ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2008 р. Справа № 07/127-08

вх. № 4122/5-07

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився; відповідача - не з"явився;

розглянувши справу за позовом ПП "ГІМ", м. Харків

до Харківська міська рада, м. Харків

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач – приватне підприємство „ГІМ” звернувся до суду з позовом провизнання права власності на нерухоме майно – громадський будинок загальною площею 1947,4 кв.м., розташований за адресою м. Харків, сел.. Плиткове, буд. 13, літ. „Р-2”. Судові витрати просить покласти на позивача.

Представник відповідача відзив на позов не надав але проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на порушення позивачем порядку вирішення питань, пов*язаних із самочинним будівництвом, встановленого рішенням Харківської міської ради від 23.06.04 р. № 90/04.Дослідивши надані документи та докази, визнавши їх достатніми для розгляду справи по суті, вислухавши пояснення уповноважених представників сторін, судом встановлено наступне.

На підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 19.10.00 р. (а.с.6), позивач придбав у власність від КТ „Гайденко і К” не житлову будівлю літ. „Р-2” загальною площею 1464,4 кв.м., розташовану за адресою м. Харків, сел.. Плиткове, 13 на земельній ділянці площею 4689,0 кв.м.

27.10.00 р. Комунальним підприємством „Харківське міське бюро технічної інвентаризації” було зареєстровано право власності позивача на нерухоме майно та видано відповідне посвідчення (а.с.8).

Згідно розпорядження виконавчого комітету Харківської міської ради № 47 від 12.01.01 р., позивачем було одержано Державний акт на право постійного користування землею площею 0,4689 гектарів П-ХР № 005571 для експлуатації та обслуговування будівельних споруд (а.с.11).

Згідно ст. 95 Земельного кодексу України, землекористувач має право самостійно господарювати на земельній ділянці, споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди, тобто самостійно використовувати одержану в установленому порядку земельну ділянку, за умови збереження її цільового призначення.

Відповідно до ст. 42 Конституції України, кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Як свідчать матеріали справи, позивачем, за рахунок власних коштів, з метою подальшого розвитку підприємницької діяльності, було виконано реконструкцію і добудову нежитлового приміщення цеху по розфасовуванню харчосмакових добавок.

Реконструкція і добудова здійснювались згідно проекту ТОВ „ПКБ Проектстрой” „Реконструкція не житлових приміщень з добудовою 2-го поверху під цех розфасування харчосмакових добавок зі стоянкою автотранспорту...”.

Згідно результатів технічної інвентаризації, проведеної КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації”, позивач збудував (реконструював та добудував) громадський будинок загальною площею 1947,4 кв.м.

Після закінчення робіт з реконструкції та добудови, за заявою позивача, ТОВ „Харківреконструкція” ( держ. ліцензія сер. АА № 775360) в травні 2008 року було виконано Технічний висновок про стан будівельних конструкцій та можливості подальшої експлуатації 1-2 поверхового з офісними приміщеннями та цехом по розфасуванню харчосмакових добавок приміщення на земельній дільниці № 13 ПП „ГІМ” в сел.. Плиткове м. Харків, згідно якого, після реконструкції будівля визнана придатною до подальшої експлуатації за призначенням (а.с.24).

Комунальним підприємством „Харківське міське бюро технічної інвентаризації” 27.03.08 р. було здійснено технічну інвентаризацію громадської будівлі № 13, літ. „Р-2”, розташованої в сел. Плиткове, м. Харкова та видано Технічний паспорт, відповідно до якого, загальна площа реконструйованого нежитлового приміщення складає 1947,4 кв.м.(а.с.15).

Як встановлює ст. 415 ЦК України, землекористувач має право власності на будівлі, споруджені на земельній ділянці, переданій йому для забудови.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, що передбачає юридичну можливість власника панувати над нею, здійснювати щодо неї свою волю, використовувати корисні можливості майна та можливість встановлювати, змінювати, припиняти його юридичну долю.

Стаття 319 ЦК України дає власникові майна право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Тобто, власник має право здійснювати свої правомочності за власною волею та не зобов*язаний отримувати на це дозвіл інших осіб.

Статтею 4 Закону України „Про власність” передбачено право власника, на свій розсуд володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном. Вланик має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської на іншої, не забороненої законом діяльності.

Згідно ст. 320 ЦК України, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Проте, будь-які законодавчі обмеження щодо можливості користування реконструйованими будівлями відсутні.

У відповідності до ст. 332 ЦК України, власник речі, переробивши її, не втрачає права власності на перероблену річ, а стає власником речі, створеної в результаті переробки. Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на новостворену річ набувається особою, яка її створила, якщо законом або договором не встановлено інше.

Стаття 328 ЦК України визнає право власності набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 41 Конституції України гарантує всім непорушність права власності, як і ст. 321 ЦК України, згідно якої, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об*єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога щодо визнання права власності на реконструйовану нежитлову будівлю є правомірною і підлягає задоволенню.

У задоволення заяви позивача, відповідно до чинного господарського процесуального законодавства, судові витрати покладаються на нього.

Керуючись ст.ст. 41, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 32, 33, 43, 44-49, 82-85 ГПК України, ст.ст. 317, 319, 320, 321, 328, 331, 332 ЦК України, ст. 4 Закону України „Про власність”, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за Приватним підприємством „ГІМ” ( 61032, м. Харків, сел.. Плиткове, 13 код 30412714) право власності на громадський будинок, загальною площею 1947,4 кв.м., розташований за адресою м. Харків, сел.. Плиткове, буд. 13, літ. „Р-2”.

Рішення підписано 29 липня 2008 року.

Суддя