ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2008 р.

№ 29/57

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

державного підприємства "Придніпровська залізниця"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2008р.

у справі

господарського суду

№ 29/57

міста Києва

за позовом

державного підприємства "Придніпровська залізниця"

до

приватного підприємства "ВТБ Лізинг Україна"

про

за участю представників сторін:

позивача –

відповідача –

стягнення 67 331,52грн.

Резнік О.І. дов. № 67 від 01.01.2008

Губерт О.М. дов. № 115/2008 від 22.04.2008

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2008 року державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулось до господарського суду м. Києва із позовом до приватного підприємства "ВТБ Лізинг Україна" про стягнення 67331,52 грн. пені за несвоєчасну передачу лізингодавцем лізингоодержувачу предмету лізингу –автомотриси виробництва ЗАТ "Тихорецький машинобудівельний завод ім.В.В.Воровського" (Росія).

Позовні вимоги були обґрунтовані посиланням на укладений сторонами Договір фінансового лізингу від 19.09.2007 № ПР/Е-072663, згідно з яким за несвоєчасну передачу предмета лізингу лізингодавець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у відсотках від суми невиконаних зобов’язань за кожний день прострочення виконання зобов’язання.

Рішенням господарського суду м. Києва від 24.03.2008 (суддя Усатенко І.В.) позовні вимоги задоволені, стягнуто з приватного підприємства "ВТБ Лізинг Україна" на користь державного підприємства "Придніпровська залізниця" 67331,52 грн. пені та судові витрати.

Рішення суду ґрунтується на умовах укладеного договору, згідно з яким предмет лізингу –автомотриса повинен бути переданий у строк до 30.09.2007, а фактично переданий по акту приймання-передачі 11.12.2007. Підписання 10.12.2007 додаткової угоди № 1, якою сторонами змінено графік передачі предмета лізингу та графік лізингових платежів, на думку суду, не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності у вигляді сплати пені за період з 01.10.2007 по 16.10.2007, що становить суму позову.

Київський апеляційний господарський суд постановою від 13.05.2008 (головуючий суддя Кондес Л.О., судді Куровський С.В. Михальська Ю.Б.) за апеляційною скаргою приватного підприємства "ВТБ Лізинг Україна" рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовив повністю.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що сторонами змінено графік передачі предмета лізингу та графік лізингових платежів, у відповідності із вимогами ст.614 Цивільного кодексу України відповідач довів відсутність своєї вини у невиконанні в строк умов договору, оскільки вживав всіх від нього залежних заходів для належного виконання зобов’язання.

Не погоджуючись із постановою Київського апеляційного господарського суду, "Придніпровська залізниця" звернулась до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій із посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2008 скасувати, і залишити в силі рішення господарського суду м. Києва від 24.03.2008.

Касаційна скарга мотивована невірною оцінкою апеляційним судом укладеної додаткової угоди № 1 до договору як новацію договірних відносин, а також посиланням на ст.610, 612 Цивільного кодексу України, згідно з якими зобов’язання має виконуватись належним чином у встановлений договором або законом строк, а погодження сторонами перенесення терміну виконання зобов’язання після порушення первісного строку, встановленого договором, не повинно звільняти відповідача від сплати пені.

Додатковою заявою державне підприємство "Придніпровська залізниця " просить винести ухвалу про повернення з держбюджету надмірно сплачене державне мито за розгляд касаційної скарги.

Заслухавши присутніх представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові і доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем укладено Договір фінансового лізингу № 119-ФЛПР/Е-072663/НЮ від 19.09.2007 ( далі –Договір), за яким відповідач зобов’язаний був передати залізниці до 30.09.2007 предмет лізингу –автомотрису дизельну монтажну типу 1АДМ-1.3 з ізольованою монтажною площадкою виробництва ЗАТ "Тихорецький машинобудівний завод ім. В.В.Воровського" (Росія) згідно зі специфікацією - Додаток № 1, відповідно до встановлених лізингоодержувачем технічних вимог, визначених додатком № 4. Предмет лізингу передається лізингодавцем в строкове платне володіння, користування з правом викупу (далі –лізинг) лізингоодержувачу на умовах, визначених цим договором.

Кількість, виробник товару, модель та термін передачі предмета лізингу в лізинг визначаються додатком № 1 до цього договору. У разі зміни строків постачання предмета лізингу виробником графік передачі предмета лізингу може змінюватись шляхом укладання додаткової угоди.

Пунктами 3.1, 3.2 Договору встановлено, що ціна предмета лізингу визначається на умовах поставки і включає в себе вартість комплектуючих, вказаних в технічних специфікаціях. Ціна одиниці предмета лізингу 3200000,00 грн.. Загальна вартість предметів лізингу за договором складає 12800000,00 грн.

Відповідно до п. 3.4 Договору лізингові платежі за користування предметом лізингу по кожному графіку здійснюються лізингоодержувачем до закінчення лізингового періоду не пізніше 20 (двадцятого) числа поточного місяця, відповідно до графіка платежів і мають бути скоригованими на коефіцієнт коригування сумами лізингових платежів.

