ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2008 р.

№ 13/105-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенко Г.П. –головуючого,

Костенко Т.Ф.,

Мачульського Г.М.

розглянувши матеріали

касаційної скарги

Володарського районного споживчого товариства, смт. Володарка, Київська область

на постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.05.2008 р.

у справі

господарського суду Київської області

за позовом

Київської обласної спілки споживчих товариств, м. Київ

до

Володарського районного споживчого товариства, смт. Володарка, Київська область

про

спонукання до виконання умов договору делегування

за участю представників:

позивача: не з’явився,

відповідача: Степаненко В.С. за дов. від 07.03.2007р. №68

ВСТАНОВИВ:

Київська обласна спілка споживчих товариств звернулася до господарського суду Київської області із позовною заявою про спонукання Володарського районного споживчого товариства до виконання умов договору делегування.

Рішенням господарського суду Київської області від 11.04.2007 року у справі №13/105-07 позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.05.2008 р. рішенням господарського суду Київської області від 11.04.2007 року у справі №13/105-07 скасовано частково із задоволенням позову частково. Зобов’язано Володарське районне споживче товариство у відповідності до п.2.1.9 договору делегування повноважень та виконання окремих функцій від 16.04.1999 р. надати Київській обласній спілці споживчих товариств достовірну бухгалтерську і статистичну звітність за 2006 рік.; допустити відповідальних працівників Київської обласної спілки споживчих товариств до фінансово-бухгалтерської документації та матеріальних цінностей районного споживчого товариства та його власних підприємств для проведення ревізії за 2006 рік. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою з даної справи, Володарське районне споживче товариство звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Розпорядженням в.о. Голови судової палати з розгляду спорів, пов’язаних з державним регулюванням економічних відносин від 26.08.2008р. №02-12.2/300 суддю Полянського А.Г. замінено на суддю Мачульського Г.М.

Позивач з даної справи не реалізував своє процесуальне право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Згідно ст. 8 Закону України "Про споживчу кооперацію" споживчі товариства можуть на добровільних засадах об'єднуватися в місцеві спілки. Центральну спілку споживчих товариств України, і мають право вільного виходу з них. Взаємовідносини між споживчими товариствами та їх спілками будуються на договірних засадах. Товариства можуть делегувати спілкам частину своїх повноважень та виконання окремих функцій.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами врегульовано договором делегування повноважень та виконання окремих функцій від 16.04.1999 р., відповідно умов якого (п.2.1) відповідач на добровільних засадах зобов’язався делегувати Київській обласній спілці споживчих товариств повноваження та функції передбачені п.п.2.1.1 - 2.1.12 договору, а згідно п.2.1.11 договору на відповідача покладено обов’язок надавати позивачу достовірну бухгалтерську і статистичну звітність. Відповідний обов’язок відповідача також підтверджено п.10.1 його статуту та п.4.7.2 статуту позивача.

Згідно з п.2.1.9 договору позивач має право не рідше ніж раз на рік проводити ревізії фінансово-господарської діяльності РайСТ, його кооперативних організацій і підприємств. Зазначене підтверджується також положеннями статутів позивача (п.5.21.9.) та відповідача (п.4.8).

В порушення умов договору відповідач з 1-го кварталу 2002 р. не надавав позивачу статистичну і бухгалтерську звітність, не допускав ревізорів позивача до проведення ревізій, з березня 2002 р. відповідач не погоджував з позивачем питання передбачені абз. 2 п.2.1.9 договору.

Судом попередньої інстанції також встановлено, що договір делегування повноважень та виконання окремих функцій від 16.04.1999 р. на час прийняття судового рішення є чинним, оскільки, в матеріалах справи відсутні належні докази того, що після закінчення повноважень правлінь РайСТ, останнє відповідно до п.4.1 договору вимагало розірвання договору, отже він є пролонгованим на кожний наступний строк (строк повноважень нового правління). Доказів визнання спірного договору недійсним в судовому порядку у спосіб передбачений чинним законодавством України відповідачем не надано.

Крім того, як встановлено господарським судом 2-ї інстанції, позивач направляв відповідачу лист №3 від 07.04.2006 року, з вимогою про надання, на підставі п.п.4.7.2. Статуту облспоживспілки, п.10.1. Статутів РайСТ та п.п.2.1.11. договору делегування повноважень, згідно встановленого графіку статистичну звітність за 1-й квартал 2006 року в термін до 14 квітня 2006 року та фінансову звітність за 1-й квартал 2006 року о 13-00 04 травня 2006 року. Та лист №9 від 07.07.2006 року з тією ж вимогою за 6 місяців 2006 року в термін до 18 липня 2006 року та фінансову звітність за 6 місяців 2006 року в строк до 31 липня 2006 р.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов’язковим для виконання сторонами, а зобов’язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За таких обставин, враховуючи встановлене та приписи зазначених норм матеріального права, висновки апеляційного господарського суду про задоволення позову лише в частині зобов’язання відповідача надати позивачу звітність за 2006 рік та допуску відповідальних працівників Київської обласної спілки споживчих товариств до фінансово-бухгалтерської документації за вказаний період, колегія визнає правильними та обґрунтованими, оскільки звітність у відповідача витребовувалась тільки за 2006 рік.

З тих же причин апеляційним судом обгрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині інформування позивача про кількісні і вартісні зміни в складі основних засобів, в тому числі 1-ої групи пооб’єктно, оскільки в матеріалах справи відсутні докази подання позивачем такої вимоги відповідачу, а також умовами договору делегування повноважень та виконання окремих функцій від 16.04.1999 р. цього не передбачено.

Таким чином, апеляційним господарським судом встановлені обставини справи, що підтверджуються певними доказами, яким попередній суд дав належну оцінку, правом переоцінки яких в силу приписів ст. 111-7 ГПК України касаційна інстанція не наділена.

Крім того слід зазначити, що апеляційний господарський суд, відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, повторно розглядаючи справу, з достатньою повнотою з’ясував обставини, які мали значення для правильного розгляду апеляційної скарги, з урахуванням чого колегія вважає, що господарськими судом попередньої інстанції дана належна юридична оцінка обставинам справи, порушень норм матеріального та процесуального права не вбачається, постанова відповідає чинному законодавству України та обставинам справи і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.05.2008 р. у справі №13/105-07 залишити без змін.

Головуючий суддя          : Г.П. Коробенко

Судді: Т.Ф. Костенко

Г.М. Мачульський