ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.06.08 Справа №8/596/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Кагітіна Л.П. судді Кагітіна Л.П. , Шевченко Т. М. , Яценко О.М.

при секретарі: Пересаді О.В.,

за участю представників:

позивача: Калініна Ю.О., довіреність № 244 від 26.11.2007 року;

відповідача: Мазур Г.В., довіреність № 1 від 28.03.2008 року

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватоп», м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 23.01.2008 року у справі № 8/596/07

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Котовського», с. Долина Токмацького району Запорізької області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватоп», м. Запоріжжя

про стягнення 144943грн.25коп. та зобов’язання вчинити дії.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Котовського», с. Долина Токмацького району Запорізької області подано позов про стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватоп» заборгованості за договором № 25 від 01.08.2002 року 144943,25 грн., у тому числі: 118174,72 грн. суму основного боргу з урахуванням інфляції, 6380 грн. річних, 8911,28 грн. пені; 11477,25 грн. збитків та про зобов’язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватоп» припинити користування переданим в оренду майном – артезіанською свердловиною та КТП консервного цеху, та повернути йому вищевказане майно як власнику (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.01.2008 року у справі № 8/596/07 (суддя Попова І.А.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватоп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Котовського» 118174 грн. 72 коп. основного боргу з урахуванням втрат від інфляції грошових коштів, 6380 грн. річних процентів, 8911 грн. 28 коп. пені, 1567 грн. 43 коп. судових витрат. Зобов’язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Акватоп» припинити користуватися артезіанською свердловиною та КТП консервного цеху в м. Молочанськ та повернути вищевказане майно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Котовського». В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду в задоволеній частині мотивовано доведеністю позовних вимог щодо наявності за відповідачем заборгованості з орендної плати за період з 15.11.2003р. по 15.11.2007р. у розмірі 100000грн., правомірності нарахування втрат від інфляції у розмірі 18174грн.72 коп. та річних , нарахованих за вищезазначений період, в розмірі 6380грн., пені за період з 15.04.2007р. по 15.11.2007р. в сумі 8911грн.28 коп., а також щодо зобов»язання відповідача припинити користування артезіанською свердловиною і КТП консервного цеху у м.Молочанськ та повернення вищевказаного майна на користь позивача. Відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення збитків в сумі 11477грн.25 коп., оскільки суд не вбачає причинного зв»язку між зазначеними в позові подіями та збитками.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Акватоп», м. Запоріжжя не погодилося із рішенням господарського суду Запорізької області та звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 23.01.2008 року у справі № 8/596/07 та прийняти нове рішенням, яким відмовити в позові Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Котовського» у повному обсязі. При цьому вважає, що вказане рішення прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказує, що позивач не довів своє право на повернення майна на свою користь, а висновок суду в частині повернення майна та заборони їм користуватися є хибним. Вважає, що заборгованість з орендної плати повинна бути розрахована з 15.12.2004 року, тобто судом враховано, що ст. 257 Цивільного кодексу України встановлено строк позовної давності в три роки. Звертає увагу на те, що з 03.09.2007 року у Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Котовського» не було правових підстав нараховувати орендну плату, оскільки спірне майно належало Морозову О.О. на підставі рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 03.09.2007 року. Вказує на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Котовського» не довело своє право власності на спірне майно. Зазначає, що довідка щодо знаходження на балансі позивача свердловини та КТП не є доказом права власності на майно. Вказує, що стягнення пені у розмірі 8911,28 грн. є необґрунтованим, оскільки відповідач не був повідомлений про зміну розрахункового рахунку позивача, у зв’язку з чим не зміг виконати зобов’язання за договором оренди від 01.08.2002 року.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 06.05.2008 року у справі № 8/596/07 апеляційний розгляд справи призначено на 11.06.2008 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Котовського», с. Долина Токмацького району Запорізької області у відзиві на апеляційну скаргу просить суд змінити рішення господарського суду Запорізької області від 23.01.2008 року у справі № 8/596/07 та стягнути з відповідача заборгованість по договору оренди № 25 від 01.08.2002 року в сумі 119573,33 грн., а саме: 108501,89 грн. основного боргу з урахуванням інфляції, 6105,44 грн. 3% річних, 4966 грн. пені. При цьому вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення – зміненню. Зазначає, що про те, що майно з 03.09.2007 року належало на праві власності Морозову О.О., а з 04.10.2007 року відповідач набув права власності на нього шляхом укладення з Морозовим О.О. договору купівлі-продажу, дізнався вперше з апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватоп». Вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Котовського» є власником свердловини та КТП на законних підставах, оскільки є правонаступником КСП ім. Котовського, що підтверджується відповідним записом у Статуті товариства. Зазначає, що твердження Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватоп» про те, що артезіанська свердловина та КТП належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Акватоп» на праві власності є хибним, оскільки майно нікому не продавалось та не відчужувало будь-яким іншим шляхом на користь будь-якої іншої особи. Зазначає, що 01.08.2002 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Котовського» передало артезіанську свердловину та КТП у тимчасове користування на умовах оренди Товариству з обмеженою відповідальністю «Акватоп». Звертає увагу на те, що на момент прийняття рішення договір оренди не визнаний судом недійсним, не припинений сторонами, та є правомірним в розумінні статті 204 Цивільного кодексу України. Вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Котовського» має право на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватоп» заборгованості за договором оренди за період з 15.11.2003 року по 03.09.2007 рік. Вказує, що твердження Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватоп» про те, що виконанню зобов’язань перешкоджала зміна розрахункового рахунку є хибним, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Акватоп» само змінило свої реквізити та не надало доказів щодо перерахування грошових коштів на попередній та на новий розрахункові рахунки, а тому відповідач не може вважатися таким боржником, який не зміг виконати свої зобов’язання внаслідок прострочення кредитора.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1140 від 10.06.2008 року справу №8/596/07 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий: Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Шевченко Т.М., Яценко О.М., якою апеляційна скарга прийнята до розгляду.

