СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

28 липня 2008 року

Справа № 2-7/15490-2005А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гонтаря В.І.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Голика В.С.,

секретар судового засідання                                        Єгорова О.В.

за участю представників сторін:

сторони не з'явились,

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Дворний І.І.) від 08 грудня 2005 року у справі № 2-7/15490-2005А

за позовом           Сімферопольського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства (вул. Гурзуфська, 5,Сімферополь,95000)

до           Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим

(вул. М. Залки, 1/9,Сімферополь,95053)

про визнання недійсним податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 08.12.2005 у справі № 2-7/15490-2005 задоволено позов Сімферопольського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у місті Сімферополі.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 02.02.2006, постанову господарського суду Автономної Республіки Крим залишено без змін, а апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі залишено без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.06.2008, касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі задоволено частково, постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 02.02.2006 у справі № 2-7/15490-2005 скасовано, справу направлено до Севастопольського апеляційного господарського суду для апеляційного перегляду з посиланням на те, що судом апеляційної інстанції були неправильно застосовані норми процесуального права, оскільки вказаний спір підлягає розгляду в порядку Кодексу адміністративного судочинства України, однак, даний спір було розглянуто апеляційною інстанцією за правилами Господарського процесуального кодексу України без встановлення належної юрисдикції.

Розглянувши матеріали справи в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 квітня 2005 року, Державною податковою інспекцією у місті Сімферополі було проведено документальну невиїзну перевірку на підставі поданих податкових декларацій та інших документів, пов'язаних з нарахуванням та сплатою податку на додану вартість, на предмет своєчасності сплати податку на додану вартість Сімферопольським виробничим підприємством водопровідно-каналізаційного господарства.

За результатами перевірки було встановлено, що позивач несвоєчасно сплачував узгоджені суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість за період грудень 2003 року - серпень 2004 року, про що було складено акт №659/15-2 від 12 квітня 2005 року, на підставі якого за затримку на 284 календарних дня граничного строку сплати узгодженого податкового зобов'язання в розмірі 3628194,52 грн., Державною податковою інспекцією у місті Сімферополі було винесено податкове повідомлення-рішення №/0/853 від 12 квітня 2005 року на суму 1814097,26грн. (штрафні санкції у розмірі 50% суми податкового боргу).

Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в адміністративному порядку, в результаті оскарження рішенням Державної податкової інспекції у місті Сімферополі від 06 травня 2005 року за № 11389/10/25-0, скарга Сімферопольського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства була залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін - з оформленням податкового повідомлення-рішення від 11 травня 2005 року № /1 на суму 1814097,00грн. При подальшому адміністративному оскарженні до Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим, рішенням Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим №1484/10/25-007 від 15 липня 2005року, також залишено без змін податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Сімферополі №/0/853 від 12 квітня 2005 року та прийнято за результатами розгляду скарги Сімферопольського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, рішення Державної податкової інспекції у місті Сімферополі №11389/10/25-0.

Рішенням Державної податкової адміністрації України №9356/6/25-0215 від 28 вересня 2005 року, скасовані податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Сімферополі від 12 квітня 2005 року №/0/853 та від 11 травня 2005 року №/1 в частині застосованих штрафних санкцій за несвоєчасну сплату розстроченого податкового боргу з податку на додану вартість та зазначеній частині рішення міської Державної податкової інспекції від 6 травня 2005 року №11389/10/25-0 та Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим від 15 липня 2005 року №1484/10/25-007, прийняті за розглядом скарг. В іншій частині зазначені податкові повідомлення-рішення та рішення, прийняті за розглядом скарг, залишені без змін.

На думку судової колегії, господарським судом не прийнято до уваги рішення Державної податкової адміністрації України щодо визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 12 квітня 2005 року №/0/853 та від 11 травня 2005 року №/1 в частині застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату розстроченого податкового боргу з податку на додану вартість, оскільки у вказаному рішенні не визначена сума штрафної санкції, яка визнана Державною податковою адміністрацією України необґрунтованою. По завершенню адміністративного оскарження Державною податковою інспекцією у місті Сімферополі за затримку на 284 календарних дня граничного строку сплати узгодженого податкового зобов'язання в розмірі 2245627,50грн. було винесено податкове повідомлення-рішення №/3 від 17 жовтня 2005 року на суму 1122813,75грн. (штрафні санкції у розмірі 50% суми податкового боргу).

