ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

19.06.08р.

Справа № А25/231-07

За позовом Органу самоорганізації населення "Будинковий комітет "Оберіг" будинку№ 27 по Бульвару Слави", м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відкрите акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго",

м. Дніпропетровськ

про визнання нечинним рішення

Суддя Чередко А.Є.

Секретар Пономарьов І.В.

Представники сторін:

Від позивача: Матвієвський О.В. дов. №АТТ-01 від 19.09.07р.

Від відповідача: Решетник О.А., дор. № 4/11-544 від 27.12.2007р.

Від третьої особи: Панченко Г.Г., дор.№ 125 від 27.05.2008р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання нечинним рішення Дніпропетровської міської ради від 23.05.2007р. № 139/15 "Про передачу Відкритому акціонерному товариству "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго", , земельної ділянки по бульвару Слави в районі будинку № 27 (Жовтневий район) в оренду для проектування та будівництва будівлі розподільчого пункту (РП 10 кВ).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням діючого в Україні законодавства, зокрема ст.ст. 42, 50, 51, 52 ЗК України, ст.ст. 4, 16, 18, 22, 23, 26 Закону України „Про планування і забудову територій”, державних будівельних та санітарних норм та конституційних прав мешканців будинку № 27, розташованого по бульвару Слави у м. Дніпропетровську.

При цьому позивач вказує, що будівля розподільчого пункту у випадку її зведення частково захопить територію безпосередньо бульвару Слави, у той час як згідно із Генеральним планом міста Дніпропетровська, що був затверджений рішенням Дніпропетровської міської ради від 21.01.2002р. №19/26, цей бульвар від вулиці Набережна перемоги до ж/м „Сокіл” визначено як територію зелених насаджень загального користування. Вважає, що ці землі віднесені до земель рекреаційного призначення, на яких забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкодити використанню їх за призначенням. Також вказує, що будівля розподільчого пункту, у випадку його зведення, захопить межі „червоних ліній”, у межах яких не допускається розташування будь-яких об’єктів, будівель і споруд або їх частин. Вказує також, що відповідачем не було розглянуто та не затверджене відповідно до вимог чинного законодавства містобудівне обґрунтування щодо розміщення розподільчого пункту, а також не забезпечено права мешканців будинку № 27 на участь в обговоренні проекту будівництва цього об’єкту шляхом проведення у встановленому законом порядку громадських слухань з цього приводу. Вважає, що відмова мешканців будинку № 27 відповідачу і забудовнику у наданні своєї згоди на розміщення будівлі зазначеного розподільчого пункту за наслідками громадських слухань, які відбулись 26.06.2007р. відповідно до розпорядження міського голови, є прямою підставою для визнання нечинним спірного рішення та припинення подальших дій з планування, проектування та будівництва цього об’єкту, використання відповідної земельної ділянки. Наполягає на тому, що розташування розподільчого пункту поряд з дитячим майданчиком, місце розташування якого на цей час є єдино можливим з урахуванням існуючих санітарних та будівельних норм, порушує конституційне право мешканців будинку №27 на безпечне для життя і здоров’я довкілля. Вказує, що мешканці будинку № 27 безпосередньо через обраний ними будинковий комітет „Оберіг” шляхом багаторазових звернень на адресу відповідача, різни органів влади і управління, правоохоронних органів намагалися вирішити питання відміни спірного рішення у позасудовому порядку, але їм у цьому було відмовлено з тих мотивів, що існуючі електромережі житлових масивів міста мають навантаження вище від проектного. У ситуації, що склалась, вважає, що мешканцям будинку №27 залишається єдиний вихід через створений ними будинковий комітет „Оберіг” відстоювати свої конституційні права у суді, відповідно до ст. 55 Конституції України.

