СУД
Ухвала

Іменем України

16
квітня 2008 року

Справа
№ 2-21/16119-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді
Лисенко В.А.,

суддів
Маслової З.Д.,

Дугаренко О.В.,

секретар
судового засідання                                        Дікан Л.І.

за участю
представників сторін:

не з'явились,

розглянувши
апеляційну скаргу
Підприємства "Фенікс" на ухвалу господарського суду Автономної
Республіки Крим (суддя  Чонгова С.І.) від
18.12.2007 по справі № 2-21/16119-2007А

за
позовом           Підприємства "Фенікс" (вул.
Лермонтова, 13-56, місто Сімферополь, 95034)

до           Кримського
республіканського підприємства "Бюро реєстрації та технічної
інвентаризації міста Євпаторія" (вул. Некрасова, 45, місто Євпаторія,
97400)

Виконавчого
комітету Молочненської сільської ради (вул. Піонерська, 7, с.Молочне, Сакський
р-н, 96552)

3
особи:  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

ОСОБА_2
(АДРЕСА_2)

про
визнання недійсним свідоцтва та спонукання до виконання певних дій

ВСТАНОВИВ:

Підприємство
„Фенікс” звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом
до Кримського республіканського підприємства "Бюро реєстрації та технічної
інвентаризації міста Євпаторія" та Виконавчого комітету Молочненської
сільської ради про визнання свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на нерухоме
майно -нежитлові споруди автокемпінгу за адресою: Сакський р-н, с.Молочне,
вул.Лиманна, 40, яке видано Виконавчим комітетом Молочненської сільської ради
19.01.2007 недійсним; про визнання державної реєстрації права власності на
нерухоме майно - нежитлові споруди автокемпінгу за адресою: Сакський р-н,
с.Молочне, вул.Лиманна, 40, ОСОБА_3; про визнання недійсною державної
реєстрації права власності на нерухоме майно -1/2 долю автокемпінгу,
розташованого за адресою: Сакський р-н, с.Молочне, вул.Лиманна, 40, ОСОБА_1;
про визнання недійсною державної реєстрації права власності на нерухоме майно,
розташованого за адресою: Сакський р-н, с.Молочне, вул.Лиманна, 40, ОСОБА_2;
про зобов'язання Кримського республіканського підприємства "Бюро
реєстрації та технічної інвентаризації міста Євпаторія" виконати
скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно -нежитлові
споруди автокемпінгу, розташованого за адресою: Сакський р-н, с.Молочне,
вул.Лиманна, 40, ОСОБА_3 та державну реєстрацію права власності на 1/2 долю
цього майна ОСОБА_2

Ухвалою
господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.12.2007 (суддя Чонгова
С.І.) у справі № 2-21/16119-2007А провадження у справі закрите.

Ухвала
суду мотивована тим, що спір не носить публічно-правового характеру, а має
індивідуальний характер, що виключає розгляд справи в порядку адміністративного
судочинства.

Не
погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить ухвалу скасувати, справу передати до суду першої інстанції для розгляду
по суті.

На
думку сторони, ухвалу прийнято з порушенням норм процесуального права, при
неповному дослідженні обставин, що мають значення для справи.

Обмежившись
посиланням на наявність спору про право власності, якого в даному випадку не
існує, суд першої інстанції на вимоги статей 3, 17 Кодексу адміністративного
судочинства України не звернув увагу та фактично ухилився від дослідження тієї
обставини, які функції (публічно-правові чи інші) відповідачі виконують у
спірних правовідносинах.

Як
вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання недійсною державної
реєстрації права власності на майно і спонукання до здійснення скасування
державної реєстрації права власності на майно. Відповідно до частини 4 статті 3
Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень” № 1952-IV від 01.07.2004 державна реєстрація є публічною та
здійснюється місцевим органом державної реєстрації прав. Статтею 4 зазначеного
Закону передбачено принцип обов'язковості державної реєстрації речових прав, у
тому числі прав власності на нерухоме майно.

Отже,
зміст наведених норм свідчить про публічно-правовий характер реєстрації речових
прав, а як наслідок цього, і про обов'язковий характер дій органів державної
реєстрації речових прав. Відповідно до положень статті 26 Закону України „Про
державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” № 1952-IV
від 01.07.2004 з питань реєстрації речових прав державний реєстратор приймає
рішення, які можуть бути оскаржені відповідно до положень статті 30 вказаного
Закону.

