ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10год. 56хв. "05" серпня 2008 р. Справа № 11/358-АП-08

м. Херсон, вул. Горького, буд. 18, зал судових засідань № 319

Господарський суд Херсонської області у складі судді Чернявського В.В. при секретарі Борхаленко О.А. за участю представників учасників процесу:

від позивача: Іващенка Р.М.- держ. подат. інсп., пост. дов. № 15417/9/10-105 від 28.12.2007р.

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: Павліша П.В.- ю/к, дов. від 10.01.2008р.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державної податкової інспекції у м.Херсоні, м. Херсон

до Малого приватного багатопрофільного підприємства "Віміна", м. Херсонта до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джокер", м. Херсон

про стягнення з МПБП "Віміна" на користь ТОВ "Джокер" 307876грн. 54коп. та про стягнення з ТОВ "Джокер" на користь держави 307876грн. 54коп.

Обставини справи: провадження у справі здійснюється за позовом про застосування наслідків нікчемної угоди.

Позивач вказує, що судовим рішенням від 27.03.2008р. у справі № 7/131-АП-08 визнано недійсними установчі та реєстраційні документи МПБП "Віміна", встановлено, що господарська діяльність цього підприємства здійснювалася без відома та участі особи, яка формально числиться засновником підприємства.

Позивач стверджує, що з використанням кількох підприємств, у тому числі МПБП "Віміна" організована злочинна група незаконно переводила безготівкові кошти у готівку, щодо цих обставин слідчим відділом прокуратури Херсонської області розслідується кримінальна справа № 500063-08, порушена за фактами фіктивного підприємництва ПП "Грейн-Мастер", ПП "Ромакс", МПБП "Віміна" та легалізації грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, за ознаками злочинів, відповідальність за які передбачена ст.28, ч.3, ч.2 ст.205, ч.1 ст.209 КК України. Слідством у справі встановлено, що протягом 2006-2008 років гр. Кіров А.Б. у складі організованої ним групи здійснював незаконну діяльність, яка полягала у сприянні реально діючим суб'єктам господарювання у проведенні безтоварних операцій шляхом надання їм бланків бухгалтерських документів з реквізитами зазначених підприємств для подальшого незаконного проведення безготівкових коштів у готівку та ухилення від сплати податків.

Господарські зобов'язання між відповідачами виникли 12.09.2007р. та на цей час ДПІ у м. Херсоні було складено 23.08.2007р. акт про анулювання реєстрації МПБП "Віміна" у якості платника ПДВ, свідоцтво про таку реєстрацію визнавалось недійсним постановою суду від 27.03.2008р. у справі № 7/131-АП-08.

Позивач також зазначає, що фінансові операції у оспорюваних відносинах вчинено при незвичних або невиправдано заплутаних умовах за наявності обґрунтованої підозри, що ці операції суперечать вимогам законодавства, є підстави вважати, що фінансові операції проводилися з метою легалізації (відмивання) доходів.

Позивач вважає, що однією з цілей підприємницької діяльності МПБП "Віміна" є отримання надприбутків при ухиленні від сплати певних податків, платежів до бюджету. Вчинені відповідачами угоди, за оцінкою позивача, є нікчемними.

Відповідач-1 не проявив свого відношення до позовних вимог.

Відповідач-2 позов не визнав, надав письмові заперечення проти позовних вимог, які полягають у наступному.

ТОВ "Джокер" на підставі укладеної угоди № 18 від 01.09.2007р. придбало у МПБП "Віміна" кондиціонери загальною вартістю 307876,54грн., отримавши їх за накладними № МВ-0000001 від 03.09.2007р., № МВ-0000002 від 06.11.2007р., № 0000001 від 04.02.2008р., оплативши придбання перерахуванням коштів із свого банківського рахунку на банківський рахунок МПБП "Віміна". Поряд з цим, за операціями придбання кондиціонерів ТОВ "Джокер" отримувало від МПБП "Віміна" податкові накладні.

