ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 09/3139а

"15" липня 2008 р., 13 год. 10 хв.           м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Курченко Н.М.,

при секретарі –Мирошниченко Б.В.

за участю представників сторін: позивача –Суська Л.М. за довіреністю, відповідача –Мані шевський О.М. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі до відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»в особі філії Катеринопільського відділення № 5387 про стягнення 562,75 грн., -

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов про стягнення з відповідача 562,75 грн. коштів, перерахованих як виплата пенсій за період з 01.06.2008 року по 30.06.2008 року на рахунок пенсіонера Поліщука О.В., який помер, але не повернуті відповідачем Управлінню Пенсійного фонду України в Катерионпільському районі, незважаючи на вимогу позивача, що є відповідач, є порушенням Порядку виплати пенсій та грошової допомоги.

Відповідач у відзиві на позов вимоги позивача не визнав з наступних підстав:

- частина 2 пункту 13 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки в банківських установах не відповідає положенням Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, зокрема, ст. 5, та ст. 1066, 1068, 1071 Цивільного кодексу України, ст. 30 Закону України “Про платіжні системи та переказ коштів в Україні”;

- відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов’язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, використовувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд; банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта тільки у трьох випадках: на підставі його розпорядження, без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом;

- згідно п. 1.7. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. № 22, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученням власників цих рахунків або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів;

- відповідно до п.1.3. ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні»гроші, переказані платником отримувача, з моменту їх зарахування на рахунок переходить у власність отримувача; відповідно до ст. 30 цього Закону переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача.

У судовому засіданні:

- представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд прийняти рішення про повернення позивачу з особового рахунку пенсіонера Поліщука О.В., який помер 28.05.2008 року, кошти в сумі 562,75 грн.;

- представник відповідача не заперечив щодо вимоги повернути грошові кошти з рахунку померлого пенсіонера, але лише за рішенням суду, оскільки відповідно до банківського законодавства банк не вправі розпоряджатися коштами, які зараховані на рахунок клієнта; вважає, що порушень з боку банку не має.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

30 грудня 2005 року Управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі та ВАТ “Державний ощадний банк України” в особі керуючого філією –Катеринопільським відділенням № 5387 уклали договір №05/41/05-ЮВ (далі - Договір), предметом якого є прийняття банком виконання функції виплати пенсій та грошової допомоги, передбачені Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки в банківських установах, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 (далі –Порядок).

22 грудня 2006 року сторони уклали додаткову угоду №1 до Договору, якою змінили строк дії Договору з 01 січня 2007 року на 01 січня 2008 року.

29 грудня 2007 року сторони уклали додаткову угоду №2 до Договору, якою внесли зміни та доповнення до Договору, а саме: параграф 3 ст. 8 розділу IV після слова „одержувача” доповнили словами „разом з нарахованими на них відсотками”, у параграфі 4 ст. 8 розділу IV виключили слова „не включається до складу спадщини і” та змінили строк дії договору з 01 січня 2008 року на 01 січня 2009 року.

На виконання умов Договору відповідач здійснював виплату пенсій на рахунки пенсіонерам Катеринопільського району згідно списків, які надсилав позивач, та фінансування ним пенсій та інших витрат на відповідний період, у тому числі пенсіонеру Поліщуку Олексію Васильовичу.

Пенсіонер Поліщук О.В. помер 28.05.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР №095410 від 02 червня 2008 року.

Позивачем 03 червня 2008 року (тобто після смерті пенсіонера) було перераховано на рахунок пенсіонера Поліщука О.В., відкритий в Катеринопільському відділенні №5387 ВАТ „Державний ощадний банк України” , пенсію в сумі 562,75 грн. за період з 01.06.2008 року по 30.06.2008 року.

13.06.2008 року позивач направив відповідачу лист №2060/06 з вимогою про повернення перерахованої суми пенсії Поліщука О.В. у зв’язку з його смертю 28.05.2008 року.

Відповідач у відповіді на лист заперечив проти повернення коштів, посилаючись на те, що законодавством України встановлено механізм повернення пенсій з банківського рахунку пенсіонера після зарахування її на поточний рахунок, а вимога щодо повернення пенсій з рахунка пенсіонера за умови добровільної виплати Пенсійним фондом після його смерті суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема п.2 ст. 1068, ст. 1071 та ст. 1074 Цивільного кодексу України та встановленим Нацбанком України правилам щодо відкриття та ведення банківських рахунків для фізичних осіб.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 13 Порядку, на який посилається позивач, у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги уповноважений банк зобов'язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, і зробити відповідну помітку у примірнику списку на зарахування пенсій та допомоги, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення. Суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті пенсіонера, підлягають поверненню уповноваженим банком відповідно органам Пенсійного фонду та соціального захисту населення не пізніше наступного дня надходження відомостей про смерть одержувача. Суми пенсій, що належали одержувачу і не були зараховані на поточний рахунок у зв'язку з його смертю, не включаються до спадщини і виплачуються згідно із статтею 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ст. 25 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Днем смерті слід вважати день біологічної смерті.

З матеріалів справи вбачається, що позивач профінансував пенсію пенсіонеру, який помер. Банк на момент зарахування коштів на рахунок пенсіонеру не мав відомостей про його смерть. Такі відомості надійшли до банку після виконання ним зобов’язань по зарахуванню пенсії на рахунки пенсіонерів. Ця сума пенсії не може переходити у власність суб’єкта, який помер, відповідно, згідно зі ст.ст. 1218, 1219 ЦК, не може входити до складу спадщини.

Згідно із Законом України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні»дата авалювання - зазначена платником у розрахунковому документі, або в документі про переказ готівки дата, починаючи з якої гроші, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача (ст. 1 п.1.3). Ініціювання переказу проводиться шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа (ст.21 п. 21.1 пп.1). Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача (ст. 30 п.30.1).

Згідно ст. 1071 ЦК банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Відповідно до п.13 Порядку суми пенсій, які були зараховані на рахунки пенсіонерів після їх смерті, підлягають поверненню уповноваженим банком. Однак, у договорі з пенсіонером банк не обумовив списання за таких умов коштів з рахунку клієнта. Оскільки ці кошти помилково перераховані Пенсійним фондом після смерті пенсіонеру, не можуть йому належати, то суд вважає, що вони підлягають поверненню Пенсійному фонду за рішенням суду.

Керуючись ст. ст. 94, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»в особі філії Катеринопільського відділення № 5387, Черкаська область, смт. Катеринопіль, пров. Шевченка, 5, ідентифікаційний код: 02766965 на користь Управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі, Черкаська область, смт. Катеринопіль, вул.. Леніна, 26, ідентифікаційний код 21366722, (р/р 60 ОПЕРВ Черкаського обласного управління ВАТ „Державний ощадний банк України”, МФО 354507) - 562,75 грн. перерахованої пенсії шляхом списання з вкладного рахунка № 34185387/20 пенсіонера Поліщука Олексія Васильовича з нарахованими на неї відсотками.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                          Н.М.Курченко

Постанова складена в повному обсязі 21.07.2008 року.