Відповідач позов не визнає та вказує у запереченнях на позов, що спірне рішення Дніпропетровської міської ради винесено в межах компетенції без порушення прав мешканців будинку №27 по бульвару Слави в м. Дніпропетровську. Вказує, що з тексту оскаржуваного рішення вбачається, що воно приймалось на підставі матеріалів, які обгрунтовують місце розташування об’єкта та висновків постійно діючої комісії з питань вибору земельних ділянок для розміщення об’єктів у місті (протокол від 08.06.06р. №178), акта вибору земельної ділянки для розміщення об’єкта (реєстр № 4802), висновків ГоловАПУ. Звертає увагу на те, що орган самоорганізації населення „Будинковий комітет „Оберіг” будинку №27 стверджує, що не було розподілу території, але зазначений комітет сам не прийняв міри щоб такий розподіл був проведений, оскільки позивач по справі не створив юридичну особу –об’єднання співвласників багатоквартирного будинку та не звернувся до міської ради з такою пропозицією. Вважає, що оскільки погоджений об’єкт має статус об’єкта комунального призначення, то на нього за повідомленням головного архітектурно-планувального управління міської ради містобудівне обґрунтування не розроблялось. Вважає також, що прийняте внаслідок громадських слухань рішення про відмову в розміщенні спірного об’єкту не є прямою підставою для визнання нечинним рішення міської ради, оскільки було погоджено розташування об’єкту комунального призначення, а позивач не довів конкретних доказів щодо порушення міською радою чи ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго” санітарних пожежних та інших норм, а посилається тільки на загальні норми законодавства. Наголошує на тому, що до цього часу межі „червоних ліній” по бульвару Слави в м.Дніпропетровську міська рада, приймаючи спірне рішення, не порушувала, оскільки такі межі не визначалися та не затверджувалися.

ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго”, яке було залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору, також проти позову заперечує та пояснює, що улаштування додаткових джерел енергоспоживлення, які повинні розташовуватись у центрах найбільшого енергонавантаження, необхідне для покриття збільшення навантажень, можливості забезпечення електроенергією перспективної забудови району. Вважає необґрунтованим посилання позивача на належність земельної ділянки по бульвару Слави в районі будинку № 27 до земель рекреаційного призначення. Зазначає, що уповноважений орган Дніпропетровської міської ради з питань містобудування та архітектури (ГоловАПУ) листом від 12.05.06р. № 04/4-289 визнав відсутність необхідності в містобудівному обґрунтуванні для РП 10кВ. Вважає, що результати громадських слухань, проведених згідно ст. 13 Закону України „Про місцеве самоврядування”, мають рекомендаційний характер, а не обов’язковий. Звертає увагу на те, що прибудинкова територія може бути передана у власність або користування власникам приміщень у багатоквартирному житловому будинку лише в разі створення ними об’єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку, а в іншому випадку не належить власникам приміщень у житловому будинку. Вказує також, що нормами законодавства не передбачено обов’язку місцевих рад щодо ініціювання розроблення проекту розподілу територій, тому місцеві ради приймають такі рішення тільки після звернень об’єднань співвласників багатоквартирних будинків та інших органів. Звертає увагу, що в подальшому прибудинкова територія мешканцям будинку № 27 по бульвару Слави може бути виділена тільки в межах 6 метрів на відстані від фасадної стіни будинку в сторону червоної лінії, у той час як РП 10 кВ знаходиться в 15 м відстані від стіни вказаного житлового будинку –без порушення державних будівельних норм та норм містобудівного законодавства (п. 8.20 ДБН-360-92** „Планування та забудова міських та сільських поселень”). Також вважає, що, відповідно ст. 26 Закону України „Про планування та забудову територій”, Порядку організації проектно-будівельного процесу та відведення земельних ділянок під об’єкти будівництва у м. Дніпропетровську, затвердженого рішенням ІУ скликання сесії дніпропетровської міської ради від 13.07. 2005р. №34/29, та п. 1.5 ДБН 1.1-4-2002, розроблення містобудівного обґрунтування не є обов’язковим, а необхідність його розроблення під новий об’єкт будівництва в Дніпропетровській області визначається ГоловАПУ. Вказує, що згідно з генеральним планом розвитку м. Дніпропетровська, затвердженим рішенням Дніпропетровської міської ради від 21.01.02р. № 19/26 земельна ділянка біля будинку № 27 по бульвару Слави та на якій планується розміщення РП 10кВ є землями обслуговування житлового району, а не землями рекреаційного призначення, і до того ж не відноситься до земельних ділянок Жовтневого району, які не підлягають забудові, згідно переліку таких земельних ділянок затверджених рішеннями Дніпропетровської міської ради від 08.12.04р. від 21.09.05р. № 44/30 та від 30.08.2006р. №82/3. Посилається на позитивні висновки надані повноважними органами: Державним управлінням екології та природних ресурсів в Дніпропетровській області, ГоловАПУ. Посилається також на те, що проведення громадських слухань має рекомендаційний характер в до того ж депутатом міської ради ІУ скликання відповідного виборчого округу Бикановою Т.Р., як представником громадян відповідного виборчого округу, в межах її повноважень було погоджено місце розташування РП 10кВ у Акті вибору земельної ділянки. Вважає, що спірне рішення прийнято з урахування інтересів громадськості. Наполягає на тому, що технічна необхідність розташування РП 10 кВ підтверджується протоколами засідання технічної ради Дніпропетровських міських електричних мереж, хоча і не є предметом спору у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.05.2007р. Дніпропетровською міською радою було прийнято рішення за № 139/15 "Про передачу Відкритому акціонерному товариству "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго", , земельної ділянки по бульвару Слави в районі будинку № 27 (Жовтневий район) в оренду для проектування та будівництва будівлі розподільчого пункту (РП 10 кВ)”.

