ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2008 р.

№ 2-7/1997-2008

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., –головуючого,

Коваленка В.М. (доповідач у справі),

Продаєвич Л.В.

розглянувши

касаційну скаргу

відкритого акціонерного товариства "Європейський банк розвитку та заощаджень", м. Сімферополь

на постанову

від 24.04.2008 р. Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі

№ 2-7/1997-2008 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальний комерційний банк "Камбіо", м. Київ

до

відкритого акціонерного товариства "Європейський банк розвитку та заощаджень", м. Сімферополь

про

стягнення 2 023 284 грн. 37 коп.

в судовому засіданні взяли участь представники:

товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальний комерційний банк "Камбіо"

Проценко О.М., довір.,

відкритого акціонерного товариства "Європейський банк розвитку та заощаджень"

Шкідченко Д.В., довір.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.03.2008 року (суддя – І.І. Дворний), що прийняте у справі № 12-7/1997-2008, позов товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальний комерційний банк "Камбіо" (далі –Позивач, Товариство) до відкритого акціонерного товариства "Європейський банк розвитку та заощаджень" (далі –Відповідач, Банк) про стягнення 2 023 284 грн. 37 коп. задоволений.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Універсальний комерційний банк "Камбіо" звернулося до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.03.2008 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги Товариства щодо звернення стягнення на майно Банку в сумі 2 024 375 грн. 96 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відкрите акціонерне товариство "Європейський банк розвитку та заощаджень" також звернулося до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило змінити рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.03.2008 року та вказати в резолютивній частині щодо скасування арешту, накладеного на майно Банку.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.04.2008 року (головуючий суддя –Гонтар В.І., судді: Черткова І.В., Щепанська О.А.) апеляційну скаргу Товариства задоволено частково, а Банку - повністю, рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.03.2008 року змінено: позов задоволено - стягнена заборгованість в сумі 2 023 284 грн. 37 коп. за рахунок майна Банку, а також скасовано ухвалу про вжиття запобіжних заходів.

Не погоджуючись з винесеною постановою суду апеляційної інстанції, відкрите акціонерне товариство "Європейський банк розвитку та заощаджень" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.04.2008 року крім частини щодо скасування ухвали про вжиття запобіжних заходів, а в оскаржуваній частині прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Касаційна скарга мотивована порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 16, 20, 509, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 16, 58, 89, 91, 94, 95, 96 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та норм процесуального права.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи позовні вимоги Товариства з урахуванням того, що ним був змінений предмет позову та позовні вимоги викладені, як звернення стягнення на майно Банку, суд першої інстанції, обравши при задоволенні позову інший спосіб захисту шляхом стягнення грошових коштів з Відповідача, в порушення положень 83 ГПК України вийшов за межі змінених позовних вимог, у зв'язку з чим судом апеляційної інстанції правомірно задоволений позов про стягнення суми заборгованості за рахунок майна Відповідача, оскільки після прийняття постанови Національного банку України від 22.02.2008 року № 39 підлягають закриттю та обнулінню всі кореспондентські рахунки Банку і останній не має можливості виконати своє грошове зобов'язання за рахунок коштів на його рахунках.

Щодо посилання Банку на те, що вимоги за укладеним з Товариством кредитним договором не були забезпечені заставою, тому звернення стягнення на майно боржника не допускається, слід зазначити наступне. Дійсно, стаття 58 Закону України "Про банки і банківську діяльність" містить загальні положення щодо відповідальності банку за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Саме законодавство, зокрема, ст. 526 Цивільного кодексу України, передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторонами договору про надання міжбанківського кредиту –Позивачем та Відповідачем, були погоджені також умови п. 4.1 договору, згідно якого встановлено положення про забезпечення кредиту всім належним позичальнику (Банку) майном та грошовими коштами, на які може бути звернено стягнення. Вказані положення відповідають вимогам ст. 58 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Отже, укладаючи вказаний договір кредиту із включенням спеціальних або загальних умов, характерних для цього виду договору та передбачених законодавством, Банк погодився із тим, що виконання такого договору, у тому числі і з його боку, має відбуватися саме відповідно до вказаних погоджених сторонами умов.

Крім цього, заявник касаційної скарги наголошує на тому, що Товариство неправомірно звернулося із вимогами у даній справі у зв'язку із відкликанням у Банку ліцензії та відкриттям ліквідаційної процедури, оскільки визнання вимог до Банку відбувається лише в процедурі ліквідації після публікації оголошення про відкликання ліцензії та відкриття ліквідаційної процедури. Між тим, суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що Закон України "Про банки і банківську діяльність" не встановлює заборону щодо звернення із кредиторськими вимогами у ліквідаційній процедурі банківської установи до здійснення ліквідатором відповідної публікації в офіційних друкованих органах –це по-перше. По-друге, як правильно зазначили суди попередніх інстанцій, відповідно до п. 8 ст. 91 Закону України "Про банки і банківську діяльність" тільки в межах ліквідаційній процедурі можуть пред'являтись вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, тоді як вимоги Товариства виникли до відкликання з 25.02.2008 року банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації Відповідача. Крім цього, ініціювання ліквідаційної процедури Банку під час здійснення провадження у даній справі про стягнення суми заборгованості відповідно до законодавства не є підставою для припинення провадження у такій справі.

Таким чином, задоволені вимоги Товариства про стягнення з Банку заборгованості по договору міжбанківського кредиту за рахунок майна Відповідача є такими, що відповідають умовам договору, обставинам справи і вимогам діючого законодавства, про що судом апеляційної інстанції зроблений правомірний висновок.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що при прийнятті рішення судом першої інстанції в порушення ст. 68 ГПК України не було вирішено питання про скасування накладеного арешту, у зв'язку з чим ухвала суду першої інстанції про вжиття запобіжних заходів була скасована судом апеляційної інстанції правомірно.

За таких обставин справи доводи касаційної скарги відкритого акціонерного товариства "Європейський банк розвитку та заощаджень" не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, тому постанова суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 58, 91 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ст. 526 Цивільного кодексу України та ст.ст. 41, 68, 83, 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Європейський банк розвитку та заощаджень" залишити без задоволення.

2.          Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.04.2008 року у справі № 2-7/1997-2008 залишити без змін.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

Л.В. Продаєвич