ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.06.08 р.
Справа № 43/25пд

Господарський суд Донецької області
у складі судді І.В. Зубченко

При секретарі судового засідання
Башевій В.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу:

за позовом: 1  Слов'янської міської ради, м. Слов'янськ

2 Управління комунальної
власності Слов'янської міської ради, м. Слов'янськ

до відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Слов'янськ

про - виселення з нежитлового
приміщення, що передане по акту прийому-передачі від 07.07.2005р., площею 54,3
мІ, розташованого на першому поверсі будинку № 4 по вул. Шевченка м.
Слов'янська Донецької області;

- виселення з нежитлового приміщення, що
передане по акту прийому-передачі від 07.07.2005р., площею 45,9 мІ,
розташованого на першому поверсі будинку № 4 по вул. Шевченка м. Слов'янська
Донецької області

Представники сторін:

від позивача 1:  Сильченко О.В. за дов. №01.01-12/769 від
12.05.2008р.

від позивача 2: Сильченко О.В. за
дов. №01-08-416 від 12.05.2008р.

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Слов'янська міська рада, м. Слов'янськ,
позивач 1 та Управління комунальної власності Слов'янської міської ради, м.
Слов'янськ, позивач 2, звернулись до господарського суду Донецької області з
позовом до відповідача Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Слов'янськ про виселення з нежитлового приміщення,
що передане по акту прийому-передачі від 07.07.2005р., площею 54,3 мІ,
розташованого на першому поверсі будинку № 4 по вул. Шевченка м. Слов'янська
Донецької області, виселення з нежитлового приміщення, що передане по акту
прийому-передачі від 07.07.2005р., площею 45,9 мІ, розташованого на першому
поверсі будинку № 4 по вул. Шевченка м. Слов'янська Донецької області.

Заявою б/н від 17.06.2008р. позивач
2 уточнив позовні вимоги та просив:

- Зобов'язати приватного підприємця ОСОБА_1звільнити нежитлове
приміщення, що передане в оренду на підставі договору №193 від 30.06.2005р.,
площею 54,3 мІ, розташоване на першому поверсі будинку №4 по вул. Шевченка м.
Слов'янська Донецької області, шляхом виселення.

- Зобов'язати приватного підприємця ОСОБА_1звільнити нежитлове
приміщення, що передане в оренду на підставі договору №198 від 30.06.2005р.,
площею 45,9 мІ, розташоване на другому поверсі будинку №4 по вул. Шевченка м.
Слов'янська Донецької області, шляхом виселення.

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України позивач має право до прийняття рішення по справі
змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних
вимог, тому його заява приймається судом і справа розглядається з урахуванням
остаточно змінених вимог.

В обґрунтування позовних вимог
позивачі посилаються на договори оренди №193 від 30.06.2005р., №198 від
30.06.2005р.; акти прийому-передачі від 07.07.2005р.; “зміни (доповнення) до
договору оренди №193” від 01.01.2006р., від 01.08.2006р.;  “зміни (доповнення) до договору оренди №198”
від 01.01.2006р., від 01.08.2006р.; листи №03-09-87 від 05.02.2007р., №03-09-67
від 25.01.2007р., №03-09-66 від 25.01.2007р.; витяг №17902803 від 27.02.2008р.;
правоустановчі документи.

Оригінали означених документів
оглянуті у судовому засіданні.

Представник позивачів у судовому
засіданні підтримав остаточно заявлені позовні вимоги, просив суд зобов`язати
відповідача повернути нежитлові приміщення, у зв`язку з тим, що договори оренди
є нікчемними.

Відповідач в судові засідання не
з`являвся, про час і місце слухання був належним чином повідомлений, що
підтверджує штамп канцелярії суду на ухвалах від 17.04.2008р., 13.05.2008р. та
03.06.2008р.

Заявою б/н від 13.05.2008р.
відповідач позовні вимоги позивачів визнав у повному обсязі. Разом з тим,
просив суд розглянути справу №43/25пд без його участі.

Одночасно, телеграмою від
02.06.2008р. просив перенести слухання справи, в зв'язку з знаходження у
відрядженні.

Справа слуханням неодноразово
відкладалась з метою надання відповідачу права на захист, але відповідач не
скористався своїм процесуальним правом.

Відповідно до довідки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на
16.05.2008р., ОСОБА_1на момент розгляду справи зареєстрована у державному
реєстрі як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа.

Водночас, за вимогами ст.69
Господарського процесуального кодексу України, спір має бути вирішено
господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної
заяви. Відповідно до штампу вхідної кореспонденції, позовну заяву одержано
14.04.2008р. вх.№02-38/3396, тому за правилом встановленим вказаною статтею
справа №43/25пд має бути розглянута до 17.06.2008р.