Як вбачається зі змісту зазначеного рішення його прийнято на підстві чинного земельного законодавства України, рішення Дніпропетровської міської ради від 12.10.06р. № 32/5 „Про погодження ВАТ „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго” () місця розташування будівлі розподільчого пункту (РП 10кВ) по бульвару Слави в районі буд. №27 (Жовтневий район)”, листа-замовлення ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго”, висновків Головного архітектурно-планувального управління міської ради від 05.03.2007р. № 09/230 та від 23.03.2007р. № 09/667-1, з урахуванням рішення міської ради від 06.12.2006р. № 4/8 „Про ставки річної орендної плати” та листа-зобов’язання ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго” від 20.03.2007р. вх. № 13/1574 і розглянувши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянка.

Орган самоорганізації населення „Будинковий комітет „Оберіг” будинку № 27 по Бульвару „Слави” (надалі за текстом –Позивач) є юридичною особою, що входить до системи органів самоорганізації населення Жовтневої районної ради міста Дніпропетровська, та є представницьким органом жителів вказаного будинку і діє на його території.

Як пояснював Позивач, будинок №27 по бульвару Слави на житловому масиві „Перемога” у м.Дніпропетровську, у якому майже в 200-х квартирах проживає близько 600 мешканців, прийнятий у експлуатацію і заселений мешканцями у 1990 році.

Позивач не набував в порядку, встановленому ст. 125 Земельного кодексу України, права власності або користування на земельну ділянку, на якій збудований будинок № 27 по бульвару Слави, ані на спірну земельну ділянку, проте, згідно з Законом України” Про органи самоорганізації населення” та у відповідності до Положення органу самоорганізації населення „Будинковий комітет „Обергі” будинку №27 по бульвару Слави”, представляє разом з депутатами інтереси жителів цього будинку у міській раді, Жовтневій районній в місті ради та їх виконавчих органах, а також сприяє дотриманню Конституції та законів України, реалізації актів Президента України та органів виконавчої влади, рішень міської ради, Жовтневої районної в місті ради, їх виконавчих комітетів, розпоряджень міського голови, голови Жовтневої районної в місті ради, рішень, прийнятих місцевими референдумами тощо (пункти 2.1 Положення).

Частина 2 статті 19 Конституції України зобов’язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.77 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до пункту 10 ст. 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, акти органів місцевого самоврядування можуть визнаватися незаконними в судовому порядку.

Пунктом 1 ч.1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як випливає із позовних вимог Позивача ним оспорюється чинність вищевказаного рішення Відповідача, як такого, що прийнято із порушенням діючого законодавства (земельного і містобудівного тощо) та порушує конституційні права громадян –мешканців будинку №27 по Бульвару „Слави” у м.Дніпропетровську на безпечне життя.

Проте позовні вимоги Позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, яку передано в оренду Третій особі за спірним рішенням, знаходиться поблизу земельної ділянки, на якій знаходиться будинок № 27 по бульвару Слави № 27 у м. Дніпропетровську, тобто межує із прибудинковою територією, на яку розповсюджується компетенція Позивача, згідно до його основних напрямів діяльності, завдань та повноважень, встановлених вищевказаним Положенням.

Водночас обидві зазначені земельні ділянки є власністю територіальної громади міста Дніпропетровська.

Згідно зі ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно до положень ч.2 ст. 42 Земельного кодексу України, у разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватись безоплатно у власність або надаватись у користування об’єднання власників.

До цього часу мешканцями житлового будинку № 27 по бульвару Слави не створено об’єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Отже, саме Відповідач, згідно до положень ст. 12 Земельного кодексу України, наділений відповідною владною компетенцією щодо розпорядження спірною земельною ділянкою.

