СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

02 червня 2008 року

Справа № 2-15/16750-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Борисової Ю.В.,

суддів                                                                      Плута В.М.,

Голика В.С.,

за участю представників сторін:

представник позивача, Філімонова Тетяна Олександрівна, довіреність № 9276 від 11.10.07, Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком";

представник позивача, не з'явився, Кримська філія відкритого акціонерного товариства "Укртелеком";

представник відповідача, Гончаренко Вікторія Сергіївна, довіреність № б/н від 25.03.08, Виробничо-комерційна фірма "Системи";

розглянувши апеляційну скаргу Виробничо-комерційної фірми "Системи" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Іщенко І.А.) від 10.04.2008 у справі № 2-15/16750-2007

за позовом           відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" (бул. Т. Шевченка, 18,Київ 30,01030)

в особі Кримської філії відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" (вул. Р. Люксембург, 1,Сімферополь,95000)

до Виробничо-комерційної фірми "Системи" (вул. Київська, 114,Сімферополь,95043)

про стягнення 22828,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Кримської філії ВАТ "Укртелеком", звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до відповідача, Виробничо-комерційної фірми «Системи», про стягнення 22828,31 грн., в тому числі 19980,20 грн. заборгованості, 1608,40 грн. пені, 1239,71 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов'язань по оплаті наданих послуг за договором № 239 від 14.12.2006 року.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідача 24348,97 грн., в тому числі 21500,86 грн. заборгованості, 1239,71 грн. інфляційних втрат, 1608,40 грн. пені.

Відповідач, визнавши вимоги позову щодо суми заборгованості у розмірі 5092,17 грн., наполягав на тих обставинах, що сума у розмірі 12408,69 є сумою заборгованості ВАТ «Укртелеком»в особі Кримської філії ВАТ «Укртелеком»перед відповідачем, а отже підлягає зарахуванню, як зустрічна однорідна фінансова вимога. Крім того, 01.04.2008 р. відповідачем було сплачено в рахунок погашення заборгованості 4000,00 грн. Щодо стягнення пені та інфляційних втрат, відповідач вважав їх нарахування неправомірним.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Іщенко І.А.) від 10.04.2008 року у справі № 2-15/16750-2007 позов задоволено частково.

Стягнуто з Виробничо-комерційної фірми "Системи" на користь відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Кримської філії відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" 17500,86 грн. заборгованості, 215,00 грн. державного мита та 104,20 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення заборгованості у розмірі 4000,00 грн. провадження у справі припинено. В іншій частині позов залишено без розгляду.

Не погодившись з рішенням суду, Виробничо-комерційна фірма "Системи" звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким частково задовольнити позов ВАТ "Укртелеком" в особі Кримської філії ВАТ "Укртелеком" та стягнути з Виробничо-комерційної фірми «Системи»на користь ВАТ "Укртелеком" в особі Кримської філії ВАТ "Укртелеком" заборгованість у розмірі 5092,17 грн., в іншій частині позов залишити без задоволення.

На думку апелянта, оскаржене рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з’ясуванні всіх обставин у справі, оскільки судом не прийняті до уваги обов’язки позивача сплатити заборгованість перед відповідачем, тобто не враховані зустрічні однорідні фінансові вимоги.

Розпорядженням першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Видашенко Т.С. від 02.06.2008 року, у зв’язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні, у складі колегії було замінено суддю Черткову І.В. на суддю Голика В.С.

При розгляді справи в порядку й на підставах статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступні обставини.

ВАТ "Укртелеком" в особі його Кримської філії запропонувало ВКФ "Системи'' (Оператор) укласти договір від 14.12.2006 № 239 вих. - 28 (далі - Договір) про надання на місцевому рівні телекомунікаційних послуг доступу до взаємоз’єднаних телекомунікаційних мереж, за умовами якого строк його дії встановлено з 01.01.2007 по 01.01.2008.

Відповідно до підпунктів 2.2.5 та 2.3.2 пункту 2 Договору сторони зобов'язуються здійснювати розрахунки за послуги доступу до телекомунікаційних мереж сторін при наданні послуг місцевого телефонного зв'язку за розрахунковою таксою, встановленою в додатку № 3 до Договору.

ВКФ "Системи" підписала Договір з протоколом розбіжностей щодо додатку № 3 до Договору та запропонувала викласти цей додаток у редакції, згідно з якою розрахункові такси встановлюються в інших розмірах.

Цим обставинам надана оцінка в судовому рішенні господарського суду АР Крим від 16.08.2007 р. у справі № 2-14/3466-2007, залишеному без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.10.2007, а також Постановою Вищого господарського суду України від 12.02.2008 р.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення до неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції у зв’язку з наступним.

Згідно з частинами 2 та 4 статті 57 Закону України "Про телекомунікації" економічні умови взаємоз’єднання телекомунікаційних мереж операторів телекомунікацій та розрахункові такси за доступ до телекомунікаційних мереж операторів телекомунікацій визначаються на основі собівартості та з урахуванням прибутковості тих послуг, що надаються операторами телекомунікацій; розрахункові такси за доступ до телекомунікаційних мереж операторів телекомунікацій, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку телекомунікацій, установлюються Національною комісією з питань регулювання зв'язку України (НКРЗ).

