ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2008 р.

№
2-13/11235-2007

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Божок
В.С. -головуючого,

Костенко
Т.Ф., Коробенко Г.П.

розглянувши
матеріали  касаційної скарги

товариства з обмеженою відповідальністю
"Уралсоюз"

на
постанову

Севастопольського
апеляційного господарського суду від 12.03.2008 р.

у справі

господарського
суду Автономної Республіки Крим

за
позовом

товариства
з обмеженою відповідальністю "Уралсоюз"

до

1)          виконавчого комітету Алуштинської
міської ради     2)          товариства з обмеженою
відповідальністю "Ласковий берег"

треті
особи1)          Регіональне відділення Фонду
державного майна України по Донецькій області     2)          акціонерне товариство закритого
типу "Донбасенергобудпром"
3)         ОСОБА_1    4)
ОСОБА_2   5)          закрите акціонерне товариство
"Санаторій "Морський берег"

про

визнання
рішень нечинними та визнання права власності

за
участю представників сторін:

від
позивача: ОСОБА_3.
за дов. від 06.02.2008р. б/н,

від
відповідача 1: не
з'явився,

від
відповідача 2: не
з'явився,

від
третьої особи 1: не
з'явився,

від
третьої особи 2: не
з'явився,

від
третьої особи 3: не
з'явився,

від
третьої особи 4: не
з'явився,

від
третьої особи 5: не
з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю
"Уралсоюз" звернулось до господарського суду Автономної Республіки
Крим з позовною заявою до виконавчого комітету Алуштинської міської ради,
товариства з обмеженою відповідальністю "Ласковий берег" про визнання
нечинними рішення виконавчого комітету Алуштинської міської ради та визнання
права власності товариства з обмеженою відповідальністю "Уралсоюз" на
каркасний будинок № 2 загальною площею 202,2          кв.м. та каркасний будинок №3
загальною площею 167,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалами господарського суду Автономної
Республіки Крим від 20.11.2007р. та 10.12.2007р.  залучено до участі у справі у якості третіх
осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Регіональне
відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, АТЗТ
"Донбасенергобудпром", та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ЗАТ "Санаторій
"Морський берег".

Уточнивши позовні вимоги заявою від
16.10.2007, позивач просив визнати нечинним рішення виконавчого комітету
Алуштинської міської ради від 09.12.2005 №978, яким право власності на
каркасний будинок №2 загальною площею 202,2 кв.м. та каркасний будинок № 3
загальною площею 167,3          кв.м., що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 оформлено за товариством з обмеженою
відповідальністю "Ласковий берег" та визнати за товариством з обмеженою
відповідальністю "Уралсоюз" право власності на вищезгадане майно.

Доповнивши позовні вимови 10.12.2007,
позивач просив також визнати недійсними біржові контракти № 1310 та № 1311 від
07.11.2000 купівлі-продажу державного майна.

Рішенням господарського суду Автономної
Республіки Крим від 20.12.2007р. у справі № 2-13/11235-2007 позов задоволено.

Вказане судове рішення мотивовано
обґрунтованістю позовних вимог з посиланням на ст.ст. 128, 215, 225 Цивільного
кодексу Української РСР, ст.ст. 267, 268 Цивільного кодексу України.

Постановою Севастопольського апеляційного
господарського суду від 12.03.2008р. апеляційні скарги ТОВ "Ласковий
берег" та Регіонального відділення Фонду державного майна України по
Донецькій області задоволено частково, рішення господарського суду Автономної
Республіки Крим від 20.12.2007р. у справі №2-13/11235-2007 скасовано,
провадження у справі у частині позовних вимог про визнання нечинним рішення
виконавчого комітету Алуштинської міської ради №978 від 09.12.2005 припинено. У
позові про визнання недійсними біржових контрактів купівлі-продажу державного
майна №1310 від 07.11.2000, укладеного між Донецьким регіональним відділенням
Фонду Державного майна України та ОСОБА_1 та №1311 від 07.11.2000, укладеного
між Донецьким регіональним відділенням Фонду Державного майна України таОСОБА_2
та визнання права власності на каркасний будинок №1, каркасний будинок №2
загальною площею 202, 2 кв.м., каркасний будинок №3 загальною площею 167, 3
кв.м. та каркасний будинок №4, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ
"Уралсоюз" відмовлено.

Вказана постанова суду апеляційної
інстанції в частині скасування рішення господарського суду Автономної
Республіки Крим від 20.12.2007р. у справі №2-13/11235-2007 та припинення провадження
у справі у частині позовних вимог про визнання нечинним рішення виконавчого
комітету Алуштинської міської ради №978 від 09.12.2005 мотивована тим, що спір
з суб'єктом владних повноважень з приводу дій останнього підлягає розгляду у
порядку адміністративного судочинства, з посиланням на ст.ст. 3, 17 Кодексу
адміністративного судочинства України; в частині визнання недійсними біржових
контрактів -порушенням господарським судом першої інстанції норм процесуального
права, а саме ст.ст. 1, 21 Господарського процесуального кодексу України; в
частині визнання за позивачем права власності на спірні приміщення -тим, що
права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом
задоволення позову про визнання недійсною угоди, стороною в якій така особа не
являється. Також судом апеляційної інстанції вказується на недоведеність
наявності у позивача права вимоги визнання за ним права власності на спірне
майно.

