ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

"28" серпня 2008 р.                     Справа № А8/381-08

За позовом Приватного підприємства „ПДО-Форте”, м. Біла Церква

до відповідача Білоцерківської об‘єднаної державної податкової інспекції, м. Біла Церква

про визнання нечинним податкових повідомлень-рішень,

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя:

Чорна Л. В.

Судді:

Мальована Л.Я.

Щоткін О.В.

Представники:

від позивача: Дудник А.В. –довір. б/н від 08.08.2008р. –представник;

Гуленкова І.В. – довір. б/н від 08.08.2008р. –представник;

Долецький О.В. – наказ №1-К від 01.08.2002р. - директор;

від відповідача: Вітенко Л.С. –довір. №10950/10/10 від 06.05.2008р. –гол. держ. подат. інспектор;

Білановська К.М. –довір. №1204/8/10 від 11.02.2008р. –представник;

Геращенко Т.П. –довір. №15081/10/10 від 06.08.2008р. заст. начальника.

Суть спору:

Позивач просить суд визнати нечинними податкові повідомлення-рішення білоцерківської ОДПІ за №/0, №000943232/0 від 29.05.2008р.

Відповідач позов не визнає, посилаючись на проведення перевірки у відповідності до п.п 4.8 –4.11 Наказу ДПА України №327 від 10.08.2005р. „Про затвердження Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства” та Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень-рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Також відповідач посилається на правомірне винесення оспорюваних податкових повідомлень-рішень за порушення відповідачем п. 4.1. ст. 4, п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, абз. 4 п.п. 5.3.9 ст. 5, п.п. 11.3.1. п. 11.3 ст. 11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, п.п. 7.3.1. п.7.3 ст. 7, п.п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7, п.п. 7.5.1. п. 7.5 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, тому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Позивачем подане клопотання про залучення копій первісних бухгалтерських документів, як підтверджують дебіторську та кредиторську заборгованість з ПП „Турбота плюс”, ПП „Легіон”, ПП „Максана”.

Позов підлягає задоволенню.

судом встановлено:

На підставі направлення від 07.05.2008р. №166, виданого білоцерківською ОДПІ, та згідно наказів в.о. начальника Білоцерківської ОДПІ від 07.05.2008р. №192, від 15.05.2008р. №205, старшим державним податковим ревізором-інспектором, інспектором податкової служби 2 рангу Ахановою Маєю Володимирівною відділу проведення податкового аудиту платників податків управління податкового контролю, юридичних осіб, старшим державним податковим ревізором –інспектором Романковим Павлом Володимировичем та головним державним податковим ревізором –інспектором, інспектором податкової служби 1 рангу Карпенко Оксаною Петрівною відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 11, п. 6 ч. 6, ч. 8 ст. 11(1) Закону України „Про державну податкову службу в Україні” та на підставі постанови слідчого СВ ПМ Білоцерківської ОДПІ від 21.12.2007р. про призначення та проведення документальної перевірки проведена позапланова виїзна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання приватним підприємством „ПДО-Форте” вимог податкового, валютного та іншого законодавства з 01.07.2005р. по 14.05.2008р., відповідно до затвердженого плану перевірки.

ПП „ПДО-Форте” про проведення позапланової виїзної перевірки не повідомлялось.

Перевірка проводилась в приміщенні Білоцерківської ОДПІ, за адресою: м. Біла Церква, бул. 50р. Перемоги, 12.

За результатами перевірки встановлені порушення п. 4.1 ст. 4, п.п. 4.1.6. п. 4.1. ст. 4, абз. 4 п.п. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5, п.п. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, в результаті чого встановлено заниження на прибуток на суму 1 883 166грн. 00коп., в т.ч.: 1-ий квартал 2008р. на суму 1 883 166грн. 00коп.; п.п. 7.3.1. п. 7.3. ст. 7, п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7, п.п. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість всього на суму 872 254грн. 00коп, а саме: заниження податку на додану вартість на суму 1 088 304грн. 00коп., в т.ч.: липень 2005р. –заниження на суму 1 032 256грн. 00коп., грудень 2005р. –заниження на суму 56 01грн. 00коп., лютий 2006р. –заниження на суму 35грн. 00коп., та завищення податку на додану вартість на суму 216 050грн. 00коп., в т.ч.: серпень 2005р. –завищення на суму 916грн. 00коп., вересень 2005р. –завищення на суму 209 220грн. 00коп., листопад 2005р. –завищення на суму 5 775грн. 00коп., січень 2006р. –завищення на суму 139грн. 00коп.; п.п. „е” п. 6.3.3. п. 6.3., п.п. 6.5.2. п. 6.5 ст. 6 та п.п. „а” п. 19.2 ст. 19 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” та ст. 4 постанови Кабінету Міністрів України „Порядок надання документів та їх склад при застосуванні податкової соціальної пільги”, в результаті чого встановлено заниження податку з доходів фізичних осіб в сумі 170грн. 30коп. Результати перевірки відображені в акті №1157/23-2/20576765/150 від 22.05.2008р.

