ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2008 р.

№
1/313

Вищий
господарський суд  України у складі
колегії суддів :

головуючий
суддя

Муравйов
О.В.

судді

Полянський
А.Г.

Фролова
Г.М.

розглянувши

касаційну
скаргу

СПД-ФО
ОСОБА_1

на

рішення
від 14.02.2008 р. господарського суду Донецької області

у
справі

№ 1/313
Господарського суду Донецької області

за
позовом

СПД-ФО
ОСОБА_1

до

ТОВ
Виробничого об'єднання "Шахтобуд"

про

стягнення
73 456,30 грн.

За
участю представників сторін:

позивача
-ОСОБА_2 дов. від 25.05.2007 р.

відповідача -Жолоб Ю.О.
дов. від 16.05.2008 р.

В
С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Донецької
області від 14.02.2008 р. (суддя -Азарова З.П.) позов задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ виробниче об'єднання "Шахтобуд" на користь Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 штрафні санкції у сумі 87 грн. 92 коп.,  судові витрати  по сплаті державного мита у сумі 96 грн. 02
коп., та  витрати по сплаті за
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 15 грн. 43 коп. В
іншій частині позову 9 515 грн. провадження у справі припинено. В іншій частині
позову відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням Господарського суду Донецької області від 14.02.2008
р.,  СПД-ФО ОСОБА_1 звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив його скасувати,
мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судом норм
матеріального та процесуального права.

Відзиву на касаційну скаргу від
відповідача не надходило.

Розглянувши
матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність
застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно
до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право залишити рішення суду без змін, а скаргу
без задоволення.

Касаційна
скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення господарського
суду прийняте з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як
вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору від 01.06.2006 р. СПД-ФО
ОСОБА_1 прийняв обов'язки по наданню послуг відповідачу ТОВ ПО
"Шахтобуд" екскаватором "Драйглайн" Э05111 для роботи на
об'єктах замовника. Вказаний договір був підписаний з протоколом розбіжностей.

Підставою
для оплати вартості послуг сторони визначили акт виконаних робіт та рахунок.

Згідно
актів прийому-передачі за червень, липень та серпень 2006 року позивач виставив
для оплати вартості цих послуг пред'явлені рахунки № 9 від 30.06.2006 р., № 11
від 31.07.2006 р., № 13 від  31.08.2006
р. на загальну суму вартості пред'явлених рахунків 57 090 грн.

Платіжними
дорученнями № 583 від 20.07.2006 року відповідач  оплатив 19 030 грн. № 693 від 23.08.2006 року
- 9515 грн. та  № 40 від 14.01.2008 року
-28545 грн.

Разом
з цим, позивач звернувся з вимогою оплатити рахунки № 10  від 30.06.2006 року, № 12 від 31.07.2006 р.,
№ 15 від 31.08.2006 р. на загальну суму 21 408, 76 грн. за перероблені часи
екскаватора в червні-серпні 2006 року.

Відповідно
до п.4.1 договору від 01.06.2006 р.
вартість роботи складала 19 030 грн. за місяць, при умові роботи в одну
зміну. Підставою для оплати є акт виконаних робіт та рахунок (п. 4.3).

З
матеріалів справи вбачається, що актами за червень, липень та серпень 2006 року
визначена відсутність претензій з боку сторін щодо роботи екскаватора та
визначеної суми.

Згідно
ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Місцевим
господарським судом встановлено, що оплату рахунків відповідач здійснив
несвоєчасно, але на день розгляду справи вона здійснена була у повному обсязі і
борг відсутній за підписаними актами.

Відповідно
до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В
порушення вказаних вимог, позивач надав суду акти за перероблені екскаватором
зміни на вказані послуги, які не були підписані замовником, а отже судом
обґрунтовано не було прийнято їх в якості доказу виконання робіт за договором.

Враховуючи,
що ціна додаткових часів роботи екскаватора
не узгоджувалась договором, суд правомірно зазначив про безпідставність
позовних вимог СПД-ФО ОСОБА_1 в цій частині.

Згідно
з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею
629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

За таких обставин, позивачем правомірно
пред'явлено вимогу про стягнення боргу за частково неоплачену послугу у липні
2006 року. Враховуючи, що сума 9 515 грн. була перерахована після звернення з
позовом, суд обґрунтовано припинив провадження в цій частині позову.

Відповідно до п. 6.5 договору сторони
встановили відповідальність замовника за несвоєчасну оплату згідно з п. 6 ст.
231 ГК України.

Оскільки відповідач заявив клопотання про
застосування строку позовної давності, про що свідчить протокол судового
засідання від 14.02.2008 року, застосовуючи спеціальну позовну давність на
підставі ст. 258 ЦК України, суд правомірно стягнув штрафні санкції тільки в сумі
87,92 грн.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115
ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у
рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те,
що суд в порядку ст. ст. 43, 47, 43, ГПК України
всебічно, повно і об'єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи
в їх сукупності.

Згідно
з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117
ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних
обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та
постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або
постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Твердження
оскаржувача про порушення і неправильне застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та процесуального права при винесенні рішення не
знайшли свого підтвердження, в зв'язку з цим підстав для зміни чи скасування
законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.ст.85, 1115
Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою
представників сторін оголошена  вступна
та резолютивна частини постанови.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, 11111
ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Рішення  господарського суду Донецької області від
14.02.2008 року у справі № 1/313
залишити без змін.

Головуючий    суддя
Муравйов О.В.

Судді
Полянський А.Г.

Фролова Г.М.