Придбані кондиціонери ТОВ "Джокер" використало у господарській діяльності. Наявність господарських операцій з придбання ТОВ "Джокер" у МПБП "Віміна" кондиціонерів не спростована ДПІ у м. Херсоні.

Відповідач зауважує, що засновники підприємства за чинним законодавством не розглядаються як самостійні суб'єкти господарювання. Відповідно до ч.2 ст.167 Господарського Кодексу України володіння корпоративними правами не є підприємництвом. Від засновників підприємства не вимагається безпосередньо займатися підприємницькою діяльністю; посилання ДПІ у м. Херсоні на той факт, що підприємницька діяльність здійснювалась без участі та відома засновника, не може бути підставою для визнання незаконності створення та діяльності самого підприємства.

Поряд з цим, відповідач-2 повідомив, що його відносини з відповідачем-1 врегульовані договором № 18 від 01.09.2007р., при виконанні договору у платіжних документах з-за технічної помилки частково вчинено посилання на договір № 12/6 від 12.06.2006р. Договір з такими реквізитами між відповідачами не укладався, за комп'ютерного друку ці реквізити договору помилково перенесені до платіжних документів з платіжних документів у інших відносинах з іншими суб'єктом. На час вирішення спору помилка виправлена, до платіжних документів внесено дані про вчинення платежів у межах відносин за договором № 18 від 01.09.2007р.

С у д в с т а н о в и в:

За договором поставки № 18 від 01.09.2007р. ТОВ "Джокер" набуло у МПБП "Віміна" кондиціонери, отримало роботи по їх монтажу, проектні роботи, роботи по кондиціюванню, вентиляційні роботи загальною вартістю 307876,54грн. Передача товару, виконання робіт підтверджується видатковими накладними № МВ-0000001 від 03.09.2007р., № ДЖ-0000029 від 01.10.2007р., № МВ-0000002 від 06.11.2007р., № МВ-0000001 від 04.02.2008р., податковими накладними № 1 від 03.09.2007р., № 15 від 01.10.2007р., № 16 від 01.10.2007р., № 2 від 06.11.2007р., № 15 від 04.02.2008р., № 19 від 04.02.2008р., актами виконаних робіт № МВ-0000001 від 03.09.2007р., № МВ-0000002 від 01.10.2007р., № МВ-0000015 від 04.02.2008р. (копії на а.с.146-158).

Оплата набутих товарів і робіт вчинена ТОВ "Джокер" дванадцятьма платежами у період з 12.09.2007р. по 04.03.2008р. перерахуванням коштів зі свого банківського рахунку на банківський рахунок МПБП "Віміна" (довідка про платежі, надана ДПІ у м. Херсоні - на а.с.145).

Виникнення, фактична наявність зазначених господарських операцій не оспорюється ДПІ у м. Херсоні, а напроти, стверджується безпосередньо за текстом позовної заяви.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 307876,54грн. з МПБП "Віміна" на користь ТОВ "Джокер" та 307876,54грн. з ТОВ "Джокер" до бюджету слід відмовити у зв'язку з наступним.

Постановою господарського суду Херсонської області від 27.03.2008р. у справі № 7/131-АП-08 за результатами розгляду позову ДПІ у м. Херсоні до МПБП "Віміна" визнано недійсними установчі та реєстраційні документи МПБП "Віміна" з моменту реєстрації підприємства на Максимчук О.С.

Висновок про недійсність установчих документів МПБП "Віміна" у вказаному судовому рішення мотивований наступними обставинами: "07.11.2006р. до установчих документів підприємства внесені зміни, а саме: змінено керівництво підприємства. З 07.11.2006р. власником та директором МПБП "Віміна" є Максимчук О.С.

З пояснень гр. Максимчука О.С. вбачається, що зареєструвати, підприємство на власне ім'я погодився за пропозицією випадкового знайомого на ім'я Юрій, прізвище якого йому невідомо. Зареєструвати підприємство на своє ім'я йому запропонували, пообіцявши грошову винагороду в розмірі 500 грн. Разом з вищезазначеним знайомим Максимчук О.С. приїздив до нотаріуса, де підписав документи з реєстрації підприємства. Після оформлення документів незнайомці їх забрали та видали винагороду в розмірі 500 грн. Більше вони не зустрічались. Участі у веденні фінансово-господарської діяльності гр. Максимчук О.С. не приймав.