Відповідно до підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181 від 21 грудня 2000 року, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

У разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф, зокрема, при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу (підпункт 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України №2181).

Дослідивши платіжні доручення, особовий рахунок позивача, судова колегія встановила, що позивач своєчасно сплачував суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість за період грудень 2003 року - серпень 2004 року, але відповідач, керуючись підпунктом 7.7 статті 7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", не звертаючи уваги на призначення платежів в платіжних дорученнях, зараховував платежі на погашення не поточних податкових зобов'язань, а податкового боргу, що виник раніше, тобто облік надходження платежів у картці особового рахунку позивача з податку на додану вартість здійснювався в порядку календарної черговості настання граничних строків сплати узгоджених зобов'язань.

Згідно статті 13 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримуватись Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права. Серед прав органів державної податкової служби, передбачених статтею 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" не має права самостійно, без згоди на те платника податків або відповідного рішення суду, визначати призначення платежу. Орган державної податкової служби має право лише вимагати від платників податків, діяльність яких перевіряється, усунення виявлених порушень податкового законодавства.

Відповідно до пункту 1.8 чинної у період що перевірявся Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів (обов’язкових платежів), що надходять до бюджетів та до державних цільових фондів, затвердженої наказом Головної Державної податкової інспекції України № 37 від 12 травня 1994 року (в редакції наказу Державної податкової адміністрації України № 342 від 03 вересня 2001 року) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 1994 року за № 114/323, облік, контроль і складання звітності щодо платежів, що надходять до бюджету, проводяться органами державної податкової служби з використанням автоматизованої інформаційної системи (далі - АІС). Засобами АІС забезпечується автоматизоване виконання всіх операцій на робочому місці працівників підрозділу обліку і звітності, у тому числі ведення особових рахунків платників, формування довідкової інформації та складання звітності.

В силу пункту 5.3 Інструкції дані про надходження платежів до бюджету повинні бути відображені органом державної податкової служби в особових рахунках платників і у реєстрі надходжень та повернень у день отримання від органів Державного казначейства України (фінансових органів) відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів.

При обробці розрахункових документів про сплату платежів до бюджету в автоматичному режимі з використанням даних електронного реєстру розрахункових документів відповідальною особою, яка проводить їх обробку, за зовнішніми ознаками перевіряються дані заповнення реквізиту "Призначення платежу" на відповідність необхідним вимогам та на його паперовій копії проставляється дата та підпис відповідальної особи.

Як свідчить здійснений Державною податковою інспекцією у місті Сімферополі на підставі даних особового рахунку позивача розрахунок штрафних санкцій, до особового рахунку позивача внесені дані про оплату зобов’язань без урахування зазначеного в платіжних дорученнях призначення платежу, і вказані дані не відповідають фактичним обставинам.

При таких обставинах, судова колегія робить висновок, що Державна податкова інспекція у місті Сімферополі діяла із значним перевищенням повноважень, передбачених Конституцією України та Законом України "Про державну податкову службу в Україні", оскільки не вправі була самостійно, без узгодження з платником податків або відповідного рішення суду, визначати призначення платежу та перераховувати платежі за поточними зобов’язаннями на погашення податкового боргу, що виник раніше. Оскільки платник податків є власником своїх коштів, тобто має право вільно, на свій розсуд, володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, у тому числі й визначати призначення платежів.

Також, судовою колегією встановлена непропорційність дій органів державної податкової служби, зокрема, недотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія, оскільки дії відповідача спричинили штучне збільшення недоїмки зі штрафних санкцій за порушення граничного строку сплати податку на додану вартість.

На підставі висловленого, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки постанова господарського суду винесена при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, а також при повному з’ясуванні обставин, які мають істотне значення для справи.

Керуючись статтями 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 08 грудня 2005 року у справі № 2-7/15490-2005А залишити без змін.

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку і строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        В.І. Гонтар

Судді                                                                      Ю.В. Борисова

В.С. Голик