В судовому засіданні 11.06.2008 року представники сторін підтримали свої доводи викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї.

За заявою представників сторін апеляційний розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів запису судового процесу.

По закінченні судового засідання, за згодою представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Котовського» звернулося з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватоп» про стягнення заборгованості за договором оренди №25 від 01.08.2002р. 118174,72 грн. основного боргу з урахуванням інфляції, 6380грн. річних, 8911,28 грн. пені, 11477грн.25 коп. збитків та про зобов»язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Акватоп» припинити користуватися переданим в оренду майном – артезіанською свердловиною та КТП консервного цеху та повернути вищевказане майно йому як власнику (з урахування збільшення позовних вимог ).

Рішенням господарського суду першої інстанції позовні вимоги було задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватоп» 118174,72грн. основного боргу з урахуванням втрат від інфляції грошових коштів, 6380 грн. річних, 8911,28грн. пені, 1567,43грн. судових витрат. Зобов»язано товариство з обмеженою відповідальністю «Акватоп» припинити користуватися артезіанською свердловиною та КТП консервного цеху в м. Молочанськ та повернути вищевказане майно на користь позивача у справі.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач по справі звернувся з апеляційною скаргою про його скасування.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи, застосування норм матеріального та процесуального права при винесені оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, в силу наступного:

Як свідчать матеріали справи, 01.08.2002 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Котовського» с.Долина Токмацького району Запорізької області (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Акватоп» (орендар) м.Запоріжжя укладено договір оренди №25, за умовами якого орендодавець (позивач) передав, а (орендар) відповідач прийняв в орендне користування майно, а саме: артезіанську свердловину та КТП консервного цеху в м.Молочанськ, про що свідчить акт приймання-передачі від 15.09.2002 р. Строк дії договору узгоджено сторонами п.6.1 договору до 01.01.2012 р. За умовами п.п. 4.1- 4.2 зазначеного договору оренди відповідач зобов’язався сплачувати позивачу орендну плату в розмірі 2000 грн. в місяць шляхом перерахування на поточний рахунок орендодавця до 15 числа кожного місяця.