З огляду на вищевикладене, суд
вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки
відповідачем надана суду заява б/н від 13.05.2008р., у якій останній визнав
позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до п. 5 ст. 78
Господарського процесуального кодексу України, у випадку визнання відповідачем
позову, суд приймає рішення про задоволення позовних вимог за умовами, якщо дії
відповідача не суперечать законодавству та не порушують права та охороняємі
законом інтереси інших осіб.

Перед початком розгляду справи по
суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов'язками у
відповідності із ст.22 ГПК України.

Крім цього, позивачу у судовому
засіданні роз'яснено вимоги ст.81-1 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1
ГПК України складено протокол, який
долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4
частини ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність
усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення
доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського
процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється
на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється
на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального
кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського
процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які
мають значення для справи.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.06.2005р. між Комунальним
підприємством Слов'янської міської ради “Комсервіс” (орендодавець) та Приватним
підприємцем ОСОБА_1(орендатор) було укладено договори “оренди нерухомого майна
(будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади м.
Слов'янська”, за №193, №198.

Відповідно до умов означених
договорів оренди нежитлових приміщень орендодавець передає, а орендар приймає в
користування на умовах оренди:

-          нежитлове приміщення площею 54, 3 мІ,
яке знаходиться по вул. Шевченко, 4 м. Слов'янськ, для розміщення швейної
майстерні;

-          нежитлове приміщення площею 45, 9 мІ,
яке знаходиться по вул. Шевченко, 4 м. Слов'янськ, для розміщення швейної
майстерні.

Між сторонами були складені акти
приймання передачі майна міської комунальної власності, переданої в оренду від
07.07.2005р.

Як встановлено судом, 01.08.2006р.
на виконання рішення виконавчого комітету Слов'янської міської ради №452/1 від
26.07.2006р. “Про внесення змін та доповнень в рішення виконавчого комітету
міської ради від 02.12.2005р. №718 “Про оренду майна комунальної власності
територіальної громади м. Слов'янська”, у договори оренди нежитлових приміщень
№193 та №198 від 30.06.2005р., внесено зміни та доповнення, зокрема змінено
орендодавця за договором з Комунального підприємства Слов'янської міської ради
“Комсервіс” на Управління комунальної власності Слов'янської міської ради.

Разом з тим, відповідно до розділів
10 договорів оренди нежитлових приміщень №№193, 198 від 30.06.2005р., дані
договори діють з дати підписання 07.07.2005р. до 07.07.2015р.

При цьому відповідно до пунктів
5.11. означених договорів, орендатор зобов'язаний представити договори оренди
нотаріусу для їх посвідчення та реєстрації.

Таким чином, пункти 5.11.
визначають порядок набуття сторонами прав та обов'язків із договорів оренди
нежитлових приміщень №№193, 198 від 30.06.2005р.

Всупереч вимогам вказаних пунктів,
договори оренди нежитлових приміщень №№193, 198 від 30.06.2005р. нотаріально не
посвідчені та не зареєстровані.

Як встановлено судом, у зв'язку з
невиконанням орендарем взятих на себе зобов'язань за договорами оренди
нежитлових приміщень №№193, 198 від 30.06.2005р., зокрема, пунктів 5.11.,
листами №03-09-66 від 25.01.2007р., №03-09-67 від 25.01.2007р., №03-09-87 від
05.02.2007р., орендодавець попередив орендаря про нікчемність означених
договорів та звернувся до приватного підприємця    ОСОБА_1. з вимогою звільнити орендовані
приміщення.

Проте на момент подачі позову
відповідач, суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, орендовані приміщення не звільнила. Доказів протилежного суду не
надала.

Оскільки, на думку позивачів,
Слов'янської міської ради та Управління комунальної власності Слов'янської
міської ради, відповідач не набув статусу орендаря і, оскільки інших підстав
для користування приміщеннями він не має, то відповідач зобов'язаний звільнити
орендовані приміщення шляхом виселення.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Оскільки, на час укладання
договору, сторони повинні були керуватися Цивільним кодексом України, який
набув чинності з 01.01.2004р., то згідно ст.202 цього кодексу, договір є
багатостороннім правочином.

Стаття 203 Цивільного кодексу
України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідними для дійсності
правочину, зокрема, правочин повинен вчинятися у формі, встановленої законом
(п.4 ст.203 ЦК України).