За результатами перевірки були прийняті податкові повідомлення-рішення №/0 від 29.05.2008р. по податку на прибуток підприємства на загальну суму 3 012 235грн. 00коп., в т.ч. за основним платежем 1 883 166грн. 00коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 1 130 069грн. 00коп.; №000943232/0 від 29.05.2008р. по податку на додану вартість на загальну суму 1 416 406грн. 00коп., в т.ч. 872 254грн. 00коп. за основним платежем, 544 152грн. 00коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем ч. 8 ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, п.п. 4(5) –4(11) Наказу Державної податкової адміністрації України №327 від 10.08.2005р. „Про затвердження Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних та позапланових-перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства”.

Також обґрунтовуючи позов позивач посилається на положення Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, за яким не передбачена санкція за незабезпечення зберігання фінансової звітності протягом 3-х років; проведення планової перевірки фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2004р. по 30.06.2005р.; щодо скасування державної реєстрації ПП „Максана” позивач звертає увагу суду на практику Верховного суду України від 14.02.2006р.; п.п. 7.2.3. п.п. 7.2.6. п. 7.2. ст. 7, п.п. 7.3.1. п. 7.3., п.п. 7.4.1., 7.4.5 п. 7.4., п. 7.5., ст. 7, п.п. 7.2.6 ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Перевірка проводилась за період з 01.07.2005р. по 14.05.2008р., однак, як свідчать матеріали справи у 2005р. податковою вже проводилась планова перевірка фінансово-господарської діяльності позивача, за результатами якої складено акт №552/23-2/20576465 від 15.12.2005р. та донараховано: ПДВ –11 357грн. 00коп., податок на прибуток 10 101грн. 00коп. та податок з доходів фізичних осіб –148грн. 20коп.

При цьому досліджувались документи позивача по ПП „Максана”.

Відповідно до положень Закону України „Про державну податкову службу в Україні” органи податкової служби не можуть проводити перевірки за той період, який вже був об‘єктом податкової перевірки і такий період вважається закритим.

Щодо скасування ПП „Максана”, то згідно інформації відділу державного реєстратора юридичних осіб ті фізичних осіб –підприємців ПП „Максана” значиться в Єдиному реєстрі.

Відповідно до п. 3 ст. 8 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Разом з цим, суд не може не погодитись із доводами позивача про те, що вказаний нормативний акт передбачає лише гіпотезу та диспозицію вказаного правопорушення. Єтилогія дії та структури правової норми передбачає тріаду правомочностей, яка складається з таких складових як гіпотеза, диспозиція та санкція. В зазначеній вище нормі не вказана санкція за правопорушення, тому за відсутності однієї із складових правопорушення, відсутній склад правопорушення.

Позивач уклав із ПП „Легіон” договір переуступки права вимоги на суму 2 911 365грн. 52коп., тому відсутні підстави щодо неправомірності залишків кредиторської заборгованості за вересень 2005р. Крім того, зазначене також було предметом розгляду попередньої перевірки, якою не було встановлено порушень податкового законодавства по даному контрагенту. Щодо скасування ПП „Легіон”, то станом на момент укладенні вищевказаного договору, останній не був виключений із реєстру.

Під час перевірки було встановлено порушення позивачем п.п. 7.3.1. п. 7.3 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” завищення суми податкового зобов‘язання за липень 2005р. на суму 129 704грн. 00коп., за серпень 2005р. 916грн. 00коп., за вересень 2005р. на суму 857 125грн. 00коп., встановлено завищення за грудень 72 689грн. 00коп., за січень 2006р. на суму 27 322грн. 00коп., за лютий 2006р. в сумі 175 098грн. 00коп. та встановлено заниження податкового зобов‘язання за квітень 2006р. на суму 3 166грн. 00коп. по господарських відносинах з ППФ „Турбота плюс”.

Відповідно до п.п. 7.2.3 п. 7.2. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Відповідно до п.п. 7.2.6 п. 7.2. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до п. 7.5. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій, або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.п. 7.4.5 п. 7.4. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Податкова накладна виписується в момент відповідних податкових зобов‘язань з ПДВ у продавця також коли в порушення вимог Закону відповідні податкові зобов‘язання не були відображені в податковій звітності останнього та не сплачені до бюджету.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми);

дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Первинні документи та регістри бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства тільки за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Посадова особа підприємства має право в присутності представників органів, які здійснюють вилучення, зняти копії документів, що вилучаються. Обов'язковим є складання реєстру документів, що вилучаються, у порядку, встановленому законодавством.

При порушеннях в заповнені податкової накладної, що стались без вини платника податків, підставою для включення сум до податкового кредиту є дані про цивільно-правові операції, встановлені податковим органом під час перевірки.

В разі порушення контрагентами платника податку вимог податкового законодавства, податковий орган має право у межах своєї компетенції та у відповідності до вимог чинного законодавства видавати акти державного органу на усунення таких порушень, які є обов‘язковими до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Тобто тягар доказування Законом покладено на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1). на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2). з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3). обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4). безсторонньо (неупереджено);

5). добросовісно;

6). розсудливо;

7). з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8). пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9). з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10). своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо заперечень відповідача, то вони спростовуються вищевказаних та зібраними матеріалами справи.

За таких обставин вимоги позивача обґрунтовані, матеріалами справи доведені, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Визнати нечинними податкові повідомлення –рішення Білоцерківської об‘єднаної державної податкової інспекції за №/0, №000943232/0 від 29.05.2008р.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Дана постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку: заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України – з дня складення в повному обсязі, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження (ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України).

Головуючий суддя

Л. В. Чорна

Судді:

Л.Я. Мальована

О.В. Щоткін