Виходячи із змісту позовних вимог та уточнень до них, орендодавець (позивач) стверджував, що орендар (відповідач) в узгоджені строки та в узгоджених розмірах орендну плату не вносив, внаслідок чого за ним склалася заборгованість з орендної плати за договором №25 за період з 15.11.2003р. по 15.11.2007р. в розмірі 100000 грн. Згідно уточненого розрахунку, наданого позивачем до відзиву на апеляційну скаргу, позивач вважає, що за відповідачем рахується заборгованість за період з 15.11.2003р. по 03.09.2007р. в сумі 94000грн., а з урахуванням втрат від інфляції на цю суму боргу в сумі 108501,89 грн. Окрім того, з урахуванням уточненої суми основного боргу позивач зменшив суму річних до 6105,44 грн. та суму пені до 4966грн.

На підставі наданих розрахунків позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив змінити оспорюване відповідачем рішення господарського суду та стягнути з відповідача на його користь 119573,33 коп. ( у т.ч. 108501,89 грн. основного боргу з урахуванням інфляції, 6105,44 грн. річних, 4966 пені).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав доводи апеляційної інстанції, просив рішення господарського суду скасувати у повному обсязі та повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно приписів ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв»язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, колегія суддів не погоджується з висновком господарського суду по даній справі щодо задоволеної частини, враховуючи нижчевикладене:

Господарські відносини суб’єктів господарювання щодо оренди майна регулюються нормами Цивільного Кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених главою 30 Господарського кодексу України.

Так, ст.762 Цивільного кодексу України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, а у відповідності до приписів ст.286 Господарського кодексу України орендна плата –це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Також, згідно приписів ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору.

Відповідач по справі не надав ані до суду першої інстанції ані до апеляційної інстанції доказів сплати орендної плати в установленому розмірі та в установленому порядку.

Однак, відповідачем було надано до апеляційної інстанції додаткові докази та матеріали що стосуються фактичних обставин даної справи.

Так, до апеляційної скарги відповідач надав низку документів, а саме:

договір оренди №21/а-2007 від 21.11.2007р., який свідчать, що на час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач фактично знаходився за адресою: м.Запоріжжя, вул. Миколи Краснова,10, а не по пр. Леніні 151-А, як зазначено в позовній заяві;

витяг за 16059438 від 26.09.2007р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно на цілісний майновий комплекс консервного заводу в с. Левадне, Токмацького району Запорізької області;

договір купівлі-продажу від 04.10.2007р., укладений між Морозовим Олексієм Олеговичем м. Запоріжжя (продавцем) та товариством з обмеженою відповідальністю «Акватоп»м. Запоріжжя (покупцем), згідно до умов якого продавець передає у власність, а покупець приймає у власність цілісний майновий комплекс консервного заводу, який знаходиться в с. Левадне Токмацького району Запорізької області, в який увійшли об»єкти за договором оренди за №25 від 01.08.2002р.;

витяг за №16249173 від 11.10.2007р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно на цілісний майновий комплекс консервного заводу с.Левадне Токмацького району Запорізької області, в який увійшли об»єкти за договором оренди за №25 від 01.08.2002р., та згідно до якого на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.2007р. право власності на зазначений комплекс належить товариству з обмеженою відповідальністю «Акватоп»;

технічний паспорт на будівлі консервного заводу, виготовлений станом на 10.08.2007р.;

план земельної ділянки;

паспорт артезіанської свердловини №1313(19);

статут товариства з обмеженою відповідальністю «Акватоп» (п»ята редакція) та довідку з єдиного державного реєстру підприємств та організацій стосовного цього товариства.

