донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

29.07.2008 р.                                                              справа №1/50пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Діброви Г.І.

суддів

Гези Т.Д. , Шевкової Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача:

Новіков В.В. (довіреність б/н від 01.03.08р.),

від відповідача:

Федорчук В.В (довіреність б/н від 28.02.08р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний будинок», м.Макіївка Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

28.05.2008 року

по справі

№1/50пд (Азарова З.П.)

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний будинок», м.Макіївка Донецької області

до

Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Донецької обласної дирекції, м.Донецьк

про

визнання договору недійсним

В С Т А Н О В И В:

У 2008 році позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельний будинок», м.Макіївка Донецької області, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»в особі Донецької обласної дирекції, м.Донецьк, про визнання правочину –Договору поруки № 014/03/008-71091, укладеного 25 квітня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль»в особі Донецької обласної дирекції, м.Донецьк та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельний будинок», м.Макіївка Донецької області, недійсним з моменту його вчинення.

Рішенням господарського суду Донецької області від 28.05.2008р. у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний будинок», м.Макіївка Донецької області було відмовлено. Рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено підстави його звернення до суду, з Довіреності № 164 від 08.09.04р. вбачається, що повноваження керівника відділення не були обмежені при укладенні договору поруки з юридичною особою та відсутні підстави не приймати в якості належного доказу надану відповідачем ксерокопію цієї довіреності.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельний будинок», м.Макіївка Донецької області, з прийнятим рішенням не згоден, вважає його помилковим та прийнятим судом з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 28.05.2008р. скасувати та прийняти нове, яким визнати недійсним Договір поруки № 014/03/0088 від 26 квітня 2005 року.

Від відповідача, Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»в особі Донецької обласної дирекції, м.Донецьк, на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, якими він вважає рішення господарського суду Донецької області від 28.05.08р. правомірним та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої вимоги та заперечення щодо апеляційної скарги.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з’ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи №1/50пд, та наданих представниками сторін пояснень.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до статей 28-29 Закону України «Про судоустрій»та статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 «Про судове рішення», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до пунктів 2,3,4 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із статтею 4-2 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду відповідає вищевказаним вимогам, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (Кредитор), в особі начальника Першого Макіївського відділення Шевченко Наталії Іванівни, яка діяла на підставі Довіреності № 164 від 08.09.04р., та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельний будинок»(Поручитель), в особі директора Кібок Едурда Костянтиновича, який діяв згідно Статуту, без заперечень та зауважень був укладений Договір поруки № 014/03/008-71091 від 25 квітня 2005 року.

Згідно пункту 1.1 Договору поруки № 014/03/008-71091 сторони визначають, що це зобов'язання підписано ними у відповідності до чинного законодавства України та відповідає положенням статей 553-559 Цивільного кодексу України.

Сторони Договору встановили, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Кредитором відповідати по зобов'язанням Боржника –Дорохова М.М., які виникають з кредитного Договору №014/03/0088-71090 від 26 квітня 2005 року, в повному обсязі цих зобов'язань (пункт 1.2 Договору поруки).

Шевченко Н.І., що діяла як Кредитор, при укладенні Договору поруки №014/03/008-71091 в підтвердження своїх повноважень надала Довіреність №164 від 08.09.04р. Позивач наполягає, що відповідно до цієї Довіреності Шевченко Наталія Іванівна мала право укладати види правочинів з обмеженнями щодо юридичних осіб.

В 2007 році Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»в особі Донецької обласної дирекції, м.Донецьк звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний будинок», м.Макіївка Донецької області про стягнення 11 002 грн. 74 коп. заборгованості за Кредитним договором №014/03/0088-71090 від 26.04.05р., виконання якого забезпечувалося Договором поруки № 014/03/0088-71091 від 26.04.05р. Рішенням від 20.02.08р. по справі №19/266 позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»в особі Донецької обласної дирекції, м.Донецьк були задоволені.

Позивач наполягає, що про незаконність укладення Договору поруки йому стало відомо після розгляду господарським судом Донецької області позову Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»в особі Донецької обласної дирекції, м.Донецьк по справі № 19/266.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, вислухавши пояснення представників сторін, судова колегія дійшла висновку, що:

Згідно з пунктом 4 статті 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вимогами статті 43 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

Пункти 1-5 статті 203 Цивільного кодексу України містять загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою .

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 547 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання зобов'язань за Кредитним договором № 014/03/008-71091, між відповідачем та позивачем був укладений Договір поруки № 014/03/0088-71091від 26.04.05р.

Від імені відповідача Договір поруки був підписаний начальником Першого Макіївського відділення Донецької обласної дирекції Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль»- Шевченко Наталією Іванівною на підставі Довіреності № 164 від 08.09.04р.

З копії Довіреності № 164 (арк..с. 51), завіреної належним чином відповідачем, вбачається, що з метою виконання своїх повноважень, Шевченко Наталія Іванівна мала право:

- укладати та підписувати від імені банку цивільно-правові та господарські угоди, договори, які передбачені чинним законодавством України (крім угод, що перелічені у п. 2, на які видається окреме доручення);

- підписувати договори, угоди, контракти та документи з питань банківських та інших операцій у межах наданих повноважень та лімітів наданих АППБ «Аваль», з дозволом на здійснення операцій та які передбачені внутрішньобанківськими документами, розпорядженнями, наказами, листами, у тому числі підписувати кредитні договори з фізичними особами на суму не більш 100 000 грн. з одним позичальником.

Цією довіреністю Шевченко Н.І було надано право підписувати від імені Банку всі цивільно-правові та господарські угоди, договори, які передбачені чинним законодавством України, крім угод, на які потрібно окреме доручення. Таким чином, були обмежені права Шевченко Н.І. тільки щодо укладання угод, договорів, контрактів: відчуження і купівлі нерухомості; купівлі-продажу акцій підприємств; гарантій та поруки від імені Банку в якості гаранта або поручителя, та укладання кредитних договорів з фізичними особами на суму не більше 100 000 грн.

Довіреність була засвідчена 08.09.2004 року Морозовим Є.В. - приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу та внесена в реєстр за №3451/

Надавши правову оцінку Довіреності № 164 від 08.09.04р., суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що Шевченко Н.І. мала необхідний обсяг цивільної дієздатності для укладання з юридичною особою - Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельний будинок»Договору поруки № 014/03/0088-71091 від 26.04.05р.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що директор ТОВ «Будівельний будинок»- Кібок Е.К., при підписанні Договору поруки, нібито звертав увагу Банку на обставини відсутності повноважень Шевченко Н.І., судовою колегією до уваги не прийняті, оскільки Кібок Е.К., добровільно, без заперечень та зауважень, за власним волевиявленням підписав Договір поруки 014/03/0088-71091від 26.04.05р. і суд не встановив наявності таких обставин.

Доводи заявника апеляційної скарги щодо невідповідності наданої відповідачем копії Довіреності №164 вимогам законодавства України та її можливої підробки, судовою колегією відхилені, оскільки позивачем відповідно до вимог статей 33, 34, 36 не було надано суду першої інстанції доказів наявності вироку суду загальної юрисдикції, в якому було б встановлено факт підробки документу або наявності будь-якої іншої довіреності на Шевченко Н.І., визнаної відповідачем.

Колегія суддів вважає, що зазначений Договір поруки згідно статті 204 Цивільного кодексу України, є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та не була доведена позивачем.

Таким чином, суд першої інстанції при прийнятті рішення від 28.05.08р. по справі № 1/50пд правомірно дійшов висновку, що Договір поруки 014/03/0088-71091від 26.04.05р. укладений у відповідності до вимог статті 203 Цивільного кодексу України.

З огляду на вищезазначене, господарським судом Донецької області обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог позивача про визнання правочину –Договору поруки № 014/03/008-71091, укладеного 25 квітня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль»в особі Донецької обласної дирекції, м.Донецьк та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельний будинок», м.Макіївка Донецької області, недійсним з моменту його вчинення.

Інші доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 28.05.2008 року у справі № 1/50пд ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний будинок», м.Макіївка Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 28.05.2008 року у справі № 1/50пд залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 28.05.2008 року у справі № 1/50пд –без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в п’ятиденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд у місячний строк.

Головуючий          Г.І. Діброва

Судді:          Т.Д. Геза

Т.А. Шевкова

Надр.5 прим:

1 –у справу;

2 –позивачу;

3 –відповідачу;

4- ДАГС;

5 –ГС Дон. обл.;

Ширіна Ю.М.