Стаття 18 Закону України „Про планування і забудову територій”, зобов’язує Відповідача при здійснені планування і забудови територій на місцевому рівні враховувати громадські і приватні інтереси шляхом визначення потреби територіальної громади в територіях, необхідних для розташування, утримання об’єктів житлово-комунального господарства, соціальної, інженерно-транспортної інфраструктури, вирішення інших завдань забезпечення сталого розвитку населеного пункту, забезпечення фізичним і юридичним особам рівних можливостей набуття у власність або у користування земельних ділянок, захисту майнових прав, а також безпечного функціонування об’єктів нерухомості.

Розподільчий пункт (РП 10 кВ) за його призначенням є елементом інфраструктури планувального району, який пропонується виконати в центрі навантажень по бульвару Слави, 27, який є самим оптимальним і економічним варіантом, і розрахований на посилення потужностей трансформаторних підстанцій для забезпечення надійним електропостачанням існуючої забудови житлових масивів „Перемога” 4, 5, 6 та МКР № 8 на перспективу, тобто є об’єктом загального комунального призначення, суспільна важливість та необхідність будівництва якого саме у місці поблизу будинку № 27 по бульвару Слави підтверджена пояснювальною запискою - Техніко-економічне обґрунтування РП 10 кВ по бул. Слави, 27 в мкр. „Победа” та відповідними протоколами засідання технічної ради Дніпропетровських міських електричних мереж, які є в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 39 Земельного кодексу України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України „Про планування і забудову територій”, рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань забудови та іншого використання територій, вибору, вилучення (викупу) і надання земельних ділянок для містобудівних потреб приймаються в межах, визначених законом відповідно до містобудівної документації за погодженням з спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури.

Відповідно до вимог статей 10 і 12 Закону України „Про планування і забудову територій”, також передбачено, що вся містобудівна документація повинна розроблятись, затверджуватись і відповідати Генеральному плану.

На час прийняття оспорюваного рішення так і на теперішній час є чинним Генеральний план розвитку м. Дніпропетровська, затверджений рішенням міської ради № 130/26 від 20.04.2005р.

Як вбачається з пояснень представників сторін та Третьої особи та викопіювань земельних ділянок житлового масиву „Перемога” у м. Дніпропетровську, земельна ділянка, на якій погоджене будівництво зазначеного об’єкту розподільчого пункту (РП 10 кВ) знаходиться на землях житлової та громадської забудови (ст. 38 Земельного кодексу України),тобто не може бути віднесена до земель рекреаційного призначення, поняття яких визначається у ст. 50 Земельного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. ст. 13, 14, 15, 16, 19 і 22 Закону України „Про планування і забудову територій”, мають бути розроблені та затверджені у встановленому порядку детальний план території, план червоних ліній, проект забудови території, проект розподілу території, режим забудови та іншого використання земель, визначених для містобудівних потреб, місцеві правила забудови тощо.

Положення частин 1 і 2 ст. 26 Закону України „Про планування і забудову територій”, встановлюють, що для забезпечення дотримання вимог законодавства, а також регіональних та/або місцевих правил забудови, державних стандартів, норм і правил, містобудівної документації фізичним та юридичним особам за їх письмовим зверненням надаються єдині умови і обмеження забудови земельних ділянок, інші вихідні дані на проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані). У разі відсутності місцевих правил забудови для будівництва окремого об'єкта містобудування на території кварталу існуючої забудови розробляється містобудівне обгрунтування розташування об'єкта містобудування в цьому кварталі.

Закон України „Про планування і забудову територій” набрав чинності з 02.06.2000р., однак у його положеннях відсутні норми стосовно строків, у які мають бути виконані вищевказані приписи цього закону, зокрема, про розроблення проекту розподілу територій та затвердження місцевих правил забудови.

Із пояснень представників Відповідача та Третьої особи встановлено, що органами місцевого самоврядування у м. Дніпропетровську проводиться робота по розробленню та затвердженню нового Генерального плану розвитку міста Дніпропетровська, але як на час прийняття оспорюваного рішення, так і до теперішнього часу відсутня затверджена у встановленому законом порядку будь-яка містобудівна документація (проект детального планування, проект розподілу житлового кварталу, план червоних ліній тощо).