Зазначені документи заявник апеляційної скарги просив залучити до матеріалів та пояснив, що не мав можливості їх надати до господарського суду першої інстанції, оскільки не був повідомлений про існування даної справи, фактичної участі в її розгляді не приймав, рішення господарського суду першої інстанції не одержував, та що йому стало відомо про зазначене лише від виконавчої служби 09.04.2008р.

Як свідчать матеріали справи, ухвала про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи була направлена на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватоп» (69035, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 151А), як зазначено у позовній заяві). В ухвалі про відкладення розгляду справи судом було затребувано у відповідача, у т.ч. свідоцтво про держреєстрацію, довідку облстатуправління про включення в ЄДРПОУ. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватоп» - м. Запоріжжя, вул. Миколи Краснова, буд. 10. Копія судового рішення у цій справі було направлено на адресу відповідача у справі (Запоріжжя, вул. Миколи Краснова, буд. 10), однак конверт із копію рішення повернувся до господарського суду Запорізької області із поштовою відміткою «фірма незареєстрована.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає за необхідне залучити до матеріалів справи надані заявником апеляційної скарги додаткові матеріали.

Отже, колегія суддів розглянула матеріали справи та апеляційну скаргу з урахуванням доданих відповідачем додаткових матеріалів.

Як свідчать матеріали справи, спірні об»єкти оренди згідно Технічного паспорту артезіанської свердловини до 2000 р. були власністю колгоспу ім. Котовського. У зв»язку з реорганізацією цього колгоспу в КСП ім. Котовського, а надалі у Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Котовського».

Як свідчить витяг за № 16059438 від 26.09.2007р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно на цілісний майновий комплекс консервного заводу в с.Левадне, Токмацького району Запорізької області, в який увійшли також об»єкти за договором оренди за №25 від 01.08.2002р., на підставі рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 03.09.2007р. право власності на зазначений комплекс належить Морозову Олексію Олеговичу, а згідно договору купівлі-продажу від 04.10.2007 року цілісний майновий комплекс консервного заводу належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Акватоп».

На підставі вищевикладеного, заборгованість по сплаті орендної плати підлягає стягненню, з урахуванням строку позовної давності та зазначених вище обставин, а саме за період з 26.11.2004 р. (за три роки від дати подачі позову до господарського суду) по 15.08.2007р. (остання дата щомісячної сплати орендної плати за договором до передачі права власності на об’єкт оренди Морозову Олексію Олеговичу).

Отже, за період з 26.11.2004 року по 15.08.2007 року борг з урахуванням індексу інфляції складає 73978грн.75коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно п. 5.1 договору № 25 від 01.08.2002 р., відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов’язань за договором у вигляді пені в розмірі 1% за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України та Закону України «По відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», з урахування подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час нарахування пені, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 5688грн.80коп.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів визнала обґрунтованими стягнення з відповідача на користь позивача 3435грн.78коп. 3% річних за період з 26.11.2004 року по 15.08.2007 року.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: борг з урахуванням індексу інфляції у розмірі 73978грн.75коп.; пеня в сумі 5688грн.80коп. та 3% річних у розмірі 3435грн.78коп.

При прийнятті постанови колегія суддів враховує наступне:

Позивач 26.11.2007 року звернувся із позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за період з 15.10.2003 року по 15.11.2007 року, тобто за період з 15.10.2003 року по 26.11.2004 року після спливу строку позовної давності, тобто строку, протягом якого порушене право може бути захищене (поновлено).

Так, відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність – це строк, у межах якого особа має звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Слід зазначити, що право на позов в процесуальному значенні необмежене часом, тобто, особа може звернутися до суду із позовом про захист своїх прав та інтересів у будь-який час. Разом з тим, право на позов в матеріальному розумінні означає право позивача (заявника) на задоволення заявленої ним вимоги, яке можливе лише у рамках строку позовної давності.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 261 вказаного кодексу, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач знав про те, що його право порушено з 15.10.2003 року.

