СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

17 липня 2008 року

м. Севастополь Справа № 2-23/1530-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Черткової І.В.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Борисової Ю.В.,

секретар судового засідання                                        Дікан Л.І.

за участю представників сторін:

позивача: Миронов Валерій Сергійович, довіреність № 44 від 16.06.2008, Вольченко Віра Миколаївна, довіреність № 34 від 16.03.2008,

відповідачів: Герасименко Ніна Анатоліївна, довіреність № 1898/г/10 від 22.11.2007, Сімонова Євгенія Володимирівна, довіреність № 233/с/10 від 28.02.08, Подгорная Людмила Василівна, довіреність № 959/п/10 від 07.07.08, Іванова Ольга Вікторівна, довіреність № 1566/и/и від 03.10.07, Пожарська Наталя Генадіївна, довіреність № 1020/п/10 від 16.07.08, Наумова Тетяна Валеріївна, довіреність № 1021/н/10 від 16.07.08 - Державна податкова інспекція у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим,

не з'явився - Відділення Державного казначейства в Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим,

Єфремов Андрій Борисович, довіреність № 23-11.0/0677 від 14.04.2008 - Головне Управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим,

прокурор: не з'явився;

розглянувши апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим, Управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим, прокурора Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Іщенко Г.М.) від 28.02-13.03.2006 у справі № 2-23/1530-2006А

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Стройконтакт" (вул. Будівельна, 23, місто Бахчисарай, Автономна Республіка Крим, 98400)

до Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим (вул. Сімферопольська, 3, місто Бахчисарай, Автономна Республіка Крим, 98403)

Головного управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим (вул. Севастопольська, 19, місто Сімферополь, 95015)

Відділення Державного казначейства в Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим (вул. Калініна, 1, місто Бахчисарай, Автономна Республіка Крим, 98400)

за участю: прокурора Автономної Республіки Крим (вул. Севастопольська, 21, місто Сімферополь, 95000)

про стягнення 1 642 833,99 грн,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.02.-13.03.2006 у справі № 2-23/1530-2006А позов задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Стройконтакт" 4 432 364 грн бюджетного відшкодування податку на додану вартість, 103 902, 38 грн відсотків, нарахованих на бюджетну заборгованість з відшкодування податку на додану вартість.

Не погодившись з постановою суду, Державна податкова інспекція у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим, Управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим, прокурор Автономної Республіки Крим звернулись з апеляційними скаргами, в яких просять постанову суду скасувати, у позові відмовити.

Апеляційна скарга Управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим мотивована тим, що законодавством передбачено повернення з бюджету лише надмірно сплачених сум судового збору. Зазначений факт судом не встановлений, а тому постанова суду є незаконною.

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим та прокурора Автономної Республіки Крим мотивовані тим, що судом першої інстанції постанова винесена з порушенням норм Закону України „Про податок на додану вартість”.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.05.2006 апеляційні скарги залишені без задоволення, постанова господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.02.-13.03.2006 у справі № 2-23/1530-2006А залишена без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2007 у справі 2-23/1530-2006А постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.05.2006 скасована, справа передана на новий розгляд до Севастопольського апеляційного господарського суду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час апеляційного провадження була здійснена заміна відповідача - Управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим на Головне управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим.

У судовому засіданні 14.11.2007 Державна податкова інспекція у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим, Головне управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим, прокурор Автономної Республіки Крим підтримали свої вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду залишити без змін.

У судових засіданнях оголошувалися перерви з 14.11.2007 до 17.12.2007, з 08.07.2008 до 17.07.2008.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.12.2007 суддю Голика В.С. замінено на суддю Горошко Н.П.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.06.2008 суддів Щепанську О.А., Горошко Н.П. замінено на суддів Гоголя Ю.М., Голика В.С.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 08.07.2008 суддю Голика В.С. замінено на суддю Борисову Ю.В.

Переглянувши постанову суду відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що за результатами господарської діяльності позивача різниця між загальною сумою податкових зобов’язань та сумою податкового кредиту має від’ємне значення, а тому підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України згідно з законодавством.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначаються пунктом 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 названого Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 того ж Закону встановлено, що якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, відповідно до підпункту 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. До декларації додається розрахунок суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, підставою для отримання відшкодування з податку на додану вартість є дані тільки податкової декларації за звітний період.

Згідно з підпунктом 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” сума податку на додану вартість підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації.

Абзацом 5 цього підпункту зазначено, що суми, не відшкодовані платнику податку протягом визначеного у цьому пункті строку, вважаються бюджетною заборгованістю; на суму бюджетної заборгованості нараховуються проценти на рівні 120 відсотків від облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент її виникнення, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Платник податку має право у будь-який момент після виникнення бюджетної заборгованості звернутися до суду з позовом про стягнення коштів з бюджету.

