АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

03.06.08
Справа  № 14/23

Львівський апеляційний
господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді
Краєвської М.В.

суддів:
Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ
“Винодел Молдови компані” від 26.02.2008 р. вих. № 74

на ухвалу Господарського
суду Івано-Франківської області від 12.02.2008 р.

у справі № 14/23

за позовом ТзОВ
“Станіславська торгова компанія”, м.Івано-Франківськ

до відповідача-1 суб”єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1., м.Тисмениця
Івано-Франківської обл.

до відповідача-2 ТзОВ
“Винодел Молдови компані”, м.Київ

про
стягнення 292 592, 1 грн. заборгованості за поставлену продукцію

За участю представників сторін:

від позивача -Фатула
Т.В. (представник, довіреність № 091/12 від 28.05.2008 р. в матеріалах справи);

від відповідача-1 -
не з”явився;

від відповідача-2 - не
з”явився

Представнику позивача роз”яснено
його права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів
не поступало.

Оскільки позивач не заявляв
клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол
судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без
забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу.

Перегляд справи відкладався з
підстав, викладених в ухвалах Львівського апеляційного господарського суду від
від 25.03.2008 р., 08.04.2008 р., 06.05.2008 р.

Ухвалою Господарського суду
Івано-Франківської області від 12.02.2008 р. у справі № 14/23 (суддя Булка
В.І.), зокрема, накладено арешт на кошти ТзОВ “Винодел Молдови компані” в межах
суми позовних вимог, оскільки відповідачем прострочено оплату товару згідно з
договором дистриб”юції № 307/32 від 30.07.2007 р.

Відповідач-2 з даною ухвалою не
погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу місцевого
господарського суду скасувати з підстав неправильного застосування норм
процесуального права, матеріали справи № 14/23 передати за підсудністю до
Господарського суду міста Києва.

Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим,
зокрема, що господарським судом порушено норми об”єднання позовних вимог; не
дотримано правила територіальної підсудності, правовідносини між сторонами по
справі не пов”язані між собою, мають різні правові підстави; Господарський суд
Івано-Франківської області не вправі розглядати позов до відповідача-2, так як
останній знаходиться в місті Києві, справа повинна слухатись у Господарському
суді міста Києва.

Відповідачі своїм конституційним
правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористалися, явки
повноважних представників у судове засідання не забезпечили, причини неявки не
повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду
апеляційної скарги, про що свідчить повернення поштових повідомлень з підписом
про отримання ухвали (поштові повідомлення про вручення знаходяться в
матеріалах справи).

Оскільки явка повноважних
представників сторін ухвалою суду апеляційної інстанції від 06.05.2008 р. була
визнана необов”язковою, а на власний розсуд, що не перешкоджає розгляду
апеляційної скарги по суті, то за таких обставин колегія суддів вважає за
доцільне переглянути справу у відсутності представників відповідачів за
наявними у ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу та в
судовому засіданні позивач просить ухвалу суду першої інстанції залишити без
змін, а апеляційну скаргу -без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що 12 лютого 2008 року позивач подав до господарського суду разом
з позовом заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі
грошові суми, що належать відповідачеві (а.с.15-16).

Заява ТзОВ “Станіславська торгова
компанія” обгрунтована тим, що відповідач-2 ТзОВ “Винодел Молдови компані”
ухиляється від виконання своїх зобов”язань за договором дистриб”юції № 307/32
від 30.07.2007 р., відповідно до п.3.6 якого оплата проводиться дистриб”ютором
(відповідач-2 у справі) протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання ним
товару. Останнім отримано товар згідно з вказаним договором на підставі
видаткових накладних: Л-00039737 від 04.08.2007 р. (довіреність), Л-00039740
від 04.08.2007 р. (довіреність), Л-00044487 від 30.08.2007 р. (довіреність),
Л-00053027 від 11.10.2007 р. (довіреність). Остання проплата була здійснена 23
жовтня 2007 року. Станом на день подання заяви про забезпечення позову
відповідачем-2 прострочено оплату товару на 91 день.

Розглянувши апеляційну скаргу,
вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення
представника позивача, колегія Львівського апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційну скаргу ТзОВ “Винодел Молдови компані” слід задоволити
частково, ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.02.2008
р. у справі № 14/23 в частині вжиття заходів до забезпечення позову скасувати.

