ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.08                                                                                 Справа № 3/102.

За позовом

Приватного підприємства "Лугпромсервіс", м. Луганськ

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області, м. Луганськ

про стягнення 745 263 грн. 70 коп.

Суддя Доманська М.Л.

за участю представників сторін:

від позивача – Войлов В.В. (дов. від 25.02.08),

від відповідача –Маркелов О.Ю. (дов. від 10.01.08 № 1),

Суть спору: заявлено вимогу зобов'язати відповідача повернути позивачеві грошові кошти у розмірі 502000 грн. шляхом перерахування їх на розрахунковий рахунок підприємства, стягнути з відповідача інфляційні витрати - 207326 грн., 3% річних - 35937 грн. 70 коп.

Відзивом на позовну заяву, зданим у засіданні суду 10.07.08, відповідач у справі проти позову заперечує посилаючись на те, що повторного продажу об'єкту (пакету акцій ВАТ "Краснолучвуглебуд") не відбулось, а тому відповідно до норм чинного законодавства відсутні підстави для стягнення з відповідача заявленої суми.

Дослідивши обставини справи, додатково надані матеріали, вислухавши представників сторін, суд прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, за рішенням господарського суду Луганської області від 08.07.05 по справі №13/11пд договір купівлі-продажу пакету акцій ВАТ "Краснолучвуглебуд" за конкурсом, укладений від 04.10.01 між сторонами у справі, був розірваний у зв"язку з невиконанням Приватним підприємством "Лугпромсервіс" зобов"язань за цим договором, та Приватне підприємство "Лугпромсервіс" зобов"язано повернути державі в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області пакет акцій ВАТ "Краснолучвуглебуд" у кількості 1270367 штук, що становить 50,49% статутного фонду емітенту.

Як зазначає позивач у справі, вказаний пакет акцій на підставі рішення суду від 08.07.05 по справі №13/11пд повернутий державі.

Відповідно до п.133 Закону України "Про Державну програму приватизації", у разі розірвання договору купівлі-продажу державного майна за рішенням суду у зв'язку з невиконанням покупцем договірних зобов'язань об'єкт приватизації підлягає поверненню в державну власність.

Порядок повернення в державну власність об'єктів приватизації в разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об'єктів затверджується Кабінетом Міністрів України.

У разі розірвання договорів купівлі-продажу об'єктів приватизації у зв'язку з невиконанням їх умов або визнання їх недійсними в судовому порядку повернення покупцям коштів, сплачених за об'єкт приватизації, провадиться на підставі рішення суду з коштів позабюджетного Державного фонду приватизації або фонду приватизації Автономної Республіки Крим, отриманих від повторного продажу цих об'єктів у порядку, встановленому Фондом.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що протягом 2005-2008 років неодноразово звертався до відповідача з питанням щодо повернення коштів сплачених за акції ВАТ "Краснолучвуглебуд" у розмірі 502 000 грн. 00 коп., але до цього часу ці кошти повернуті не були. На протязі майже трьох років, продаж акції ВАТ "Краснолучвуглебуд" так й не було здійснено та питання його повторного продажу на даний час не розглядається.

Позивач вважає, що склалися обставини, які порушують його права щодо повернення сплачених коштів та права власності щодо володіння, користування та розпорядження ними.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 3, 321, 625, 1212, 1214 ЦК України позивач просить суд зобов'язати відповідача повернути позивачеві грошові кошти у розмірі 502000 грн. шляхом перерахування їх на розрахунковий рахунок підприємства, стягнути з відповідача інфляційні витрати - 207326 грн., 3% річних - 35937 грн. 70 коп. як плата за користування чужими грошовими коштами.

Відповідач проти позову заперечує.

Оцінивши доводи сторін та обставини справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення .

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стаття 173 Господарського кодексу України і ст.11 Цивільного кодексу України визначають підстави виникнення зобов’язань.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору і вимогам цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства та організації, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Таким чином, на момент звернення до суду, право чи охоронюваний законом інтерес підприємства позивача мало бути вже порушеним.

