ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2008 р.

Справа № 02/116-2А.

Господарський суд Волинської області у складі: судді Костюк С.В.,

при секретарі судового засідання Коломейчук С. В.

за участю представників сторін:

від позивача: Гіль Д. П., дов. № 3401-1/14 від 19.11.2007 року,

від відповідача : Дячук В, М., дов. № 111 від 01.04.2008 року.

Розглянув справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», м.Луцьк

до відповідача Луцької об’єднаної державної податкової інспекції, м.Луцьк

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Луцької ОДПІ № /3 від 25.04.2008 року

Відповідно до п. 6 розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, спір розглядається за нормами КАС України.

В судовому засіданні сторонам роз’яснено права та обов’язки, передбачені ст.ст.49, 51 КАС України. Заяви про відвід судді відповідно до ст.27 КАС України не поступило.

Відповідно до ст. 126 КАС України здійснюється повна фіксація судового процесу технічними засобами, а саме: програмно-апаратним комплексом «Діловодство суду».

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суть спору: Позивач ставить вимогу, уточнену в судовому засіданні 03.07.2008 року, визнати нечинним податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ № /3 від 25.04.2008 року про визначення податкового зобов’язання по податку на прибуток страхових операцій в розмірі 2572,26 грн., з них 1714,84 грн. основний платіж та 857,42 грн. –штрафна санкція.

Обґрунтовуючи заявлену вимогу вказує, що висновки Луцької ОДПІ в акті перевірки про порушення законодавства зроблено помилково, а податкове повідомлення-рішення є безпідставним та таким, що суперечить податковому і страховому законодавству. Зокрема, витрати пов’язані з веденням справи про дострокове розірвання договору страхування є складовою частиною страхового платежу або частиною від страхової, а не інших видів діяльності; походження даних витрат –страхова діяльність, тому дані доходи оподатковуються за ставкою 3% згідно п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про страхування».

Висновок відповідача щодо моменту утворення нового валового доходу в зв’язку з припиненням захисту інтересів страхувальника, суперечить п. 11.3 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а лист ДПА України від 24.07.2006 року № 13963/7/22-3017 щодо практичного застосування п.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», на який посилається податковий орган при розгляді скарг товариства, носить суб’єктивний характер, оскільки не затверджений наказом ДПА України і не зареєстрований в МЮ.

Відповідач в запереченні на позов вимоги позивача вважає безпідставними та необґрунтованими вказуючи, що сума коштів, яка утримується страхувальником в разі дострокового припинення дії договору страхування, що є компенсацією витрат на ведення справи, не є страховими платежами та підлягає включенню до складу доходу від іншої діяльності, ніж страхова, в податковому періоді, на який припадає припинення договору, а на суму повернутих страхових платежів страховиком здійснюється коригування валових внесків відповідно до п. 5.10 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а тому дані доходи оподатковуються за ставкою визначеною п. 10.1 ст. 10 зазначеного закону, тобто 25 відсотків від об’єкта оподаткування. При цьому вказує, що зазначений висновок Луцької ОДПІ підтверджується листом ДПА України від 14.07.2006 року № 7763/6/15-0516 щодо податкового обліку нормативних витрат на ведення справи страхування.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлену вимогу, а відповідач заперечує проти позову.

З представлених суду матеріалів вбачається наступне.

Працівниками податкової служби проведена планова документальна перевірка дотримання вимог податкового та валютного законодавства Волинською філією ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», за період з 01.07.2004 року по 30.06.2007 року, за результатами перевірки складено акт № 103/2200/13363112 від 10.12.2007 року.

Перевіркою встановлено заниження доходу на загальну суму 7794,71 грн., та констатовано порушення п.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України від 22.05.1997 року № 283/97-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств», із змінами та доповненнями, Порядок складання декларації з податку на доходи (прибуток) страховика, затв. наказом ДПА України від 31.03.2000 року № 146, а саме до скоригованого валового доходу філії не включені суми коштів, які утримуються страховиком у разі дострокового припинення дії договорів страхування, що є компенсацією витрат на ведення справи, які не є страховими платежами та підлягають включенню до складу доходу від іншої діяльності, ніж страхова (додаток 3 до акту перевірки).

На підставі акту перевірки 24.12.2007 року Луцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення № /0, яким визначено податкове зобов’язання по податку на прибуток страхових операцій в сумі 4032,96 грн., з якої 1948,69 грн. основний платіж та 2084,27 грн. штрафна санкція (а.с.8).

При адміністративному оскаржені даного рішення начальником Луцької ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.01.2008 року зі значком «1»(а.с.9), яким сума податкового зобов’язання залишена без змін.

В результаті оскарження даного рішення до ДПА у Волинській області та ДПА України прийняті податкові повідомлення-рішення від 20.02.2008 року зі значком «2»(а.с.10) та від 25.04.2008 року зі значком «3», якими зменшено суму податкового зобов’язання та визначено її в розмірі 2572,26 грн., з якої 1714,84 грн. основний платіж та 857,42 грн. штрафна санкція.