На теперішній час містобудівний процес у м.Дніпропетровську не може бути зупинений з об’єктивних причин, тому до приведення його у повну відповідність згідно із Законом України „Про планування і забудову територій”, він відбувається також у відповідності із Порядком організації проектно-будівельного процесу та відведення земельних ділянок під об’єкти будівництва у м.Дніпропетровську, затвердженим рішенням ІУ скликання сесії Дніпропетровської міської ради від 13.07.2005р. № 34/29. Згідно із цим Порядком, при підготовці матеріалів в обґрунтування місця розташування земельної ділянки для розміщення об’єкту містобудівне обґрунтування розробляється у разі необхідності.

Пунктом 1.5 ДБН Б.1.1-4-2002 „Склад, зміст, порядок розроблення, погодження та затвердження містобудівного обґрунтування” передбачено, що необхідність розробки, мета містобудівного обґрунтування, відповідні обсяги його матеріалів визначаються місцевим спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури або замовником по узгодженню з відповідним органом містобудування та архітектури.

Головним архітектурно-планувального управлінням Дніпропетровської міської ради було прийнято рішення, яке не оформлюється у вигляді окремого письмового документу, щодо відсутності потреби у розробці містобудівного обґрунтування розташування розподільчого пункту (РП 10 кВ), з огляду на віднесення цього об’єкту до об’єктів інфраструктури цього району (об’єктів комунального призначення) та незначних архітектурних форм. Так, лист відповідного змісту від 12.05.2006р. за № 04/4-289 був надісланий Головним архітектурно-планувального управлінням Дніпропетровської міської ради на адресу Третьої особи.

Отже відсутність в матеріалах, на підставі яких Відповідачем приймалось оспорюване рішення, містобудівного обґрунтування розташування зазначеного об’єкту будівництва, допускається діючим на цей час вищевказаним Порядком організації проектно-будівельного процесу та відведення земельних ділянок під об’єкти будівництва у м.Дніпропетровську та вищевказаними ДБН Б.1.1-4-2002.

До того-ж, у подальшому на замовлення Третьої особи відповідне містобудівне обґрунтування було складено Дніпропетровським державним проектним інститутом житлового та цивільного будівництва „Дніпрогражданпроект”, яке розглянуто містобудівною радою 18.01.2008р. (протокол № 12).

Щодо не дотримання Відповідачем конституційних прав громадян на безпечні умови життя та майбутній розподіл прибудинкової території, то, як вбачається із матеріалів справи, Третьою особою були отримані усі необхідні позитивні висновки, надані повноважними органами: висновком ГоловАПУ щодо місця розташування об'єкта від 25.10.05р. № 03/3951, яким

надано дозвіл на розроблення проекту земельної ділянки, за даними Генерального плану

розвитку міста зазначена земельна ділянка (бульвар Слави в районі буд. №23,27) знаходиться в

зоні центру обслуговування житлового району; висновком Дніпропетровського міського управління земельних ресурсів від 16.01.06р. № 7598.04, за даними Державного земельного кадастру міста зазначена територія не знаходиться у власності або користуванні. Даним висновком також узгоджено третій особі місце розташування об'єкта та надання згоди на розробку проекту відведення земельної ділянки в установленому порядку; висновком Дніпропетровського обласного центру з охорони історико-культурних цінностей від 20.12.05р. № 5024/2; висновком Державного управління екології та природних ресурсів в Дніпропетровській області від 27.03.06р. № 4-1060-12-3 відповідно до якого земельна ділянка в районі будинку №27 по бульвару Слави знаходиться за межами земель рекреаційного призначення.

Вищезазначені висновки були надані з урахуванням визначення в подальшому меж прибудинкових територій жилого будинку № 27 по бульвару Слави. Відповідно до Генплану міста Дніпропетровська, затвердженого рішенням міської ради від 21.01.02р. №19/26, земельної ділянки біля будинку № 27 по бульвару Слави достатньо для визначення меж прибудинкових територій з урахуванням вимог ДБН-360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

При цьому вбачається, що земельна ділянка, яку надано в оренду Третій особі для будівництва розподільчого пункту (РП 10 кВ), знаходиться в 15 м відстані від стіни вказаного житлового будинку, тобто без порушення державних будівельних норм та норм містобудівного законодавства (п. 8.20 ДБН-360-92** „Планування та забудова міських та сільських поселень”).