Предметом судового розгляду є зобов'язання відповідача повернути позивачеві грошові кошти, та на момент подачі позову до господарського суду мало існувати зобов'язання відповідача з оплати цієї суми, і у випадку невиконання (несвоєчасного чи неповного виконання) даного зобов'язання відповідачем буде існувати порушення права позивача і відповідно право на звернення до суду за захистом порушеного права.

Як вже зазначалось, відповідно до п.133 Закону України "Про Державну програму приватизації" у разі розірвання договорів купівлі-продажу об'єктів приватизації у зв'язку з невиконанням їх умов або визнання їх недійсними в судовому порядку повернення покупцям коштів, сплачених за об'єкт приватизації, провадиться на підставі рішення суду з коштів позабюджетного Державного фонду приватизації або фонду приватизації Автономної Республіки Крим, отриманих від повторного продажу цих об'єктів у порядку, встановленому Фондом.

Тобто лише після повторного продажу пакету акцій ВАТ «Краснолучвуглебуд»з коштів позабюджетного Державного фонду приватизації, отриманих від повторного продажу вказаного об'єкту, у порядку, встановленому Фондом, на підставі рішення суду повинно відбутися повернення позивачеві (покупцю) коштів, сплачених за об'єкт приватизації (пакет акцій ВАТ «Краснолучвуглебуд»).

Як вбачається матеріалів справи, відповідачем приймалися заходи щодо повторного продажу пакету акцій ВАТ «Краснолучвуглебуд».

Листом від 06.03.07 № 10-33-3603 Фонд Державного майна України повідомив відповідача, що Фондом було прийнято рішення, узгоджене з відповідними міністерствами, не включати ВАТ "Краснолучвуглебуд" до переліку об'єктів, які підлягають продажу у 2007 році.

Зазначене підприємство не ввійшло і до переліку господарських товариств, державні пакети акцій яких підлягають продажу в 2007 році, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26.04.07 № 226-р .

Як вбачається з матеріалів справи, та не спростовано позивачем, повторного продажу вказаного об'єкту приватизації (пакету акцій ВАТ "Краснолучвуглебуд") на час розгляду справи фактично не відбулось.

Позивач не надав суду належних доказів того, що відбувся повторний продаж вказаного об'єкту та є відповідні кошти позабюджетного Державного фонду приватизації, отримані від повторного продажу цього об'єкту, з яких у порядку, встановленому Фондом, слід повернути позивачеві (як покупцю) заявлену у позові суму грошових коштів у розмірі 502000 грн. відповідно до норм чинного законодавства.

Таким чином, на момент пред'явлення позову за відповідачем не існувало зобов'язання з повернення позивачеві суми у розмірі 502 000 грн. 00 коп. та відповідач на цей час жодним чином не порушив цивільні права чи охоронювані законом інтереси позивача.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення у позову в цій частині позовних вимог, та, відповідно, для задоволення позову в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат - 207326 грн., 3% річних - 35937 грн. 70 коп. як плати за користування чужими грошовими коштами.

Вказане не позбавляє позивача права в майбутньому звернутися до суду із позовом до відповідного відповідача про примусове повернення йому коштів, сплачених за об'єкт приватизації (пакету акцій ВАТ "Краснолучвуглебуд"), з коштів позабюджетного Державного фонду приватизації, отриманих від повторного продажу вказаного об'єкту у порядку, встановленому Фондом, відповідно до норм законодавства.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, на момент звернення з позовом до суду, права позивача порушені не були, в зв’язку з чим, його вимоги щодо зобов'язання відповідача повернути позивачеві грошові кошти у розмірі 502000 грн. шляхом перерахування їх на розрахунковий рахунок підприємства є необґрунтованими.

Відповідно необґрунтованою є і решта позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат - 207326 грн., 3% річних - 35937 грн. 70 коп..

За таких обставин, у задоволені позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44,49,82,84,85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.У задоволенні позовних вимог відмовити.

2.Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання : 23.07.08.

Суддя М.Л.Доманська