Пунктом
5 Прикінцевих положень Закону передбачено, що до створення єдиної системи
органів реєстрації прав реєстрація об'єктів нерухомості проводиться
комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації. Вказане свідчить про
те, що у спірних правовідносинах Кримського республіканського підприємства
"Бюро реєстрації та технічної інвентаризації міста Євпаторія" виконує
на підставі Закону саме делеговані повноваження суб'єкта владних
повноважень  у сфері державної реєстрації
речових прав, що обумовлює розгляд спорів, пов'язаних з реєстрацією, визнанням
реєстрації недійсною та скасуванням реєстрації речових прав на майно, де
відповідачем (співвідповідачем) виступає орган реєстрації, в порядку
адміністративного судочинства.

Крім
того, сторона не погоджується з висновком суду про те, що даний спір про право
власності на майно, оскільки як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено
вимоги про визнання реєстрації права власності на нерухоме майно недійсною та
її скасування не через оспорювання даного права, а через те, що підстави для
реєстрації відпали, а натомість, підстави для скасування такого права з'явились
через дії Молочненської сільської ради, а саме: через прийняття рішення
Виконавчого комітету Молочненської сільської ради, яким задоволено протест
прокурора та скасовано рішення, на підставі якого було зареєстровано право
власності.

Наведені
обставини, на думку позивача, свідчать про відсутність спору про право та
необхідність розгляду вимог в порядку адміністративного судочинства.

Заперечень
на апеляційну скаргу не надійшло.

Розпорядженням
заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від
16.04.2008 змінено склад судової колегії, суддю Фенько Т.П. замінено на суддю
Дугаренко О.В.

Сторони
в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду апеляційної скарги
повідомлені належним чином.

Судова
колегія розглядає справу за відсутністю представників сторін, оскільки
відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, належним чином
повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Переглянувши
ухвалу суду першої інстанції відповідно до вимог статей 195, 196 Кодексу
адміністративного судочинства України, судова колегія встановила таке.

Відповідно
до статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа
адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією
зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські
функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Статтею
17 Кодексу адміністративного судочинства України визначена компетенція
адміністративних судів, до якої віднесені спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових
актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між
суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері
управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають
з приводу укладання та виконання адміністративних договорів спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; спори щодо
правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Згідно
з пунктом 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Судом
встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв'язку з тим, що позивач
вважає необхідним визнати недійсними свідоцтва про реєстрацію права власності
на нерухоме майно третіх осіб та спонукання скасувати вказану реєстрацію, що в
свою чергу виключає можливість розгляду даної справи в порядку
адміністративного судочинства.

Справою
адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного
суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства
стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча
б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого
(інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та
приписи такого владного суб'єкта.

У
випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не
здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є
учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу
адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції,
і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Так,
відповідачами у даній позовній заяві дійсно зазначені суб'єкти владних
повноважень, але даний спір не має публічно-правового характеру, оскільки
пов'язаний безпосередньо з правом позивача на користування певною земельною
ділянкою.

Таким
чином, вказаний спір не носить публічно-правового характеру, а має
індивідуальний характер.

У
зв'язку з тим, що між сторонами існує спір про право та вказаний спір не носить
публічно-правового характеру, це в свою чергу виключає розгляд дійсної справи в
порядку адміністративного судочинства.

У
даному конкретному випадку наслідком визнання протиправними дій відповідача для
позивача є реалізація господарських правовідносин.

Таким
чином, спірні правовідносини повинні бути розглянутими за правилами
Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічну
позицію, щодо неможливості розгляду спорів про право в порядку   адміністративного   судочинства,   виклав
Верховний  Суд   України
в постанові від 27.03.2007 у справі № 21-1074-06 про скасування рішення Київської
міської ради.

Відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України
суддя закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в
порядку адміністративного судочинства.

Таким
чином, оскільки провадження за позовною заявою Закритого акціонерного
товариства "Кримнефтегазснаб", яку не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства, було помилково порушено, суд першої інстанції
вірно закрив провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157
Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно
до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив  обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки
ухвалу суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, вона зміні чи скасуванню не підлягає.

Апеляційна
скарга залишається без задоволення з вищевказаних підстав.

Керуючись статтями 195,
196, 198 (пункт 1), 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Підприємства "Фенікс" залишити без задоволення.

Ухвалу
господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.12.2007 у справі №
2-21/16119-2007А залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу
може бути оскаржено в порядку і строки, передбачені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                    підпис                    В.А. Лисенко

Судді                                                  підпис                    З.Д. Маслова

підпис                    О.В.
Дугаренко