ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

16.07.08                                                                                           Справа № 11/80

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Городечної М.І.

суддів Юркевича М.В.

Кузя В.Л.

розглянувши апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області № 09-10/1636 від 08.05.2008 року (вх. 138 від 19.05.2008 року)

на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 22.04.2008 року у справі № 11/80

за позовом Закритого акціонерного товариства “Ужгородський механічний завод”, м.Ужгород

до 1 - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області, м.Ужгород

до 2 - Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, м.Ужгород

про визнання права власності на гуртожиток по вул. Лобачевського, 43 в місті Ужгороді.

за участю представників:

від позивача: Дурдинець В.В.

від відповідача 1: Дубовий І.Б.

від відповідача 2: Полтавцева Т.В.

Присутнім в судовому засіданні представникам сторін роз‘яснено права і обов‘язки передбачені ст.ст. 22, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (надалі –ГПК України).

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 22.04.2008 року у справі № 11/80 за заявою Закритого акціонерного товариства “Ужгородський механічний завод” вжито заходів до забезпечення позову: заборонено Виконавчому комітету Ужгородської міської ради здійснювати відчуження гуртожитку по вул. Лобачевского, 43, передавати його в оренду, заставу, іпотеку, безоплатне користування третім особам, проводити перереєстрацію права власності; здійснювати передачу в господарське відання чи оперативне управління іншим особам; укладати договори з іншими організаціями; проводити реконструкцію, перебудову, добудову чи зміну статусу гуртожитку; вселення чи виселення його мешканців.

Не погоджуючись з даною ухвалою місцевого господарського суду, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області (відповідач-1 у справі, надалі - Фонд) оскаржило його в апеляційному порядку. Зокрема в апеляційній скарзі № 09-10/1636 від 08.05.2008 року (вх. 138 від 19.05.2008 року) вважає, що дана ухвала винесена місцевим судом в порушення норм процесуального права, а тому просить її скасувати. В обгрунтування даних вимог апелянт посилається на те, що Позивачем не доведено, що Виконавчий комітет Ужгородської міської ради майбутньому не зможе виконати рішення господарського суду. Також скаржник посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не було враховано, що спірне майно перебуває у власності територіальної громади міста Ужгорода, тобто даною ухвалою суд заборонив власнику майна вчиняти будь-які дії, в тому числі й спрямовані на утримання майна в належному стані.

Закрите акціонерне товариство “Ужгородський механічний завод” (Позивач у справі, надалі –ВАТ, Товариство) вимоги апеляційної скарги заперечило з підстав, викладених у запереченні № 62 від 24.06.2008 року (вх. № 4156 від 25.06.2008 року). Зокрема, посилається на те, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок про наявність підстав для забезпечення позову, посилаючись на рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 13.07.2007 року № 247, від 10.10.2007 року № 367, акт приймання-передачі гуртожитку, підписаний між відповідачами. Також позивач зазначає про те, що він є власником спірного майна, оскільки він набув таке право в процесі приватизації Державного підприємства “Ужгородський механічний завод”. За наведеного, просить ухвалу господарського суду Закарпатської області від 22.04.2008 року у справі № 11/80 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фонду без задоволення.

Представник Виконавчого комітету Ужгородської міської ради в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області.

В апеляційний суд також надійшло клопотання (вх. № 3628 від 05.06.2008 року) від Будинкового комітету «Надія»про залучення його до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, враховуючи, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про вжиття заходів до забезпечення позову, а предметом судового розгляду - дослідження дотримання судом першої інстанції норм процесуального права при винесенні даної ухвали, обсяг повноважень суду апеляційної інстанції, визначений статтями 99, 101 ГПК України, дійшла висновку про відхилення даного клопотання. В той же час, колегія суддів вважає за доцільне роз»яснити заявнику про те, що відповідно до ст. 27 ГПК України він не позбавлений можливості заявити аналогічне клопотання суду першої інстанції після повернення справи з апеляційного суду по завершенні даного апеляційного провадження під час продовження розгляду справи по суті позововних вимог.

Апеляційний суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 66 ГПК України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Необхідною умовою застосування заходів щодо забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду.

За змістом цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Згідно з ч. 2 статті 4-3 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності до ч. 4 ст. 129 Конституції України, ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В даному випадку в силу вищенавдених норм закону саме позивач повинен був довести наявність тих обставин, на підставі яких він пропонував вжити заходів до забезпечення позову.

Позивачем не подано доказів в обгрунтування необхідності вжиття заходів до забезпечення позову.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали суду, підставою для вжиття заходів до забезпечення позову у вигляді заборони Виконавчому комітету Ужгородської міської ради здійснювати відчуження гуртожитку по вул. Лобачевского, 43, передавати його в оренду, заставу, іпотеку, безоплатне користування третім особам, проводити перереєстрацію права власності; здійснювати передачу в господарське відання чи оперативне управління іншим особам; укладати договори з іншими організаціями; проводити реконструкцію, перебудову, добудову чи зміну статусу гуртожитку; вселення чи виселення його мешканців, є посилання суду на те, що відповідачем-2 вчиняються дії, спрямовані на відчуження зазначеного гуртожитку, зокрема, посилаючись на рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 13.07.2007 року № 247, від 10.10.2007 року № 367, акт приймання-передачі відомчого державного житлового фонду –гуртожитку в комунальну власність, підписаний між відповідачами. Однак, як вбачається зі змісту даних актів, вони жодним чином не підтверджують висновків суду першої інстанції та неможливість відповідачів, зокрема, Виконавчого комітету Ужгородської міської ради в майбутньому виконати рішення суду.

Крім цього, судом першої інстанції не враховано, що на час винесення оскаржуваної ухвали, право власності на спірне майно: гуртожиток по вул. Лобачевского, 43 в місті Ужгороді було зареєстровано 16.07.2007 року за Ужгородською міською радою на підставі свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 705043 від 16.07.2007 року та рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 13.07.2007 року № 247. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що дані акти є скасованими Ужгородською міською радою чи визнанні незаконними судом. Відповідно до ст.ст. 182, 331 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»від 01.07.2004 року № 1952-ІV, виникнення права власності на нерухоме майно пов»язується з його державною реєстрацією. Статтею 44 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України встановлені гарантії права власності та обсяг повноважень власника.

Таким чином, вживши за заявою позивача зазначених в оскаржуваній ухвалі заходів до забезпечення позову, судом першої інстанції не було враховано даних обставин, та не досліджено чи на час їх вжиття не порушуватимуться права інших осіб.

Отже, при винесенні оскаржуваної ухвали в місцевого суду були відсутні будь-які доказові матеріали, які б обгрунтовували те, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Таким чином, ухвала господарського суду Закарпатської області від 22.04.2008 року у справі № 11/80 прийнята внаслідок неправильного застосування судом норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а матеріали справи поверненню в Господарський суд Закарпатської області для продовження розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ :

1.          Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області задоволити.

2.          Ухвалу господарського суду Закарпатської області від 22.04.2008 року у справі № 11/80 скасувати, а матеріали справи повернути в господарський суд Закарпатської області для продовження розгляду справи.

3.           Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4.           Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в порядку та строки, передбачені статтями 109-110 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий - суддя Городечна М.І.

Судді Юркевич М.В.

Кузь В.Л.