ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2008 р.

№ 21/119-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    М.В.Кузьменка,

судді                                        І.М.Васищака,

судді                                        В.М.Палій,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карат"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2007р. та

постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду

від 08.04.2008р.

у справі №21/119-07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Карат"

до                      Товариства з обмеженою відповідальністю "Фісон"

про                    стягнення 22 000,0 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Красільніков А.М. (довіреність №12 від 01.09.08),

від відповідача: Карпенко Т.О. (довіреність від 03.03.08),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Карат" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальність "Фісон" і просило суд стягнути з останнього 22 000,0 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неповерненням відповідачем на вимогу позивача грошових коштів, сплачених за товар, який виявився неналежної якості.

До ухвалення рішення у справі, позивач уточнив позовні вимоги та просить суд також розірвати укладений між сторонами договір поставки пневмотранспортера ПТЗ-200 С.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2007р. (суддя Алмазова І.В.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.04.2008р. (головуючий, суддя Крутовських В.І., судді Прокопенко А.Є., Дмитренко А.К.), у задоволенні позову відмовлено з підстав не доведеності позивачем факту неналежної якості поставленого товару.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмову у задоволенні позову суди двох інстанцій обґрунтували тим, що позивачем в порушення вимог пунктів 6, 9 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості №П-7 від 25.04.1966р., не надано доказів того, що спірний пневмотранспортер поставлений неналежної якості. Зокрема, позивачем не наданий акт приймання спірного товару за якістю з участю постачальника (або складений відповідною компетентною організацією тощо), за змістом якого викладені недоліки та інші обов'язкові відомості.

Проте, застосування судами вказаної Інструкції, яка застосовується виключно до договорів поставки, є помилковим, оскільки між сторонами даного спору виникли правовідносини з купівлі-продажу товару, а не з поставки.

Так, відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Аналогічне положення визначено й у статті 712 ЦК України.

Отже, для поставки характерні тривалі відносини та виконання договору частинами.

В силу ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

В силу ч.2 ст.205 Цивільного кодексу України, правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач на підставі рахунку відповідача перерахував останньому грошові кошти у сумі 22 000,0 грн. в якості оплати за пневмотранспортер ПТЗ-200 С у кількості 1 шт., а відповідач передав позивачу даний товар.

Такі дії сторін в силу загальних засад і змісту цивільного законодавства слід визнати діями, що породжують цивільні права і обов’язки, аналогічні зобов’язанням за договором купівлі-продажу. Тому до спірних правовідносин слід застосовувати відповідні положення Цивільного кодексу України.

Так, в силу ч.2 ст.673 ЦК України, у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджує, що придбаний у відповідача пневмотранспортер ПТЗ-200 С не відповідає продуктивності, заявленій в технічній характеристиці –рекламі, та має недоліки, які не дозволяють йому правильно функціонувати, а саме замість заявленої продуктивності 20 тон/час, фактична продуктивність виявилась 720 кг/час. Також при транспортуванні відбувається дроблення продукту. У підтвердження наведеного позивачем наданий акт перевірки обладнання від 05.07.2007р., підписаний представниками покупця та продавця (а.с.34). Після зазначеної перевірки позивач повернув відповідачу товар та звернувся до останнього з вимогою повернути перераховані за товар грошові кошти у сумі 22 000,0 грн.

Частиною 2 статті 678 ЦК України передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право, зокрема, відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

В силу ст.674 ЦК України, відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, якість речей, які продаються, повинні відповідати стандарту, технічним умовам або зразкам, установленим для речей такого виду. При цьому, нормативні вимоги відносно якості товарів встановляються у відповідності з Декретом Кабінету Міністрів України від 10.05.1993р. №46-93 " Про стандартизацію і сертифікацію".

Якість товару також повинна відповідати інформації щодо товару, наданій продавцем.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову, суди двох інстанцій не з'ясували належним чином, чи відповідає товар, проданий відповідачем позивачу, технічним характеристикам, визначеним у керуванні з експлуатації (а.с.118-123). Не надано судами двох інстанцій належної правової оцінки акту перевірки обладнання від 05.07.2007р., підписаного представниками сторін, де зазначено, що пневмотранспортера ПТЗ-200 С не відповідає заявленим технічним характеристикам та має недоліки, які не дозволяють йому правильно функціонувати. Не враховано судами й того факту, що вказаний товар було повернуто відповідачу, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Окрім того, з огляду на існування між сторонами спору щодо якості проданого товару, колегія суддів вважає, що суд мав би розглянути питання про доцільність призначення судової товарознавчої експертизи.

Встановлення зазначених обставин має істотне значення для правильного вирішення даного спору, оскільки за вимогами ст.678 ЦК України, продавець зобов'язаний прийняти товар неналежної якості у покупця та задовольнити його вимоги, у даному випадку вимогу щодо повернення сплаченої за товар грошової суми.

Наведене свідчить про необґрунтованість оскаржуваних рішення та постанови, необхідність їх скасування та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції слід всебічно і повно з’ясувати всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити факти, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, правильно застосувати матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини сторін і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карат" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2007р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.04.2008р. у справі №21/119-07 скасувати.

3. Справу направити до господарського суду Дніпропетровської області на новий розгляд.

Головуючий, суддя                                                            М.В.Кузьменко

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                В.М.Палій