ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2008 р. Справа № 47/271-08

вх. № 6311/5-47

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Посметний С.Б. за довіреністю від 19.08.2008р.; відповідача - Тарасов А.Г. за довіреністю №08-11/4114/2-07 від 10.12.2007р.

розглянувши справу за позовом Приватної фірми "Пальміра", м. Харків

до Харківської міської ради, м. Харків

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати за Приватною фірмою "Пальміра" право власності на нежитлову будівлю літера загальною площею 537,6 кв.м. за адресою м. Харків, вул. Велика Кільцева, 99.

Позивач у судовому засіданні підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, але відзив на позов та документи витребувані судом не надав.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судом було встановлено наступне.

На підставі договору оренди від 23.06.1997р. позивач є користувачем земельної ділянки не сільськогосподарського призначення - землі житлової та цивільної забудови загальною площею 0,1402га за адресою м. Харків, вул. Велика Кільцева, 99.

На підставі рішення ДВК №255 від 08.04.1997 року, акта приймання в експлуатацію від 28.03.1997 року позивач є власником нежитлової будівлі за адресою м. Харків, вул. Велика Кільцева, 99.

Протягом 2007-2008р.р. позивач, на підставі рішення ХМР від 19.09.2007р. №954, здійснив реконструкцію належної йому нежитлової будівлі за адресою м. Харків, вул. Велика Кільцева, 99. Однак, під час реконструкції, позивачем були припущені відхилення від проекту.

Згідно технічного висновку Харківської Національної Академії міського господарства (ліцензія серія АВ №109980) стан конструкцій нежитлової будівлі за адресою м. Харків, вул. Велика Кільцева, 99 дефектів не виявлено, стан несучих та огороджуючих конструкцій задовільний, нежитлове приміщення може використовуватися за своїм призначенням.

У зв'язку з тим, що під час реконструкції, позивачем були припущені відхилення від проекту не є можливим ввести її до експлуатації та зареєструвати права на нежитлову будівлю торгівельного центру у встановленому чинним законодавством порядку.

Але, згідно ч.і ст. 4 ЗУ “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”від 01.07.2004 р. та п.1.5. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно юридичних осіб. Згідно положень Цивільного кодексу зазначена нежитлова будівля відноситься до об'єктів нерухомого майна, тобто до об'єктів, право власності на які підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності становлять три складові (ст. 317 ЦК України): право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Володіння майном - це юридично закріплена можливість фактично мати майно, впливати на нього в будь-який момент, здійснювати щодо такого майна свою волю.

Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, мати з цього певний зиск та вигоду. Право розпорядження - це можливість власника установлювати, змінювати та припиняти юридичне існування майна.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів.

Згідно частини 1 статті 332 Цивільного кодексу України переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ.

Статтею 376 Цивільного кодексу України передбачено, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Позивач звертався з листом щодо видачі йому свідоцтва на право власності на реконструйовані приміщення, але до теперішнього часу відповіді не отримав.

Частина 5 статті 11 Цивільного кодексу України визначає, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати за рішенням суду.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням права власності, пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання

Згідно п. 10 додатку 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна є, в тому числі, рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності.

Відповідно до частини 5 статті 376 Цивільного кодексу України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судових витрат, суд вважає, що витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід покласти на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 6, 8, 19, 41, 42, 124, 129 Конституції України, статтями 11, 316, 321, 328, 331, 376, 386 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 33, 43, 49, ст. 75, 47-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за Приватною фірмою "Пальміра" (61189, м. Харків, вул. Велика Кільцева, 99, ідентифікаційний код 23468190) право власності на нежитлову будівлю літера загальною площею 537,6 кв.м. за адресою м. Харків, вул. Велика Кільцева, 99.

Повний текст рішення підписаний 26.08.2008р.

Суддя