ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2008 р.

№ 30/241

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

Кота О.В.

Суддів

Шевчук С.Р. (доповідач)

Владимиренко С.В.

розглянувши касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаімпекс"

на рішення

господарського суду міста Києва від 13.03.2006р.

у справі

№30/241

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Кордон Авіа Сервіс"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаімпекс"

про

спонукання підписати акт прийому-передачі обладнання

В судовому засіданні взяли участь представники:

-          позивача: Краковний І.В. дов. б/н від 20.09.2007р.

-          відповідача: Танцюра Л.О., дов. б/н від 02.07.2008р.

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство "Кордон Авіа Сервіс" звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою про спонукання товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаімпекс" підписати акт прийому-передачі обладнання.

Рішенням господарського суду м. Києва від 13.03.2006р. (суддя Ващенко Т.М.) позов задоволено повністю. Зобов’язано відповідача підписати акт прийому-передачі обладнання у відповідності до п. 3.6 та п. 3.7 договору №04/10-02 від 02.10.2002р. Стягнуто з відповідача на користь позивача 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати.

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України Шульги О.Ф. від 30.07.2008р. у зв’язку з виходом судді Владимиренко С.В. з лікарняного змінено колегію суддів та призначено колегію суддів у складі: головуючого Кота О.В., суддів Шевчук С.Р., Владимиренко С.В.

Позивач не скористався правом, наданим ст. 1112 ГПК України, не надіслав відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає перегляду судового акту, що оскаржується.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 жовтня 2002 року між Закритим акціонерним товариством "Кордон Авіа Сервіс " (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіаімпекс" (Замовник) був укладений договір № 04/10-02, згідно умов якого позивач взяв на себе зобов'язання виготовити на поставити стендове обладнання згідно специфікацій № 1, № 2 з комплектом експлуатаційно-технічної документації, провести монтаж та пуско-налагодження робочих місць по перевірці обладнання повітряних суден на виробничих площах, визначених відповідачем, а відповідач, в свою чергу, зобов’язався прийняти та оплатити поставлене позивачем обладнання.

Відповідно до п. 1.3 Договору сторони домовились про те, що після доставки відповідачем обладнання кінцевому споживачу, позивач за рахунок відповідача направляє групу спеціалістів в кількості 3 осіб в м.Тбілісі, Грузія для виконання пусконалагоджувальних робіт та навчання спеціалістів з оформлення відповідних сертифікатів. При цьому, в пункті 3.6 Договору сторони передбачили, що позивач зобов'язаний передати обладнання відповідача у відповідності до п. 3.3 та специфікації № № 1, 2 до Договору після виконання пусконалагоджувальних робіт та навчання спеціалістів відповідача роботі з обладнанням на виробничих площах TOB "Авіаімпекс" з обов'язковим оформленням актів прийому-передачі та актів вводу в експлуатацію, які підписані повноважними представниками сторін і які є документом, підтверджуючим перехід права власності на обладнання від позивача до відповідача.

Дата підписання акту прийому-передачі обладнання вважається датою поставки обладнання (п. 3.7 Договору).

Загальна вартість обладнання, відповідно до специфікацій №№ 1,2 та загальна ціна даного Договору складає 1 914 934 грн. в тому чилі ПДВ 319 155 грн. 67 коп. (п.2.1 Договору) і оплачується поетапно: 50% перераховуються замовником на розрахунковий рахунок постачальника протягом 60 банківських днів після вступу в силу даного договору, а інша частини оплачується протягом 10 банківських днів після підписання актів приймання-передачі обладнання, які є невід’ємною частиною договору.

На виконання умов даного договору, позивач виготовив та поставив відповідачу обладнання згідно специфікацій № № 1,2, що підтверджується видатковими накладними № АС-0000003 від 25.03.03. на суму 204864 грн., та №АС-0000007 від 01.09.03. на суму 1710070 грн., довіреностями на отримання матеріальних цінностей від відповідача серія ЯЖО № 939004 від 23.05.03., та серія ЯЖО № 939040 від 29.08.03. на отримання товару від позивача.

Крім того, позивач виконав монтаж та пуско-налагодження робочих місць по перевірці обладнання повітряних суден, а також провів навчання спеціалістів кінцевого споживача, що підтверджується листом № 246/10 від 08.10.03. від відповідача до позивача з проханням направити спеціалістів ЗАТ "Кордон Авіа Сервіс" до кінцевого споживача в м. Тбілісі для виконання пуско-налагоджувальних робіт та навчання спеціалістів; листом № 07/10-03 від 09.10.03. від позивача до відповідача про готовність відправити групу спеціалістів до м. Тбілісі; наказом № 23 В від 13.10.03 позивача про направлення групи спеціалістів в м. Тбілісі; довіреністю № 39 від 13.10.03 від відповідача на ім'я Лозового Володимира Семеновича - технічного директора ЗАТ "Кордон Авіа Сервіс"; актом прийому-передачі і виконання пуско-налагоджувальних робіт №3/9-598 від 03.11.03, виданого Штабом прикордонних сил Грузії та підписаного технічним директором позивача Лозовим B.C.; листом № 38/8-1-51 від 16.02.06 від кінцевого споживача обладнання в м. Тбілісі про підтвердження факту виконання установки, монтажу, пуску-наладки та проведення навчання спеціалістів.