Як свідчать матеріали справи, позивачем були надані до Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим податкові декларації, які підтверджують право позивача на бюджетне відшкодування. Також позивачем були надані заяви про зміну напрямку відшкодування податку на додану вартість, а саме: заяви від 23.02.2005, від 20.04.2005 на суму 201 602,00 грн кожна (вказані суми сформовані на підставі уточнюючого розрахунку за деклараціями за березень 2004 року від 25.01.2005 з урахуванням суми, яка відшкодована у розмірі 107 100,00 грн; невідшкодованою залишилась сума –296 104,00 грн), заява від 14.04.2005 на суму 1 327 342,00 грн на (вказані суми сформовані на підставі уточнюючого розрахунку за квітень 2004 року –396 572,00 грн, уточнюючого розрахунку за червень 2004 року –227 914,00 грн, декларації за липень 2004 року –702 856,00 грн), заява від 01.06.2005 (вказані суми сформовані на підставі декларації за травень 2004 року, за якою поданий уточнюючий розрахунок 21.07.2004 року –116 533,00 грн, декларації за серпень 2004 року –788 522,00 грн, декларації за вересень –784 161,00 грн, декларації за жовтень 2004 року –1 159 110,00 грн, декларації за листопад 2004 року –65 864,00 грн, декларації за грудень 2004 року –75 867,00 грн, декларації за січень 2005 року –8 500,00грн).

Враховуючи встановлені дані, відшкодуванню з бюджету підлягає сума – 4 536 266,38 грн, у тому числі, сума податку на додану вартість – 4 432 364,00 грн, відсотки нараховані на бюджетну заборгованість –103 902,38 грн.

В апеляційні скарзі податкова інспекція вказує на те, що позивачем не надавалися до податкового органу: уточнюючий розрахунок за червень 2004 року (вхідний номер від 05.08.2004) та декларація з податку на додану вартість за жовтень 2004 року (вхідний номер від 19.11.2004). Проте, ці доводи спростовуються матеріалами справи, в яких є вказані документи з відміткою податкового органу про отримання (т. 1, а. с. 12, 40).

Доводи Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим стосовно того, що підставою для бюджетного відшкодування є дані, які підтверджують сплату податку на додану вартість до Державного бюджету України, судова колегія визнає необґрунтованим, виходячи з наступного. Для відшкодування з бюджету податку на додану вартість Закон не передбачає обов'язкової умови фактичного надходження цих сум до бюджету. У разі невиконання контрагентом платника податків зобов'язань зі сплати податку до бюджету негативні наслідки (відповідальність) наступають тільки для нього. Вказана обставина не є підставою для позбавлення добросовісного платника податків права на його відшкодування у випадку якщо останній виконав всі передбачені законом умови по отриманню такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру податкового кредиту. Податкові накладні, що надані позивачем, не мають будь-яких недоліків, порядок їх заповнення відповідає чинному законодавству.

Крім того, відповідно до пункту 1.3 статті 1 Закону України „Про податок на додану вартість” платник податку –особа, яка згідно з цим Законом зобов’язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у пунктах „а”, „в”, „г”, „д” пункту 10.1 статті 10, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (пункт 10.2 статті 10 зазначеного закону).

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі не сплата податку продавцем (у тому числі в разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Зазначені обставини підтверджуються також рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 03.11.2005 у справі № 2-25/11550-2005, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 02.02.2006, яким визнані недійсними податкові повідомлення-рішення від 04.07.2005 про донарахування податку на додану вартість у сумі 2 412 207,00 грн та від 04.07.2005 у частині донарахування податку на додану вартість у сумі 1 864 395,00 грн та застосування штрафних санкцій – 932 197,50 грн. Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доводи Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим на пункт 6.3 Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України і Головного управління Державного казначейства України від 02.07.1997 № 209/72, в якому вказано, що на суму бюджетної заборгованості податковими органами в особовому рахунку платника після повного перерахування коштів з бюджету нараховуються відсотки на рівні 120 % річних від облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент її виникнення, протягом терміну її дії, включаючи день погашення, не можна вважати обґрунтованим, оскільки дане положення суперечить підпункту 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”. Згідно з зазначеним підпунктом нарахування відсотків починається після закінчення місячного строку, встановленого для відшкодування податку, незалежно від того чи мало місце перерахування коштів з бюджету чи ні.

Також неспроможними є доводи відповідача про те, що розрахунок відсотків повинен бути зробленим у зв’язку зі змінами, внесеними до Закону України „Про податок на додану вартість” від 28.07.2005, якими виключено норму, що регламентувала порядок нарахування відсотків на суму бюджетної заборгованості.

Доводи апеляційної скарги прокуратури Автономної Республіки Крим аналогічні доводам Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим.

В апеляційній скарзі Управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим зазначається на те, що відшкодування податку на додану вартість повинно виконуватись з іншого рахунку ніж вказаного у резолютивній частині постанови господарського суду Автономної Республіки Крим. Усунути описку в реквізитах рахунку, з якого повинно здійснюватися бюджетне відшкодування, має право суд першої інстанції за клопотанням сторони.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим, Управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим, прокурора Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

2.Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.02-13.03.2006 у справі № 2-23/1530-2006А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя                                        І.В. Черткова

Судді                                                                      Ю.М. Гоголь

Ю.В. Борисова