Рішенням НКРЗ від 06.09.2006 № 351, яке набрало чинності з 01.01.2007, затверджено Порядок взаєморозрахунків між операторами телекомунікацій за послуги доступу до телекомунікаційних мереж при наданні послуг телефонного зв'язку, у відповідності до додатку № 1 до якого розрахункові такси за послуги доступу до телекомунікаційних мереж операторів телекомунікацій, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку телекомунікацій при наданні послуг місцевою телефонного зв’язку складають: за завершення з'єднання (у т. ч. транзит) –0, 015 грн. за хвилину без врахування ПДВ, а за транзитне з'єднання - 0,005 грн. за хвилину без врахування ПДВ. Водночас у вказаному додатку зазначено, що розрахункові такси за послуги завершення з'єднання на мережах операторів місцевого телефонного зв'язку, які вони отримують від операторів телекомунікацій, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку телекомунікацій, при наданні послуг місцевого телефонного зв'язку визначаються на договірних засадах та не можуть бути меншими, ніж 0,01 грн. за хвилину без урахування ПДВ.

Встановлено, що рішенням господарського суду АР Крим від 16.08.2007 р. у справі № 2-14/3466-2007 позов було задоволено, зобов'язано укласти Додаток № 3 в редакції ВАТ «Укртелеком», а саме: за завершення з'єднання (у т.ч. транзит) від телекомунікаційної мережі ВКФ ''Системи" на телекомунікаційні мережі ВАТ «Укртелеком»та телекомунікаційні мережі загального користування через точки взаємоз'єднання - 0, 015 грн. за хвилину на користь ВАТ ''Укртелеком" (без врахування ПДВ): за завершення з'єднання від телекомунікаційної мережі ВАТ "Укртелеком" на телекомунікаційні мережі ВКФ "Системи" через точки взаємоз'єднання - 0,01 грн. за хвилину на користь ВКФ "Системи" (без врахування ПДВ).

З врахуванням положень частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони, судом першої інстанції вірно зазначено, що вищевказані факти мають преюдиціальний характер.

Як вбачається, позивачем надавалися телекомунікаційні послуги у період з 01.01.2007 р. 31.12.2007 р.

Згідно умов договору, а також пункту 5 статті 33 Закону України "Про телекомунікації", пунктів 51, 61 Правил користування місцевим телефонним зв'язком, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 385 від 22.04.1997 р., пунктів 32, 40, 108, 184 Правил надання і отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Кабінетом міністрів України № 720 від 09.08.2005 р., відповідачем своєчасно не проведено оплату наданих телекомунікаційних послуг, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість за період з 01.01.2007 р. по 31.12.2007 р. у розмірі 21500,00 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи рахунками - актами за спірний період.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу передбачено, що Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З матеріалів справи вбачається, що часткова оплата заборгованості за надані послуги у розмірі 4000,00 грн. була сплачена відповідачем 01.04.2008 р., а отже, судом цілком правомірно припинено провадження у справі в частині стягнення 4000,00 грн. основного боргу за відсутністю предмету спору.

Статтею 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Таким чином, судова колегія вважає безпідставними посилання апелянта на взаємний обов'язок заліку зустрічних однорідних вимог, зокрема 12408,69 грн., оскільки відповідачем не було представлено жодного доказу у підтвердження існування заборгованості за позивачем у розмірі 12408,69 грн.

Також, судова колегія приймає до уваги відсутність зустрічних позовних вимог ВКФ „Системи”, а, отже й безпідставність тверджень апеляційної скарги щодо неповноти дослідження судом обставин у справі.

Крім того, дійсно, пунктом 3.3 Договору № 239 вих. 28 передбачена можливість розрахунків між сторонами за цим Договором шляхом зарахування зустрічних однорідних фінансових вимог.

Проте, згідно з вказаним пунктом Договору для здійснення такої форми розрахунку Сторони підписують протокол проведення розрахунків, в якому відображають вартість послуг, наданих за звітний період, та суму перевищення, що належить до сплати стороною, визначеною боржником, у встановлені строки. Форму протоколу проведення розрахунків наведено в додатку № 8.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не було представлено суду відповідного Протоколу.

Пунктом 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України передбачено залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Отже, щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат, у зв'язку з невиконанням ним своїх зобов'язань у розмірі 1239,71 грн. та 1608,40 грн. пені, судова колегія вважає, що судом правомірно залишено позов в частині стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 1239,71 грн. та 1608,40 грн. пені без розгляду, оскільки позивачем, в порушення вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, не було надано суду витребуваних документів (детального розрахунку стягуваних сум інфляційних втрат та пені), які необхідні для вирішення спору, що перешкоджає повному та всебічному розгляду справи.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті 17500,86 грн. заборгованості за надані позивачем послуги зв'язку за період з січня 2007 р. по грудень 2007 р., судова колегія не може погодитись з вимогами апеляційної скарги ВКФ "Системи", а тому вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято у повній відповідності до норм чинного законодавства, із врахуванням встановлених обставин справи, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 102, 103 (пункт 1), 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виробничо-комерційної фірми "Системи" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 10.04.2008 року у справі № 2-15/16750-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Ю.В. Борисова

Судді                                                                                В.М. Плут

В.С. Голик