Податкове повідомлення-рішення від 25.04.2008 року № 000268200/3 на суму 2572,26 грн. є предметом спору по даній справі.

Заслухавши представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд дійшов висновку, що оспорюване рішення прийнято у відповідності до чинного законодавства, а тому підстави для визнання його нечинним та задоволення позовних вимог відсутні.

Даний висновок судом зроблено виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів перевірки Волинська філія ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»у період, що перевірявся, не включала до валового доходу суми нормативних витрат на ведення справи при достроковому припиненні договорів страхування в результаті чого було занижено дохід філії та донараховано податок на прибуток страхових операцій в сумі 1714,84 грн..

Відносини у сфері страхування регулюються Законом України «Про страхування»від 04.10.2001 року № 2745-ІІІ зі змінами та доповненнями (надалі Закон № 2745-ІІІ).

Статтею 10 даного закону визначено, що страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування.

Згідно ст.16 Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Порядок припинення договорів страхування унормовано ст. 28 закону, якою передбачено дострокове припинення договору за вимогою страхувальника або страховика, згідно умов договору страхування.

Так, у разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору страхування, то останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю.

У разі дострокового припинення договору страхування, крім страхування життя, за вимогою страховика страхувальнику повертаються повністю сплачені ним страхові платежі. Якщо вимога страховика обумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування, то страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування.

З зазначеного слідує, що розмір витрат на ведення справи визначається при розрахунку страхового тарифу і є складовою частиною страхового платежу.

Згідно п. 6 ст. 997 ЦК України, якщо страхувальник або страховик відмовився від договору страхування, договір припиняється.

З припиненням договору страхування припиняється цивільно-правові відносини щодо захисту майнових інтересів страхувальника у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством.

При припиненні договорів страхування з підстав, визначених законодавством, страховик має право утримувати зі сплачених страхових платежів, які підлягають поверненню, витрати на ведення справи.

За таких обставин сума витрат на ведення справи, яка вирахувана зі страхових платежів, що підлягають поверненню, для страховика є самостійним доходом, що не пов’язаний з наданням послуг зі страхування, оскільки цивільно-правові відносини щодо захисту майнових інтересів страхувальника припинені.

Пунктом 7.2 ст. 7 Закону України від 22.05.1997 року № 283/97-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»визначений порядок оподаткування страхової діяльності.

Так, згідно з п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 даного закону дохід від страхової діяльності юридичних осіб - резидентів не підлягає оподаткуванню за ставкою, встановленою у пункті 10.1 статті 10 цього Закону, та оподатковується:

- за ставкою 0 відсотків - при отриманні доходу внаслідок виконання договорів з довгострокового страхування життя та пенсійного страхування у межах недержавного пенсійного забезпечення у разі виконання вимог до таких договорів, визначених пунктом 1.37 та пунктом 1.42 статті 1 цього Закону;

- за ставкою 3 відсотки - при отриманні доходу внаслідок виконання договорів з інших видів страхування.

Для цілей оподаткування страхової діяльності під оподатковуваним доходом слід розуміти суму страхових платежів, страхових внесків, страхових премій (далі - сума валових внесків), одержаних (нарахованих) страховиками-резидентами протягом звітного періоду за договорами страхування і перестрахування ризиків на території України або за її межами, зменшених на суму страхових платежів (страхових внесків, страхових премій), сплачених страховиком за договорами перестрахування з резидентом.

Підпунктом 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 вказаного Закону передбачено, що в разі одержання страховиком доходів із джерел інших, ніж ті, що визначені у підпункті 7.2.1 цього пункту, такі доходи оподатковуються за ставкою, встановленою пунктом 10.1 статті 10 цього Закону.

Враховуючи зазначене, сума коштів, яка утримується страховиком у разі дострокового припинення дії договору страхування, що є компенсацією витрат на ведення справи, не є страховими платежами та підлягає включенню до складу доходу від іншої діяльності, ніж страхова, в податковому періоді, на який припадає припинення договору, а на суму повернутих страхових платежів страховиком здійснюється коригування валових внесків відповідно до п. 5.10 ст. 5 Закону України від 22.05.1997 року № 289-97-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств».

Згідно з п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України від 21.12.2000р. №2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (зі змінами та доповненнями) у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов’язання платника податків за підставами викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов’язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов’язання) за кожний з податкових періодів, установлений для такого податку, збору (обов’язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п’ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів що минули.

Враховуючи те, що відповідачем правомірно, з врахуванням рішень ДПА у Волинській області та ДПА України, по оспорюваному рішенню донараховано податок на прибуток страхових операцій в сумі 1714,84 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 857,42 грн., суд відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись Законами України «Про страхування», «Прооподаткування прибутку підприємств»,, «Про порядок погашення зобов’язання платників перед бюджетними та державними цільовими фондами», ст.ст. 69, 71, 86, 158-160, Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

постановив:

В позові відмовити.

Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

На постанову в 10-денний строк з дня виготовлення її повного тексту може бути подано заяву про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана в 10-денний строк без попереднього подання заяви.

Суддя

Дата виготовлення повного

тексту постанови 09.07.2008 року