ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2008 р. Справа № 45/65-08

вх. № 2104/5-45

Суддя господарського суду Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Люшня Н.А

за участю представників сторін:

позивача - Баканьов В.О., директор, Баштенко О.А., довіреність № 11 від 24.01.2008 року відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом ДП ДАК "Хліб України" "Торгівельно-заготівельне підприємство", м. Харків

до ТОВ "Кулиничівський хлібокомбінат" с. Кулиничі

про стягнення 134778,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд стягнути з відповідача збитки в сумі 134778 грн.за надані послуги по зберіганню та відвантаженню зерна відповідача посилаючись на порушення умов договору № 54 від 21 вересня 2004 року, укладеного між позивачем та відповідачем. Також до стягнення заявлено державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В судовому засіданні 09 квітня 2008 року позивач свої позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив їх задовольнити, надав суду додаткові документи.

Відповідач в судовому засіданні 09 квітня 2008 року проти позову заперечував, посилаючись на те, що господарським судом Харківської області вже розглядалась справа № 47/417-07 між тими ж сторонами про той же предмет спору, у зв’язку з чим просив провадження по справі припинити відповідно до п. 2 ст. 80 ГПК України.

09 квітня 2008 року розгляд справи було відкладено на 12 травня 2008 року 14:20 год.

24 квітня 2008 року від позивача через канцелярію суду надійшли пояснення до позовної заяви по справі № 45/65-08, в яких позивач вказує на те, що відповідач порушив зобов’язання по оплаті послуг за збереження та відвантаження на його адресу зернової продукції та просить стягнути з відповідача збитки за надані позивачем послуги по зберіганню та відвантаженню зерна в сумі 134778 грн.

В судове засідання 12 травня 2008 року позивач з’явився, позовні вимоги з урахуванням пояснень до позову від 24 квітня 2008 року підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засідання 12 травня 2008 року проти позову заперечував, заявив клопотання про необхідність ознайомлення з матеріалами справи, у зв’язку з чим було оголошено перерву до 15 травня 2008 року об 11:00 год.

В судове засідання 15 травня 2008 року сторони з’явились, відповідач надав суду відзив на пояснення позивача до позовної заяви та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі мотивуючи тим, що позивачем не надано доказів, що підтверджують факт передачі від відповідача зернових культур на зберігання.

В судовому засіданні 15 травня 2008 року оголошено перерву до 19 травня 2008 року 14:20 год., відповідно до ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні 19 травня 2008 року сторонами заявлено узгоджене клопотання про продовження строків розгляду справи в порядку ч. 4 ст. 69 ГПК України на один місяць.

Розглянувши заявлене клопотання сторін про продовження строків розгляду справи, суд визнав його таким, що підлягає задоволенню, а строк розгляду справи - продовженню на один місяць, до 19 червня 2008 р.

В судовому засіданні 19 травня 2008 року оголошено перерву до 26 травня 2008 року 10:00 год. з метою можливого врегулювання спору між сторонами, відповідно до ст. 77 ГПК України.

26 травня 2008 р. розгляд справи було продовжено.

В судове засідання 26 травня 2008 року позивач з’явився, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в призначене судове засідання не з’явився, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, у зв’язку з цим справа розглядається за наявними в ній матеріалами згідно ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав:

21 вересня 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 54 про надання послуг по зберіганню та відвантаженню зерна.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26 листопада 2007 року по справі № 47/417-07 договір № 54 від 21.09.2004 року було визнано неукладеним.

Як свідчать матеріали справи та підтверджують представники сторін в судовому засіданні, між позивачем та відповідачем в період з вересня 2004 року по липень 2006 року виникли правовідносини, відповідно до яких позивач взяв на себе зобов’язання по збереженню зернової продукції відповідача на складах, а відповідач був зобов’язаний оплатити послуги позивача по зберіганню та відвантаженню зерна.

За своєю природою правовідносини, що виникли між сторонами, є договором зберігання та підпадають під приписи глави 66 Цивільного кодексу України „Зберігання”.

Згідно параграфа 1 глави 66 ЦК України, а саме статей 936, 937 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договір зберігання вважається укладеним у письмовій формі в разі прийняття речі на зберігання з видачею розписки, квитанції або іншого документа підписаного зберігачем.

Параграфом 2 глави 66 ЦК України визначено окремі види зберігання. Так, статтею 956 ЦК України передбачений такий вид зберігання, як товарний склад. Товарним складом є організація, яка зберігає товар та надає послуги, пов'язані зі зберіганням, на засадах підприємницької діяльності. За договором складського зберігання товарний склад зобов'язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності (стаття 957 ЦК України). Відповідно до 961 ЦК України товарний склад на підтвердження прийняття товару видає один із таких складських документів: складську квитанцію; просте складське свідоцтво; подвійне складське свідоцтво.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов’язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, надав відповідачеві послуги по збереженню зерна, про що свідчать складські квитанції на зерно та акти приймання-передачі виконаних робіт, скріпленні та підписані з боку позивача та відповідача.

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав товар зі збереження від позивача, про що суду надані відповідні накази позивача, доручення на одержання товарно-матеріальних цінностей відповідачем та товарно-транспортні накладні. Вищевказані документи містяться в матеріалах справи.

Разом, в матеріалах справи наявні рахунки-фактури за 2004 р., 2005 р. та 2006 р. на оплату вартості наданих позивачем послуг, які фактично є вимогами на оплату в розумінні ст. 530 ЦК України.

Відповідач платіжним дорученням № 1586 від 10.03.2005 року перерахував на розрахунковий рахунок позивача 10000,00 грн. за послуги по зберіганню зерна, що підтверджує часткове виконання зобов’язань з боку відповідача.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України суд вважає, що позивач надав належні докази для підтвердження своїх вимог стосовно основної суми в розмірі 134778 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або Інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у 7-денний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (п. 3 ст. 267 ЦК України).

На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги позивача в сумі 134778,00 грн. обґрунтованими, підтвердженими наданими суду доказами та підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 1347,78 грн. та згідно зі ст. 44 ГПК України та Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 р. № 411 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118,00 грн. слід покласти на відповідача з вини якого спір доведено до суду.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 44, 49, ч. 4 ст. 69, 75, 77, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Клопотання сторін про продовження строків розгляду справи задовольнити.

Продовжити строк розгляду справи на 1 місяць до 19 червня 2008 року.

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ТОВ "Кулиничівський хлібокомбінат", 62404, Харківська обл., Харківський район, смт. Кулиничі, вул. Шкільна, 17 (в тому числі з р/р 260091607 в ХФ ВАТ АБ "Укргазбанк", МФО 350448, ) на користь ДП ДАК "Хліб України" "Торгово-заготівельне підприємство", 61035, м. Харків, вул. Матросова, 24 (р/р 8 в ХОД АППБ "Аваль" м. Харків, МФО 350589, ) 134778,00 грн. коштів, 1347,78 грн. державного мита та 118,00 витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 29 травня 2008 року.

Суддя Калініченко Н.В.