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові.

Позивач не звертався з клопотанням про поновлення строку позовної давності при розгляді даного спору. Тоді як, відповідач наполягав на застосуванні наслідків спливу строків позовної давності при розгляді цієї справи, однак у зв’язку, з неналежним повідомленням його про розгляд справи в суді першої інстанції, не зміг заявити це клопотання, заявивши його лише в суді апеляційної інстанції.

Отже, висновки господарського суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача спірних сум основного боргу, 3% річних та інфляції за період саме з 15.11.2003 року безпідставні.

Також, колегія суддів вважає неправомірним висновок господарського суду першої інстанції щодо задоволення вимог позивача про зобов’язання відповідача припинити користуватися артезіанською свердловиною та КТП консервного цеху в м. Молочанськ та повернути вищевказане майно на користь позивача у справі.

Так, листом № 243 від 26.11.2007 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення переданого в оренду майна та сповістив про односторонню відмову від договору оренди, оскільки останній порушує умови договору оренди та має заборгованість з 15.10.2003 року.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлюється договором або законом.           Статтею 782 цього ж кодексу передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

У відповідності до ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов’язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.           Однак, як встановлено колегією суддів з 04.10.2007 року цілісний майновий комплекс консервного заводу, у який увійшли і спірні об’єкти оренди, належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Акватоп», а отже відповідач не може бути позбавлений права користування артезіанською свердловиною та КТП консервного цеху і не повинен повертати це майно позивачу у справі.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача в частині зобов’язання відповідача припинити користуватися артезіанською свердловиною та КТП консервного цеху в м. Молочанськ та повернути вищевказане майно на користь позивача у справі необґрунтовані і безпідставні, у зв’язку з чим, задоволенню не підлягають.

Безпідставні і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача збитків в сумі 11477 грн. 25 коп.

Так, в обґрунтування вимог в цій частині позивач вказує на те, що в зв’язку з порушенням відповідачем господарського зобов’язання уклав з банківськими установами кредитні договори, за якими за несвоєчасне повернення грошових коштів поніс збитки по відсоткам за користування кредитними коштами внаслідок несвоєчасної сплати орендних платежів відповідачем.

Відповідно до ст.ст. 33,34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів вважає, що позивачем належним чином не було доведено правомірність позовних вимог в цій частині.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне частково скасувати рішення господарського суду першої інстанції по цій справі.

Апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за позовом та апеляційною скаргою відносяться на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи прийняття цієї постанови, колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ст. 117 Господарського процесуального кодексу України, визнати таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду Запорізької області, виданий 21.02.2008 року на примусове виконання рішення у цій справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 2 ст. 103, п.п.1,3, 4 ст. 104, ст. 105, ст. 117 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватоп», м. Запоріжжя задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 23.01.2008 року у справі № 8/596/07 скасувати частково та прийняти нове рішення у справі.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватоп», м. Запоріжжя на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Котовського», Запорізька область, Токмацький район, с.Долина 73978грн.75коп. основного боргу з урахуванням втрат від інфляції, 3435грн.78коп. річних процентів, 5688грн.80коп. пені, 826грн.18коп. державного мита та 67грн.26коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Котовського», Запорізька область, Токмацький район, с.Долина на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватоп», м. Запоріжжя 296грн.09коп. державного мита за апеляційною скаргою. Видати наказ.

Зобов’язати господарський суд Запорізької області видати відповідні накази.

Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду Запорізької області, виданий 21.02.2008 року на примусове виконання рішення у справі № 8/596/07.

Постанову оформлено у повному обсязі та підписано 17.06.2008 року.

Головуючий суддя Кагітіна Л.П.

судді Кагітіна Л.П.

Шевченко Т. М. Яценко О.М.