Господарська діяльність підприємства здійснювалась без відома та участі особи, яка юридично є засновником та учасником товариства, діяльністю ПП МПБП "Віміна" займалися особи, які не мають до вказаного підприємства ніякого відношення, що може свідчити про протиправний характер діяльності та дає підстави вважати ПП МПБП "Віміна" таким, що має ознаки фіктивності".

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 04.04.2008р. та довідки з цього реєстру станом на 08.05.2008р. (копії на а.с.6-11) слідує, що станом на ці дати МПБП "Віміна" існує в держреєстрі, не виключено з нього.

Серед підстав вимог ДПІ у м.Херсоні посилається на ст.207,208 Господарського кодексу (ГК) України. Відповідно до ст.207 ГК України господарське зобов'язання, яке вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, може бути на вимогу відповідного органу державної влади визнано судом недійсним. За ч.1 ст.208 ГК України, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в однієї сторони усе одержане нею повинно бути повернуто другій стороні, а одержане останньою стягується за рішенням суду в доход держави.

Наведені норми слід застосовувати з урахуванням того, що за ст.228 Цивільного кодексу (ЦК) України правочин, вчинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, водночас є таким, що порушує публічний порядок, а отже, - нікчемним. Визнання судом такого правочину недійсним не вимагається, що слідує з ч.2 ст.215 ЦК України. Позови органів державної податкової служби про визнання таких правочинів, (угод, господарських зобов'язань) недійсними вирішенню по суті судом не підлягають.

Органи державної податкової служби можуть звертатися до судів із позовами про стягнення в доход держави коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню нікчемність. Висновок суду стосовно оцінки твердження органу державної податкової служби про нікчемність правочину має бути викладеним у мотивувальній, а не резолютивній частині судового рішення.

Відмовляючи у позові стосовно стягнення коштів як з одного відповідача на користь іншого, так і з другого відповідача до бюджету не поділяє точки зору ДПІ у м.Херсоні про вчинення угод з метою, суперечною інтересам держави і суспільства, відповідно, про нікчемність угод з таких підстав.

За оцінкою суду позивач не довів твердження про те, що угоди, господарські зобов'язання за ними вчинені з метою суперечною інтересам держави і суспільства - з метою приховування доходів від оподаткування, що мав зробити у відповідності з ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України ("Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення").

Ознаками недійсності господарських зобов'язань, що вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства є:

а) наміри сторін (сторони) порушити вимоги закону при переслідуванні мети, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства;

б) наявність суб'єктивної сторони правопорушення в діях посадових осіб сторін /сторони угоди;

в) фактичне порушення інтересів держави і суспільства (порушення нормативних актів, які визначають соціально - економічні основи держави і суспільства) в результаті реалізації таких угод.

Господарські зобов'язання з поставки кондиціонерів, з виконання робіт щодо їх монтажу за природою не є суперечними інтересам держави і суспільства. Очевидним є виникнення, виконання господарських зобов'язань учасниками зі звичайною підприємницькою ціллю, належних доказів переслідування учасником чи учасниками угоди мети, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, як доказів скоєння певною особою легалізації (відмивання) доходів саме у цих відносинах, ухилення від оподаткування, яке (скоєння) було метою угод, суду не наведено. Продавець за угодою переслідував мету продати товари, покупець - набути; і один, і інший укладав угоди для отримання доходу, і одна й інша мета є реалізацією унормованих договірних відносин. Така мета не є підставою вважати недійсними, нікчемними за ст.207 ГК України господарські зобов'язання.

Саме по собі задоволення господарським судом Херсонської області 27.03.2008р. позову органу державної податкової служби про визнання недійсними реєстраційних документів МПБП "Віміна" не є достатньою підставою для оцінки вчинених цим суб'єктом господарювання з іншими суб'єктами господарювання юридично значимих дій як недійсних, оскільки кожен учасник відносин має нести відповідальність лише за свої діяння та за наявності вини.