При цьому у пункті 3.11 Договору сторони погодили, що лізингоодержувач здійснює лізингові платежі незалежно від фактичного користування предметом лізингу. Втрата предмета лізингу також не звільняє лізингоодержувача від виконання своїх зобов’язань по лізинговим платежам за цим Договором.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до виконання сторонами всіх зобов’язань, передбачених даним договором. Пунктами 14.1, 14.3 Договору передбачено, що в цей договір сторонами можуть бути внесені зміни і доповнення, які оформляються сторонами додатковими угодами до цього Договору. Всі додатки до цього договору є його невід’ємними частинами.

Відповідно до п.14.1 Договору сторонами була підписана Додаткова угода № 1 від 10.12.2007 до Договору фінансового лізингу № 119-ФЛ ПР/Е-072663/НЮ від 19.09.2007 (далі – Додаткова угода №1), яка набуває чинності з дати підписання сторонами і діє протягом всього строку дії Договору як його невід’ємна частина, умовами якої були внесені зміни до Додатків № 2, № 3.

Додаток № 2 є графіком передачі предмета лізингу залізниці, Додатковою угодою № 1 він був змінений: автомотриса дизельна монтажна типу 1АДМ-1.3 у кількості 3 шт., виробництва ЗАТ “Тихорецький машинобудівельний завод ім.. В.В. Воровського” (Росія) кінцева дата передачі –28.12.2007, пункт передачі станція Нижньодніпровськ Вузол; автомотриса дизельна монтажна типу 1АДМ-1.3 у кількості 1 шт. кінцева дата передачі –28.01.2008, пункт передачі ст. Нижньодніпровськ Вузол.

В свою чергу, Додаток № 3 є графіком нарахування і сплати лізингових платежів, Додатковою угодою № 1 він був змінений: перший платіж за три одиниці предмету лізингу встановлений з 20.01.2008 (попередній строк платежу –20.10.2007), перший платіж за одну одиницю предмету лізингу 20.02.2008.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, відповідно до актів приймання-передачі майна в лізинг від 11.12.2007 відповідачем було передано залізниці автомотрису 1 шт. та актом приймання-передачі від 03.12.2007 автомотрису дизельну монтажного типу 1АДМ-1.3 у кількості 2 шт. виробництва ЗАТ “Тихорецький машинобудівельний завод ім.. В.В. Воровського” (Росія), пункт передачі станція Нижньодніпровськ Вузол.

Таким чином, судами встановлено, що відповідач зобов’язаний був передати залізниці предмет лізингу на суму 9600000,00 грн. у строк до 30.09.2007. Однак, після підписання Додаткової угоди № 1 строк передачі був перенесений і продовжений до 28.12.2007, а фактична передача предмету лізингу на суму 9600000,00 грн. відбулася у повному обсязі 11.12.2007.

Задовольняючи позовні вимоги Придніпровської залізниці про стягнення 67331,52 грн. пені за період з 01.10.2007 по 16.10.2007, суд першої інстанції посилався на ст.530 Цивільного кодексу України, згідно якої якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк(термін), а відповідно із ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки ( пені).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції керувався ст. 614 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа, яка порушила зобов’язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання.

Апеляційний суд дослідив лист відповідача № 77Пр-3 від 16.10.2007 до залізниці, в якому міститься інформація про зміни в графіках постачання автомотрис дизельних монтажних типу 1АДМ –1,3 пов’язаними із неможливістю виробника ЗАТ "Тихорецький машинобудівний завод ім. В.В. Воровського" (Росія), через що він не може вчасно здійснити заплановану поставку, та у цьому ж листі відповідач звернувся з пропозицією укласти Додаткову угоду до Договору фінансового лізингу №119-ФЛПР/Е-072663/НЮ від 19.09.2007, додавши до листа проект Додаткової угоди № 1 та в новій редакції Додаток № 2 (графік поставки) та Додаток № 3 (графік лізингових платежів).

Умовами укладеного сторонами Договору передбачено, що разі зміни строків постачання предмета лізингу виробником, тобто ЗАТ "Тихорецький машинобудівний завод ім. В.В. Воровського" (Росія) графік передачі предмета лізингу може змінюватись шляхом укладання додаткової угоди.

На цій підставі апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем було вжито всіх заходів щодо належного виконання зобов’язання, відсутня вина відповідача, а відтак і підстави для стягнення санкцій.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги державного підприємства "Придніпровська залізниця".

Заява державного підприємства "Придніпровська залізниця" про повернення зайво сплаченого державного мита підлягає задоволенню. У відповідності із Декретом України "Про державне мито" державне мито сплачується із касаційних скарг на постанови в розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання позовної заяви, а із спорів майнового характеру – у розмірі 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми. Оспорювана сума становить 67331,52 грн., державне мито за розгляд касаційної скарги становить 336,66 грн., а платіжним дорученням № 1453 від 05.06.2008 Придніпровська залізниця сплатила 33665,76 грн. державного мита, таким чином, надмірно сплачене державне мито в сумі 33329,10 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу державного підприємства "Придніпровська залізниця" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2008р. у справі № 29/57 залишити без змін.

Повернути державному підприємству "Придніпровська залізниця" з державного бюджету надлишково сплачене державне мито в сумі 33329,10 грн., перераховане платіжним дорученням № 1453 від 05.06.2008 в загальній сумі 33665,76 грн. Видати довідку на повернення державного мита.

Головуючий           Є. Першиков

Судді           Т. Данилова

І. Ходаківська