даний спір про стягнення коштів, які, як встановлено судами попередніх інстанцій, відсутні на рахунку відповідача та враховуючи розмір позовних вимог, заявлених до стягнення, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано зробив припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред’явлення позову, може зникнути або зменшитись, що ускладнить виконання рішення суду в майбутньому.

Отже, висновки судів попередніх інстанцій про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ПП "Центр народознавства "Козак Мамай", а саме: об’єкт незавершеного будівництва "Куточок української природи, архітектури та побуту "Мамаєва Слобода", який розташований під № 2 по вул. Донця в м. Києві, відповідають законодавству та встановленим обставинам справи.

Посилання скаржника на неправильне застосування судом апеляційної інстанції ст.ст. 66, 67 ГПК України не знайшли свого підтвердження при розгляді касаційної скарги та спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до намагань ПП "Центр народознавства "Козак Мамай" надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст. 111-7 ГПК України, і тому до уваги суду не беруться.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Центр народознавства "Козак Мамай" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 11 червня 2008 року у справі № 6/225 залишити без змін.

Головуючий: Н.Г. Дунаєвська

Судді:                                                                       М.В. Михайлюк

Н.І. Мележик