Отже, на думку суду першої інстанції, позивач виконав свої зобов'язання, покладені на нього за Договором № 04/10-02 від 02.10.02. в повному обсязі та належним чином, тоді як відповідач в порушення умов договору № 04/10-02 від 02.10.02. (п. п. 3.6., 3.7.) ухиляється від підписання акту прийому-передачі обладнання.

За таких обставин та враховуючи, що своїми неправомірними діями (не підписанням акту приймання-передачі обладнання) відповідач затримує остаточні розрахунки за Договором № 04/10-02 від 02.10.02 і це є порушенням норм ст. 193 ГК України та 526 ЦК України щодо належності виконання взятих на себе зобов’язань, місцевий господарський суд задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Між тим, колегія суддів Вищого господарського суду України не може погодитись з прийнятими судовими рішеннями, оскільки відповідно до статей 84, 105 Господарського процесуального кодексу України, роз’яснень, що містяться в п. п. 1, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. №11 “Про судове рішення”, з відповідними змінами, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних відносин.

При цьому, відповідно до пункту другого і четвертого частини третьої статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зазначені конституційні принципи закріплені в статтях 4-2 (Рівність перед законом і судом) та 4-3 (Змагальність) ГПК України.

Забезпечення участі сторін та інших процесуальних осіб у судовому процесі покладається на господарський суд, який відповідно до частини першої статті 64 ГПК України після прийняття позовної заяви зобов’язаний винести і надіслати їм ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні.

Згідно пункту 3.5.1. Інструкції з діловодства у господарських судах, ухвала про порушення провадження у справі і призначення її до розгляду надсилається службою діловодства в день її прийняття всім учасникам процесу з повідомленням про вручення, яке з відміткою про вручення адресатові залучається до матеріалів справи.

В матеріалах справи відсутні зазначені докази про вручення відповідачу ухвали місцевого суду від 06.03.2006р про порушення провадження у справі та призначенні її розгляду на 13.03.2006р.

Отже, суд першої інстанції, за відсутності доказів належного повідомлення відповідача про час і місце засідання суду, не явки представника відповідача у судові засідання, не вжив заходів щодо забезпечення йому рівних з позивачем процесуальних прав та не вирішив питання про відкладення розгляду даної справи (ст.77 ГПК України) в межах передбаченого ст.69 ГПК України строку, що дало б можливість відповідачу використати належним чином свої процесуальні права у повному обсязі, зокрема на участь у судовому засіданні суду, подання і дослідження доказів, подання зустрічного позову тощо.

А відповідно до пункту другого частини другої статті 11110 ГПК України розгляд господарським судом справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є порушенням норм процесуального права і в будь-якому випадку - підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду судом касаційної інстанції.

Окрім цього, місцевий господарський суд задовольняючи позов шляхом зобов’язання відповідача підписати акт прийому-передачі не визначив право яке порушене, оскільки відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою –посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

В даному випадку, як було встановлено судом, закрите акціонерне товариство "Кордон Авіа Сервіс" подало позов про спонукання ТОВ "Авіаімпекс" підписати акт прийому-передачі обладнання.

Відтак, суду слід було з’ясувати, з витребуванням відповідних доказів, чи звертався позивач до відповідача з вимогою про підписання відповідного акту та чи дійсно відповідач відмовився виконати таку дію.

Разом з цим, місцевий господарський суд, не перевірив чи дійсно позивач виконав умови договору №04/10-02 від 02.10.2002р. належним чином, враховуючи вимоги п. 1.3 щодо направлення групи спеціалістів в кількості 3 осіб в м. Тбілісі, Грузія для виконання пусконалагоджувальних робіт та навчання спеціалістів з оформленням відповідних сертифікатів.

Вищевикладене свідчить про неповний та необ'єктивний розгляд справи в суді першої інстанції оскільки, в порушення вимог ст.ст. 32-34, 43 ГПК України, суд не з'ясував належним чином дійсні обставини справи, що вплинуло на їх юридичну оцінку, а відповідно і правильність застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що в силу вимог ст.1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх, Вищий господарський суд України вважає за необхідне скасувати прийняте у справі рішення, з направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно з'ясувати всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для їх розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від цього прийняти основане на законі рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаімпекс" задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 13.03.2006р. у справі №30/241 скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Головуючий                                                              Кот О.В.

С у д д я                                                                                Шевчук С.Р.

С у д д я                               Владимиренко С.В.