При цьому колегія виходила з
наступного.

Відповідно до ст.66 ГПК України
господарський суд, зокрема, за заявою сторони має право вжити заходів до
забезпечення позову. Забезпечення позову як засіб запобігання можливим
порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної особи або
фізичної особи допускається на будь-якій стадії провадження у справі, якщо
невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення
господарського суду. Таким чином заходи до забезпечення позову застосовуються
господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

При поданні заяви про забезпечення
позову заявник насамперед повинен обгрунтувати причини звернення з заявою
відповідними обставинами, які підтверджують необхідність прийняття засобів
забезпечення.

Ухвала про забезпечення позову може
виноситися не тільки на підставі достовірно встановлених фактів, які свідчать
про недобросовісність поведінки відповідача, але і при доказуванні
високого ступеню вірогідності такої поведінки.

Таким чином, заявник повинен
обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою
та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України,
обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням
такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також
інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий
захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям
таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі
грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред”явлення
позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за
якістю на момент виконання рішення.

Як встановлено в судовому засіданні
та вбачається з матеріалів справи, в останніх на момент прийняття оскаржуваної
ухвали відсутні будь-які докази, які б свідчили про утруднення чи неможливість
виконання рішення господарського суду в майбутньому. Подана позивачем заява про
забезпечення позову є документально необгрунтована.

Таким чином, відповідно до
загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, заявник не обґрунтував
причини звернення із заявою про забезпечення позову та не підтвердив доказами
наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування даного заходу
до забезпечення позову.

Крім того, необгрунтоване вжиття
заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на 292 592, 1 грн.
призводить до виключення коштів з грошового обороту товариства, чим порушується
право останнього на здійснення підприємницької діяльності, гарантоване ст.42
Конституції України і ст.6 ГК України. Наявність заборгованості відповідача-2
перед позивачем не може бути достатньою підставою для застосування
заходу до забезпечення позову в даній справі.

Покликання апелянта на недотримання
судом першої інстанції правил територіальної підсудності колегією суддів не
беруться до уваги, оскільки згідно з ч.3 ст.15 ГПК України справи у спорах за
участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. У свою
чергу відповідно до ч.1 ст.16 ГПК України віднесені до виключної підсудності
господарського суду справи у спорах, що виникають з договору перевезення, в яких
одним з відповідачів є орган транспорту (відповідач-1 у справі),
розглядаються господарським судом за місцезнаходженням цього органу.

Посилання скаржника на порушення
господарським судом норм об”єднання позовних вимог є безпідставні, так як
згідно з ч.1 ст.58 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано
кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.
Заборгованість боржників: суб”єкта підприємницької діяльності-фізичної особи
ОСОБА_1. і ТзОВ “Винодел Молдови компані” зв”язана між собою підставою
виникнення та поданими доказами. Так, 03.12.2006 р. між ТзОВ “Станіславська
торгова компанія” (замовник) і  суб”єктом
підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1. (виконавець) укладено
договір № 01 на транспортне обслуговування. Останній здійснював перевезення
вантажу, а саме: алкогольну продукцію з м.Івано-Франківська до м.Києва, який
згідно з договором дистриб”юції № 307/32 від 30.07.2007 р. поставлявся ТзОВ
“Винодел Молдови компані”. Скаржником не обгрунтовано яким чином сумісний
розгляд цих вимог перешкоджатиме з”ясуванню прав і взаємовідносин сторін та як
наслідок суттєво утруднить вирішення даного спору.

Отже, з огляду на вищевикладене,
колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського
суду Івано-Франківської області не відповідає матеріалам справи, не грунтується
на чинному законодавстві, а доводи апелянта підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.99, 101, 104-106
ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ТзОВ “Винодел
Молдови компані” задоволити частково.

2. Ухвалу Господарського суду
Івано-Франківської області від 12.02.2008 р. у справі № 14/23 в частині вжиття
заходів до забезпечення позову скасувати.

3. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття.

4. Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку.

5. Справу повернути в місцевий
господарський суд.

Головуючий-суддя
М.В.Краєвська

Суддя
Н.А.Галушко

Суддя
Г.В.Орищин