З аналогічних міркувань недостатньою підставою для визнання недійсними господарських зобов'язань за участю МПБП "Віміна" є наведена позивачем теза про ухилення від сплати податків учасниками угоди, про відсутність у МПБП "Віміна" статусу платника ПДВ станом на час вчинення зобов'язань.

Станом на час виконання господарських зобов'язань МПБП "Віміна" перебувало в Єдиному державному реєстрі, продовжує там перебувати, має бути виключеною звідти на виконання вказаного судового рішення господарського суду Херсонської області від 27.03.2008р.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено змін.

У спорі, що розглядається, для ПП "Джокер" вважаються достовірними відомості щодо легітимності МПБП "Віміна", стосовно участі МПБП "Віміна" в спірних зобов'язаннях.

Санкції, встановлені ч.1 ст.208 ГК України не можуть застосовуватися за сам факт можливого приховування доходів від оподаткування кимось з учасників угоди.

За таких обставин правопорушенням у спірних обставинах може бути несплата податків, а не вчинення правочину.

Частиною 1 ст.208 ГК України передбачено застосування санкцій лише судом. Це правило відповідає ст.41 Конституції України, згідно з якою конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки вказані санкції є конфіскаційними, нормативно передбачені до стягнення за рішенням суду за порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі санкції слід вважати не цивільно-правовими, а адміністративно - господарськими як такі, що відповідають визначенню за ч.1 ст.238 ГК України. Такі санкції можуть застосовуватись протягом строків, встановлених ст.250 ГК України та за наявності складу правопорушення в т.ч. вини у діянні особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до відповідальності.

Тези про нікчемність зобов'язань позивач не довів, не спростувавши презумпції чинності, дійсності господарських зобов'язань. Цивільні відносини мали місце, це встановлено судом, підтверджується позицією позивача у спорі.

Розуміючи формально не визнану прецедентність права на Україні, та приймаючи до уваги:

а) що різна судова практика застосування одних і тих же нормативних актів у аналогічних справах є підставою за ст.237 Кодексу адміністративного судочинства України для перегляду Верховним Судом України постанов Вищого адміністративного суду України (така ж по суті процесуальна норма є і в господарському процесі);

б) прецедентною є практика Європейського суду з прав людини, а за ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права -

- суд обґрунтовано вважає, що застосування одних і тих же нормативних актів у аналогічних справах має бути однаковим - правильним. Суд лише констатує, що розуміння у цій справі змісту нормативних актів щодо правової природи наслідків недійсності господарських зобов'язань, підстав такої специфічної відповідальності як визнання недійсними господарських зобов'язань, вчинених з метою, суперечною інтересам держави і суспільства - з метою ухилення від оподаткування - співпадає з таким же їх застосуванням при вирішенні аналогічних питань у постанові Верховного Суду України від 26.09.2006р. за результатами розгляду скарги ДПІ у м. Судаку у справі за позовом ДПІ у м.Судаку до ПП "Колар" та ПП "Асторія" про визнання угоди недійсною та стягнення 109930936 грн. 68 коп. та у постанові цього Суду від 25.09.2007р. за результатами розгляду скарги ДПА у Волинській області у справі за позовом ДПА у Волинській області до ВАТ "ЛуАЗ" та ПП "Стар-Трейд" про визнання угод недійсними та стягнення 22259999,88грн.

За позовом позивач вказує і про можливу безтоварність операцій, але не доводить цю тезу.

Виконання зобов'язань з поставки кондиціонерів, їх монтажу, зі сплати за товар та роботу не є незвичними, невиправдано заплутаними, підозрілими, про що безпідставно стверджує позивач у позовній заяві.

Керуючись ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви на апеляційне оскарження, якщо такої заяви не буде подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження буде подано, але апеляційної скарги у визначений строк подано не буде, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Чернявський

Повний текс постанови

складено 07.08.2008р.