Не погоджуючись з вказаною постановою у даній
справі, ТОВ "Уралсоюз" звернувся з касаційною скаргою до Вищого
господарського суду України, в якій просить її скасувати та залишити в силі
рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 20.12.2007р.,
мотивуючи скаргу тим, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції
винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме ст.
128 Цивільного кодексу Української РСР, ст.ст. 1, 2, 12, 32, 33, 34, 43
Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 16, 215 Цивільного
кодексу України.

Відповідачі та треті особи з даної справи не
реалізували своє процесуальне право на участь у судовому засіданні суду
касаційної інстанції.

Колегія
суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції,
проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм
матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту,
знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи
наступне.

Однією з позовних вимог ТОВ
"Уралсоюз" є визнання нечинним рішення виконавчого комітету
Алуштинської міської ради від 09.12.2005 №978, яким право власності на
каркасний будинок № 2 загальною площею 202,2 кв.м. та каркасний будинок № 3
загальною піюпдею 167,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 оформлено за
ТОВ "Ласковий берег".

Пунктом
1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України до компетенції
адміністративних судів віднесено спори фізичних та юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства справа адміністративної юрисдикції (
адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий
спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень згідно з
п. 7 ч. 1 вищезгаданої статті Кодексу адміністративного судочинства України -
це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій
на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З огляду на приписи зазначених норм
процесуального права висновок
господарського суду апеляційної інстанції щодо припинення провадження у
справі в цій частині колегія визнає правильним, оскільки спір з суб'єктом
владних повноважень з приводу дій останнього підлягає розгляду у порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно
до ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до
суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право,
або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно
зі статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину
недійсним.

Однак,
позивач просить визнати недійсними біржові контракти № 1310 та № 1311 від
07.11.2000 купівлі-продажу державного майна, стороною у  яких він не являється.

Як
свідчать матеріали справи, сторонами у зазначених правочинах є Донецьке РВ ФДМ
України, ОСОБА_1та ОСОБА_2, яких суд залучив до справи лише у якості третіх
осіб.

Враховуючи, що участь фізичних осіб у
господарському процесі у даній категорії справ чинним законодавством України не
передбачена, а господарському суду не надано повноважень щодо їх залучення до
участі у справі в якості відповідачів, та з огляду на вимоги  ст.ст. 1, 12, 21 Господарського
процесуального кодексу України, колегія погоджується з  висновком суду апеляційної інстанції, що
рішення місцевого господарського суду в частині визнання недійсними біржових
контрактів є таким, що постановлене з порушенням норм процесуального права, та,
відповідно до п.4 ч.1 ст.104 Господарського процесуального кодексу України
підлягає скасуванню, оскільки зазначене порушення призвело до прийняття
неправильного рішення.

Крім
того, як зазначено господарським судом апеляційної інстанції, позивачем з
огляду на приписи ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України
не доведена наявність у нього права вимоги визнання за ним права власності на
спірне майно.

Так,
у матеріалах справи наявні відомості про правонаступників Спеціалізованого
Міаського монтажного Управління Тресту Востокметаллургмонтаж Мінмонтажспецстроя
СРСР, якими є ЗАТ "Трест Востокметаллургмонтаж", ЗАТ
"Востокметаллургмонтаж - 1" та ЗАТ "Востокметаллургмонтаж -
2".

Належних
доказів про правонаступництво позивача стосовно Спеціалізованого Міаського
монтажного Управління Тресту "Востокметаллургмонтаж"  матеріали справи не містять.

Як
зазначає апеляційний господарський суд, позивачем в основу позову був
покладений кошторис на будівельно-монтажні роботи будинку "Урал - 2"
від 01.01.1984 року та Акт робочої комісії про готовність закінченого
будівництва будинку "Бази відпочинку" від 15.10.1984 року № 102,
однак  останній не містить
ідентифікаційних ознак спірного майна та у відповідності з яким Трест
"Востокметаллургмонтаж" при будівництві будинку "Бази
відпочинку" був генеральним підрядником, а не замовником будівництва.

Оцінивши надані сторонами докази, правом
переоцінки яких касаційна інстанція не наділена, господарський суд апеляційної
інстанції дійшов  висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсними біржових контрактів та
визнання права власності, який колегія суддів визнає правомірним та
обґрунтованим.

За таких обставин, колегія вважає, що
апеляційним господарським судом дана належна юридична оцінка обставинам справи,
порушень норм  матеріального та
процесуального права не вбачається, судове рішення відповідає чинному
законодавству України та обставинам справи і підстави  для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117,
1118, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги
відмовити.

Постанову Севастопольського апеляційного
господарського суду від 12.03.2008р. у справі № 2-13/11235-2007 залишити без
змін.

Головуючий
суддя                                                                 В.С.
Божок

Судді:
Т.Ф. Костенко

Г.П. Коробенко