Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2008 р. Справа № 2/640-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Демченко В.О., судді Такмаков Ю.В., Барбашова С.В.,

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - Мартиненка В.М. (дов. № 751/2007 від 14.12.2007 р.)

відповідача - Воєйка В.Л. (дов. № 06/08 від 15.05.2008 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рассвет" (с. Полошки, Глухівського району, Сумської області) (вх. № 955 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 11.02.08 р. по справі № 2/640-07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВС" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рассвет" (с. Полошки, Глухівського району, Сумської області)

про стягнення 225 336,98 грн., -

встановила:

У листопаді 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮВС" звернулось до господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рассвет" про стягнення 225 336,98 грн. заборгованості, з яких: 200 000,00 грн. штрафу, 25 336,98 грн. пені, що виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором купівлі-продажу цукрових буряків № 23/02-КП від 27.04.2006 р., а також витрат по сплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Крім того, позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно відповідача на суму позову, обґрунтовуючи клопотання тим, що по аналогічним справам судові рішення не були виконані виконавчою службою із-за відсутності майна та грошових коштів у відповідача.

Рішенням господарського суду Сумської області від 11 лютого 2008 року по справі № 2/640-07 в задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову та у клопотанні відповідача про відкладення розгляду справи відмовлено. Позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 200 000,00 грн. штрафу, 16 767,12 грн. пені, 2 163,24 грн. державного мита та 113,28 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Сумської області від 11.02.2008 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "ЮВС" повністю. На думку заявника апеляційної скарги, суд при прийнятті оскаржуваного рішення неповно з'ясував обставини справи та неправильно застосував норми процесуального права.

Позивач надав письмові пояснення по апеляційній скарзі, вважає її такою, що не підлягає задоволенню, а доводи відповідача –безпідставними та надуманими.

В судовому засіданні 10 червня 2008 року оголошувалась перерва до 24 червня 2008 року.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши представника ТОВ "Рассвет" Воєйка В.Л., який підтримав апеляційну скаргу, представників ТОВ "ЮВС" Євсєєва В.В. та Мартиненка В.М., які просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Сумської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених матеріалами справи обставин спору за якими встановив, що 27 квітня 2006 року між ТОВ "Рассвет" (продавець) та ТОВ "ЮВС" (покупець) був укладений договір № 23/02-КП купівлі-продажу цукрових буряків, відповідно до умов якого продавець зобов'язався посіяти, виростити у 2006 році на ділянці площею 100 га в с. Полошки Глухівського району цукровий буряк, передати його в заліковій вазі на призаводський бурякопункт на ТОВ "ЮВС" (Віринський цукровий завод) з вересня 2006 р. по листопад 2006 р. рівними партіями або за пропозицією однієї із сторін за погодженим графіком, а покупець зобов’язався прийняти цю продукцію та оплатити її за встановленими цінами відповідно до умов договору.

Згідно з пунктами 1.3., 5.2. Договору мінімальна кількість продукції, яку продавець зобов'язується передати покупцю становить 2 000 тон. Сума договору складає 400 000,00 грн., в тому числі ПДВ –66 666,66 грн. з розрахунку за 2 000 тон зданого в майбутньому цукрового буряка.

Пунктом 3.1.2. Договору сторони передбачили, що зобов'язання продавця вважається виконаним (в частині поставки продукції) в момент передачі продукції покупцю за вищевказаною адресою ТОВ "ЮВС" (Віринський цукровий завод), про що складається відповідний Акт приймання-передачі та накладна на передачу продукції з врахуванням аналізу лабораторії.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України (надалі –ЦК України) зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції відповідач порушив свої зобов'язання за спірним договором, не поставив позивачу 2 000 тон цукрового буряку на суму 400 000,00 грн. у передбачений договором строк.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов‘язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 549 ЦК України, статті 230 Господарського кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 7.2. Договору сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань до даному договору винна сторона сплачує штраф у розмірі 50 % вартості непоставленої продукції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 200 000,00 грн. штрафу, що складає 50 % від суми непоставленого за договором товару, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до загальних засад відповідальності учасників господарських відносин, сторони у пункті 7.3. договору передбачили відповідальність за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов’язань, шляхом застосування до правопорушника санкцій у вигляді сплати пені, що відповідає вимогам розділу V Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР. У зв’язку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив їх частково в сумі 16 767,12 грн. за період з 02.12.2006 р. по 01.03.2007 р.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення пені за період з 02.09.2006 р. по 01.12.2006 р. на суму 8 569,86 грн. місцевий господарський суд правомірно зауважив, що у пункті 3.1.2. спірного договору не конкретизована періодичність поставки цукрового буряку (щодня, щотижня, раз на місяць тощо) та кількість продукції, а зазначено лише, що продукція передається рівними партіями або за пропозицією однієї із сторін за погодженим графіком, у зв’язку з чим вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилається на дію форс-мажорних обставин у червні 2006 року, що підтверджується висновком Торгово-промислової палати України № 146805-4 від 19.06.2008 р., що призвело до невиконання ним своїх зобов’язань за договором № 23/02-КП від 27.04.2006 р.

Колегія суддів зауважує, що зазначений висновок не приймається судом, як доказ, оскільки в порушення статті 101 Господарського процесуального кодексу України відповідач не обґрунтував неможливість його подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. А в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, як правомірно стверджує позивач, в разі наявності форс-мажорних обставин, обов’язок відповідача по поставці 2 000 тон цукрового буряку відповідно до пункту 9.1. Договору переноситься на той проміжок часу, на протязі якого діяли форс-мажорні обставини, тобто до листопада 2007 року. Відповідач до цього часу поставку продукцію не здійснив, внаслідок чого відповідно до статей 549, 550 ЦК зобов’язаний сплатити штраф.

Відповідно до пункту 9.2. Договору якщо форс-мажорні обставини діють протягом більше двох місяців, сторони можуть відмовитися від виконання даного договору без пред’явлення претензій один до одного.

Як свідчать матеріали справи, питання про відмову від договору № 23/02-КП від 27.04.2006 р. відповідач не ставив, зазначений договір не розірваний сторонами і не визнаний недійсним в судовому порядку.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що позивач у відповідності до пункту 3.1.3. спірного договору не забезпечив ТОВ "Рассвет" транспортними засобами для доставки цукрового буряка на приймальний пункт, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в порушення статті 664 ЦК України, відповідач не надав доказів про готовність до передання покупцеві продукції у належному місці і інформованість про це покупця. В судовому засіданні відповідач цей факт не заперечував.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 29.12.1976 р. "Про судове рішення" рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, рішення місцевого суду відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга ТОВ "Рассвет" позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду Сумської області від 11 лютого 2008 року по справі № 2/640-07 прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, а доводи з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись статтями 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рассвет" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 11 лютого 2008 року по справі № 2/640-07 залишити без змін.

Головуючий суддя Демченко В.О.

Судді Такмаков Ю.В.

Барбашова С.В.