ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

19.06.08                                                                                           Справа № 2/230

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді

Кравчук Н.М.

суддів

Гнатюк Г.М.

Мирутенко О.Л.

розглянувши          апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінеральні води Свалявщини»(надалі ТзОВ «Мінеральні води Свалявщини»), б/ від 20.03.2008р.

на рішення                     Господарського суду Закарпатської області від 04.03.2008р.

у справі                     № 2/230

за позовом:                    Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси»Кабінету Міністрів України в особі Закарпатського обласного управління «Закарпаттяекокомресурси», м. Ужгород

до відповідача:          ТзОВ «Мінеральні води Свалявщини», с. Сусково Свалявського району

про                              стягнення суми 152 529,78 грн. заборгованості по оплаті за надані послуги за договором 01-07 Уж №87 від 28.01.2004р.,

з участю представників сторін:

від позивача: Мигович М.В. –начальник управління

від відповідача: не з’явився

Права та обов’язки, передбачені статтями 20, 22 ГПК України представнику позивача роз’яснено. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу від представника не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 04.03.2008р. у справі № 2/230 позовні вимоги про стягнення суми 152 529,78 грн. заборгованості задоволено повністю, стягнуто з ТзОВ «Мінеральні води Свалявщини»на користь Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси»Кабінету Міністрів України в особі Закарпатського обласного управління «Закарпаття- екокомресурси»суму 152 529,78 грн. заборгованості по оплаті за надані послуги за договором 01-07 Уж №87 від 28.01.2004р., 1 525,30 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідачем не доведено здійснення ним збирання, сортування, транспортування використаної тари (упаковки) та передачі її на утилізацію, яке проводиться лише за наявності відповідної ліцензії, а також не підтверджено належними доказами, що ці послуги йому надавалися іншими спеціалізованими підприємствами по збиранню, заготівлі відходів як вторинної сировини, а тому вимоги є обґрунтованими.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник рішення суду першої інстанції вважає незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. Зокрема, свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що позивачем не додано доказів на підтвердження виконання умов договору про надання послуг.

Позивач в судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів скаржника заперечує, рішення господарського суду вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідачем повторно надіслано телеграму (за вх.№ 400 від 19.06.2008р.) про відкладення розгляду справи в зв’язку неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника в судове засідання з причин перебуванням останнього у відрядженні.

Представник позивача заперечує проти задоволення даної телеграми.

Колегія суддів, порадившись, ухвалила телеграму відповідача відхилити з огляду на те, що таке є немотивованим. Крім того, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення № 319200, з якого вбачається, що ухвала останнім отримана 06.06.2008р. Відповідно до цього, позивач мав час забезпечити в судове засідання іншого представника, оскільки діюче законодавство не обмежує представництво інтересів в суді певним колом осіб.

Розглянувши подану апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу та матеріали справи, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Між Державною компанією з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси»Кабінету Міністрів України в особі Закарпатського обласного управління «Закарпаттяекокомресурси»та ТзОВ «Мінеральні води Свалявщини»28.01.2004р. було укладено договір 01-07 УЖ №87 про надання послуг із збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки) зі строком дії до 31.12.2005р. (а.с. 8).

Згідно з п.2.1 договору позивач зобов’язувався надавати відповідачу послуги щодо збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки), в якій знаходилась продукція, в тому числі шляхом залучення до виконання третіх осіб, а підприємство зобов’язується надавати компанії відомості щодо обсягів тари (упаковки), яку воно використовує для пакування, транспортування або імпортування продукції –попередні - прогнозовані обсяги на плановий рік - до 30 грудня поточного року та фактичні з реальними обсягами за звітний квартал –до 10 числа місяця, наступного за звітним кварталом.

Згідно з п. 2.3 договору акт виконаних робіт, виходячи із специфіки діяльності компанії, надається за підсумками кожного кварталу відповідно до здійсненої підприємством оплати і містить відомості про обсяг послуг, наданих компанією за договором, які є частиною загального обсягу послуг, що постійно надаються компанією у всіх регіонах України щодо тари (упаковки) з-під продукції, використаної кінцевими споживачами.