Разом з тим, оскільки укладені
сторонами угоди за своїм змістом та своєю правовою природою є договорами майнового
найму (оренди), які підпадають під правове регулювання норм ЦК України, то
статтею 793 цього кодексу передбачено, що договір найму будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої частини) повинен укладатися в письмовій формі,
а у разі, якщо строк на який він укладається є три роки і більше, цей договір
повинен бути нотаріально посвідченим.

При цьому згідно до вимог ст.794
Цивільного кодексу України, договір найму будівлі або іншої  капітальної
споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж на три
роки, підлягає державній реєстрації.

У разі недодержання сторонами
вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним,
тобто таким, недійсність якого встановлена законом і визнання якого недійсним
судом не вимагається (ст.215 ЦК України).

Отже договори, на які посилаються
позивачі, є нікчемними в силу закону та не породжують між сторонами ні яких
прав та обов'язків.

Водночас, слід зауважити, що
договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини),
укладений на строк не менше ніж на три роки, вважається укладеним з моменту
його державної реєстрації. Тобто права і обов'язки сторін починають своє
існування тільки після такої реєстрації, якщо навіть договір нотаріально
посвідчений у відповідності до вимог ст.793 Цивільного кодексу України.

Як встановлено судом, на момент
розгляду справи відповідач не посвідчив нотаріально та не зареєстрував у
“Державному реєстрі права власності на нерухоме майно” договори оренди
нежитлових приміщень №№193, 198 від 30.06.2005р., не звільнив та не повернув
орендодавцеві займані приміщення.

Отже, причиною виникнення спору є
протиправне порушення відповідачем норм Цивільного кодексу України, які
регулюють порядок набуття договорами майнового найму (оренди), чинності.

Згідно із ст.4і Господарського
процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється
на засадах змагальності.

Відповідач заявою б/н від
13.05.2008р. позовні вимоги визнав у повному обсязі. Означена заява підписана
Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1та
засвідчена фірмовою печаткою останньої.

Відповідно до ст.22 Господарського
процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або
частково.

У разі визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних
законом інтересів інших осіб (ст.78 Господарського процесуального кодексу
України).

Виходячи з наведених норм та
досліджених обставин, позовні вимоги Слов'янської міської ради, м. Словянськ та
Управління комунальної власності Слов'янської міської ради, м. Слов'янськ, щодо
зобов'язання Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Слов'янськ, звільнити займані приміщення шляхом виселення,
підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати підлягають
віднесенню на відповідача відповідно до ст.49 Господарського процесуального
кодексу України.

Беручи до уваги вищевикладене,
керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст.202, 203, 215, 793, 794 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 4, 22, 33, 34, 43, 49, 69, 78, 81-1, 82-85 ГПК  України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Слов'янської міської
ради, м. Слов'янськ та Управління комунальної власності Слов'янської міської
ради, м. Слов'янськ , до відповідача - Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Слов'янськ, про зобов'язання приватного
підприємця ОСОБА_1 звільнити нежитлове приміщення, що передане в оренду на
підставі договору №193 від 30.06.2005р., площею 54,3 мІ, розташоване на першому
поверсі будинку №4 по вул. Шевченка м. Слов'янська Донецької області, шляхом
виселення та про зобов'язання приватного підприємця ОСОБА_1 звільнити нежитлове
приміщення, що передане в оренду на підставі договору №198 від 30.06.2005р.,
площею 45,9 мІ, розташоване на другому поверсі будинку №4 по вул. Шевченка м.
Слов'янська Донецької області, шляхом виселення, задовольнити повністю.

Зобов`язати приватного підприємця
ОСОБА_1звільнити нежитлове приміщення, що передане в оренду на підставі
договору №193 від 30.06.2005р., площею 54,3 мІ, розташоване на першому поверсі
будинку №4 по вул. Шевченка м. Слов'янська Донецької області, шляхом виселення.

Зобов`язати приватного підприємця
ОСОБА_1звільнити нежитлове приміщення, що передане в оренду на підставі
договору №198 від 30.06.2005р., площею 45,9 мІ, розташоване на другому поверсі
будинку №4 по вул. Шевченка м. Слов'янська Донецької області, шляхом виселення.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код
НОМЕР_1) на користь Управління комунальної власності Слов'янської міської ради
(84122, Донецька область, м. Слов'янськ, пл. Жовтневої революції, 2;
ідентифікаційний код 34411211) державне мито у сумі 85, 00 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118, 00 грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

У судовому засіданні 17.06.2008р.
оголошено повний текст рішення.

Суддя

Вик.
ПС Максимова В.В.

Надрук.
4 прим.:

2-
позивачам,

1-
відповідачу,

1-  у справу.