Посилання Позивача про те, що запланована до будівництва розподільча підстанція (РП 10 кВ), у випадку її зведення частково захопить територію безпосередньо бульвару Слави, тобто вийде за межі „червоних ліній” відхиляється судом, через відсутність офіційно встановлених „червоних ліній” та з огляду на те, що із поданих до судової справи схематичних матеріалів видно, що, об’єкт запланованої до будівництва розподільчої підстанції (РП 10 кВ) не виходить за межі створу, у якому розташована решта будівель, які вже фактично розміщені на бульварі Слави.

Доводи Позивача про те, що знаходження шкідливого для здоров’я спірного об’єкту поряд з дитячим майданчиком, місце розташування якого на цей час є єдино можливим, буде порушувати існуючі санітарні і будівельні норм, отже порушувати права мешканців будинку на безпечне для життя і здоров’я довкілля, також відхиляються судом з огляду наявність поблизу будинку № 27 зі сторони бульвару Слави вільних від забудови земель, які знаходяться під зеленими насадженнями, але можуть бути використані для переносу зазначеного дитячого майданчика у випадку майбутнього розподілу та розпланування прибудинкової території в межах передбачених чинним законодавством норм на одного мешканця.

Посилання Позивача на те, що оспорюване рішення Відповідача було прийнято без проведення громадських слухань, необхідність якого визнавалась ГоловАПУ у своєму висновку щодо місця розташування об’єкта від 25.10.05р. за №03/3951, також не є підставою для визнання незаконними дій Відповідача, оскільки за змістом ст. 13 Закону України „Про місцеве самоврядування”, ініціатором громадських слухань має виступати територіальна громада, а внесені нею пропозиції підлягають розгляду органами місцевого самоврядування, але не є обов’язковими до виконання.

Не обгрунтованими є і посилання Позивача на те, що в спірному рішенні міської ради

затверджено проект землеустрою та надана в оренду земельна ділянка товариству, яке має , а в деяких інших документах, що стосуються відносин між Третьою особою та відповідними державними зазначається , оскільки як вбачається з матеріалів справи належить саме Відкритому акціонерному товариству "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго", якому і надана в оренду земельна ділянка за спірним рішенням, а код 00130777 належить Дніпропетровським міським електричним мережам, яке є структурним підрозділом ВАТ "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" та не має статусу юридичної особи.

Суд, також враховує, що спірне рішення приймалося відповідачем зокрема на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 12.10.06р. № 32/5 „Про погодження ВАТ „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго” () місця розташування будівлі розподільчого пункту (РП 10кВ) по бульвару Слави в районі буд. №27 (Жовтневий район)”, яке також оскаржувалося позивачем в судовому порядку, але постановою господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2008р. у справі № А9/197-07, яка залишена в силі ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2008р., у задоволенні позовних вимог позивача про визнання нечинним наведеного рішення було відмовлено.

Спірне рішення прийняте відповідачем є по своїй правовій суті актом ненормативного характеру, тому що він породжує права й обов'язки тільки у окремого кола суб’єктів спірних правовідносин, тобто носить ненормативний (індивідуальний) характер.

Підставами для визнання акту недійсним або його скасування є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов’язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв’язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації –позивача по справі.

Виходячи з усього вищенаведеного, слід дійти висновку, що спірне рішення не суперечить чинному законодавству України, його прийнято в межах компетенції відповідача та без істотних порушень конституційних прав мешканців будинку №27 по бульвару Слави в м.Дніпропетровську, тому правові підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного у позовних вимогах Позивача про визнання оспорюваного рішення Відповідача нечинним слід відмовити, як необґрунтованих.

Заходи по забезпеченню позову, застосовані ухвалою господарського суду від 24.09.07р. у цій справі, підлягають скасуванню в порядку п. 7 ч. 1 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України з дати набрання постановою законної сили.

Судові витрати у справі покладаються на Позивача, згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 5, 7-12, 19, 69-71, 87, 94, 104, 160-163, 254, п.6 Розділу УІІ Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову позивача –відмовити.

Скасувати заходи з забезпечення позову, застосовані ухвалою господарського суду від 24.09.2007р. у цій справі, з дати набрання постановою законної сили.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3,40грн. віднести на позивача.

Постанова може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені ст. 186 КАСУ.

Постанова набирає законної сили у відповідності до ст. 254 КАСУ.

Суддя

А.Є. Чередко

03.07.08р.