У відповідності до п. 4.1 оплата послуг здійснюється відповідачем на спеціальний рахунок позивача щоквартально до 15 числа місяця, що настає за звітнім, виходячи із фактичної кількості тари (упаковки), відвантаженої підприємством для продажу продукції в тарі (упаковці). При цьому згідно обумовленого сторонами порядку розрахунків (п.4.2 договору) обов'язок по здійсненню розрахунків за договором виникає у відповідача незалежно від терміну надання Компанією актів виконаних робіт і повинен бути виконаний не пізніше строку визначеного п.4.1. договору.

Постановою КМУ №915 від 26.07.2001р. „Про впровадження системи збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації відходів як вторинної сировини” з подальшими змінами та доповненнями, встановлено зобов'язання підприємств, установ, організацій усіх форм власності, що використовують тару (упаковку) для пакування і перевезення продукції, забезпечити збирання (приймання), зберігання і утилізацію усіх видів використаної тари (упаковки), в якій знаходилася продукція цих підприємств, установ, організацій, на всій території, де реалізується продукція, а також зазначено, що вказане зобов’язання може бути виконано шляхом укладення договорів про надання послуг із збирання, сортування, перевезення, переробки та утилізації використаної тари (упаковки) з компанією чи іншими спеціалізованими підприємствами, що мають відповідні ліцензії і умови для надання таких послуг на території України, де реалізується та утворюється відповідна використана тара (упаковка), а також здійснення оплати за надання обумовлених послуг згідно із загальним обсягом тари (упаковки), яка використовується для пакування та перевезення продукції за затвердженими тарифами.

Укладений ТОВ „Мінеральні води Свалявщини” з Компанією договір 01-07УЖ№87 від 28.01.2004р. свідчить про обрання відповідачем одного з альтернативних шляхів виконання законодавчо встановлених обов’язків щодо утилізації використаної тари (упаковки) на умовах, визначених даним договором.

Так, у відповідності до умов цього договору та постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 року №915 „Про впровадження системи збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації відходів як вторинної сировини” сторони об’єднують свої зусилля для залучення використаної тари (упаковки) в господарський обіг, поліпшення стану навколишнього середовища.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснював використання тари (упаковки) з пластмаси для пакування своєї продукції у період з вересня по грудень 2004 року і у 2005 році в розмірі 149539 кг відходів вторинної пластмасової сировини, вартість послуг зі збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації якої відповідно до діючих за постановою КМУ від 26.07.2002р. №1084 тарифів становить 152 529,78грн.

Обсяг використання тари (упаковки) з пластмаси і скла для пакування та транспортування своєї продукції у період з 4 кварталу 2004 року та протягом 2005 року достовірно доведено, зокрема, обліковими даними поданими відповідачем на виконання рішення суду у справі №2/11. Зазначені дані в повній мірі підтверджують вказану позивачем в розрахунку частину кількості використаної відповідачем тари (упаковки) у згаданий період, вартість послуг зі збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації якої, відповідно до діючих тарифів становить 152 529,78грн.

Відповідно до умов договору відповідач мав перераховувати позивачу кошти щоквартально в термін до 15 числа місяця наступного за звітнім, однак не зробив цього внаслідок чого утворився борг.

Відповідно до п. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов’язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а управнена сторона має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Тобто, кожна сторона по договору, як одну з підстав виникнення господарських зобов’язань, повинна вчинити певну дію господарського характеру (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію, тощо). При наявності господарського спору, що виник внаслідок невиконання чи неналежного виконання господарського зобов’язання, кожна із сторін повинна довести шляхом подання належних і допустимих доказів свої вимоги та заперечення.

Відповідно до ст.41 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, всупереч вимогам ст.33 ГПК України відповідачем не доведено здійснення ним збирання, сортування, транспортування використаної тари (упаковки) та передачі її на утилізацію, яке проводиться лише за наявності відповідної ліцензії, а також не підтверджено належними доказами, що ці послуги йому надавалися іншими спеціалізованими підприємствами по збиранню, заготівлі відходів як вторинної сировини, а тому колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому це рішення належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1.          Рішення господарського суду Закарпатської області від 04.03.2008р. у справі № 2/230 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

3.          Справу передати в місцевий господарський суд Закарпатської області.

Головуючий суддя                                                  Н.М. Кравчук

судді                                                                       Г.М. Гнатюк

О.Л. Мирутенко