ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2008 р.

№ 26/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенко Г.П.–головуючого,

Костенко Т.Ф.,

Муравйова О.В.

розглянувши матеріали

касаційної скарги

Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду

від 17.04.2008 р.

у справі

господарського суду м. Києва

за позовом

Прокурора Солом’янського району в інтересах держави в особі Солом’янської районної державної адміністрації

до

Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго"

про

стягнення 2590 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Карлаш І.М. за дов. від 12.11.2007р. № 14181/01,

від відповідача: Лєдок Д.С. за дов. від 10.01.2008р. №У07/108,

прокурора ГПУ: Івченко О.А. (посв. від 27.11.2007р. № 194)

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Солом’янського району звернувся до господарського суду м. Києва в інтересах держави в особі Солом’янської районної державної адміністрації про стягнення з Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" шкоди, завданої в результаті знищення зелених насаджень, в сумі 2590,00 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 31.01.08 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.04.2008р. у справі № 26/14, позов задоволено.

Судові акти мотивовані обгрунтованістю позовних вимог з посиланням на ст.ст. 16, 18, 19, 28, 42 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища".

Не погоджуючись із вказаним рішенням та постановою з даної справи, представник Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" звернувся з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, - що господарським судом першої та апеляційної інстанції не застосовано норми матеріального права, що стосуються охоронних зон; - що відповідно до ст. 4 ГПК України господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України; - що судами було порушено ч. 1, 3, 4 р. 2 Методичних рекомендацій щодо обліку зелених насаджень у населених пунктах, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2006 №386 та п.5 ч.6 Правил видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006р. №1045.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити частково, враховуючи наступне.

Як встановлено господарським судом першої та апеляційної інстанції, перевіркою прокуратури Солом’янського району м. Києва виявлено факт незаконного знесення зелених насаджень в м. Києві по бул. І.Лепсе, 9 –А, який мав місце в результаті проведення робіт по ремонту теплотраси, що пов’язано з розкриттям управлінням теплових мереж № 6 філіалу "Теплові розподільчі мережі" (УТРМ - 6 ФТРМ) АК "Київенерго" верхнього природного шару ґрунту, чим державі заподіяно шкоду розміром 2590, 00 грн.

Як вбачається з повідомлення Комунального підприємства по утриманню зелених засаджень Солом’янського району м. Києва, останнє дозвільних документів на знесення зелених насаджень по вказаній ділянці не видавало.

Натомість Київською міською державною адміністрацією видано ордер № 6090256 УТРМ - 6 ФТРМ АК "Київенерго" на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення, розкриття траншеї (котловану) в зв’язку з аварійним ремонтом ділянки тепломережі по бульвару І. Лепсе, 9- А в м. Києві.

Розглядаючи касаційну скаргу та перевіряючи юридичну оцінку обставин справи і повноту їх встановлення у відповідності до приписів ст. 1115 ГПК України, касаційна інстанція вважає за необхідне зазначити наступне.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Рішення місцевого та постанова апеляційного господарського суду не відповідають зазначеним вимогам.

Так, згідно ст. 16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" на об’єктах благоустрою забороняється виконувати земляні, будівельні та інші роботи без дозволу, виданого в установленому законодавством порядку.

Діючи у відповідності до зазначеної норми права та враховуючи приписи ч.2 ст.18, 19, 42 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" та ч.4 ст.68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", згідно яких заподіяна в результаті порушення законодавства з питань благоустрою та про охорону навколишнього природного середовища шкода підлягає відшкодуванню як правило в повному обсязі, господарський суд першої та апеляційної інстанції дійшли висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з чим колегія не погоджується, оскільки судами попередніх інстанцій не враховано положення ст. 28 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", згідно якої відновленню підлягають всі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності, крім зелених насаджень, які висаджені або виросли самосівом в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв.

Визначення терміну "охорона зона" міститься в Законі України "Про трубопровідний транспорт", згідно п.8 ч.1 ст.1 якого - це землі вздовж магістральних та промислових трубопроводів, навколо промислових об’єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодженню та ін.

Відповідно до п.5 ч.6 Правил видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006р. №1045 сплата відновної вартості зелених насаджень не проводиться у разі: проведення ремонтних робіт в охоронній зоні теплопостачання та водовідведення.

З матеріалів справи не вбачається і судами не встановлювалось, чи відбулось знесення зелених насаджень в результаті проведення аварійних ремонтних робіт ділянки тепломережі в охоронній зоні чи поза її межами, як не встановлювалось і походження цих насаджень та факт існування їх обліку згідно вимог Методичних рекомендацій щодо обліку зелених насаджень у населених пунктах, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2006 №386, відповідно до яких обліку підлягають усі види зелених насаджень: дерева, кущі,газони, квітники.

Встановлення цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору з даної справи.

З огляду на викладене, колегія вважає, що господарським судом першої та апеляційної інстанції в порушення вимог ст. 43 ГПК України не досліджено в повному обсязі матеріали та обставини справи, які мають суттєве значення для розгляду спору, що є підставою для скасування постановлених по справі судових рішень, як і те, що попередніми судами при вирішенні даного спору були неправильно застосовані норми матеріального права.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.04.2008р. та рішення господарського суду м. Києва від 31.01.08 р. у справі № 26/14 скасувати.

Справу направити до господарського суду м. Києва на новий розгляд.

Головуючий суддя           Г.П. Коробенко

Судді: Т.Ф. Костенко

О.В. Муравйов