ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2008 р.

№ 43/211-05

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

Головуючого

Кочерової Н.О.

суддів

Самусенко С.С.

Черкащенка М.М.

розглянувши

касаційну скаргу

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради

на постанову

від 11.03.2008

Харківського апеляційного господарського суду

у справі

№ 43/211-05

господарського суду Харківської області

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Андант"

до

третя особа

1) товариства з обмеженою відповідальністю спільного підприємства "Кода Трейд",

2) об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дім-20"

управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Харківської міської ради Харківської області

про

усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явилися

від відповідача: не з'явилися

від третьої особи: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2005 року товариство з обмеженою відповідальністю "Андант" звернулось до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю спільного підприємства "Кода Трейд" та об’єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дім-20", третя особа Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Харківської міської ради Харківської області про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що набувши прав орендаря на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 09.08.2000 року, товариство з обмеженою відповідальністю "Андант" правомірно користується приміщенням загальною площею 55,7 кв. м., що знаходиться за адресою: м.Харків, вул.Фрунзе,20, а відповідачі безпідставно перешкоджають йому у користуванні цим приміщенням.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.03.2006 року (судді: Сальнікова Г.І. –головуючий, Савченко А.А., Зотова С.С.) позов задоволено частково. Зобов’язано об’єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дім-20" усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням шляхом його звільнення.

Стягнуто з об’єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дім-20" 203 грн. судових витрат.

У позовних вимогах до товариства з обмеженою відповідальністю спільного підприємства "Кода Трейд" відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що спірне приміщення є нежитловим, належить до житлового комплексу, який розташований по вул.Фрунзе, 20 в м.Харкові, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об’єктом цивільно-правових відносин, а тому є власністю територіальної громади м.Харкова. І, оскільки, позивач на підставі укладеного з Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради договору оренди від 09.08.2000 року належним чином здійснює свої зобов’язання за цим договором, то об’єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дім-20" неправомірно чинить перешкоди в здійсненні позивачем права користування орендованим нежитловим приміщенням.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.03.2008 року (судді: Токар М.В. –головуючий, Івакіна В.О., Фоміна В.О.) рішення місцевого суду скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

За клопотанням Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Харківської міської ради Харківської області його замінено процесуальним правонаступником Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що приміщення, яке знаходиться по вул.Фрунзе, 20 в м.Харкові є допоміжним приміщенням багатоквартирного будинку № 20. Приватизувавши квартири в цьому будинку, їх власники отримали у спільну власність і спірне допоміжне приміщення та від імені створеного ними об’єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дім-20" правомірно володіють, користуються та розпоряджаються цим приміщенням.

В касаційній скарзі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради просить скасувати постанову апеляційного господарського суду, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого господарського суду або постанова апеляційного господарського суду прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 09.08.2000 року між Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Андант" (орендар) укладено договір оренди № 566 строком на один рік. За умовами цього договору орендодавець передає в оренду орендареві нежитлове приміщення загальною площею 55,7 м. кв., що знаходиться в м.Харкові по вул.Фрунзе, 20.

Додатковою угодою № 6 до вказаного договору сторони продовжили термін дії договору з 09.07.2005 року до 09.06.2006 року.

Апеляційним судом з’ясовано та матеріалами справи підтверджено, що у 2004 році завершилась приватизація квартир будинку № 20 в м.Харкові по вул.Фрунзе.

20.01.2004 року власники приватизованих квартир створили об’єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дім-20", яке 24.02.2004 року внесене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду –це відчуження квартир(будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Рішенням Конституційного суду України від 02.03.2004 року по справі № 1-2/2004 зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадан одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій.

Згідно Закону України "Про об’єднання співвласників багатоквартирного будинку" допоміжними вважаються приміщення багатоквартирного будинку, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

З технічного паспорту на квартирний (багатоповерховий) будинок № 20 та плану квартирного (багатоповерхового) будинку № 20 у м.Харкові по вул. Фрунзе вбачається, що спірне приміщення є підвалом будинку. Підтвердженням вказаного є також висновки судів при розгляді справи № 40/207-06, де встановлено що підвальні приміщення № 33-1-33-7 відносяться до допоміжних приміщень багатоквартирного житлового будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов до правильного висновку про те, що приватизувавши квартири в м.Харкові в будинку № 20 по вул.Фрунзе, їх власники одночасно набули права спільної власності на допоміжне приміщення в цьому будинку загальною площею 55,7 м. кв.

Отже, після завершення приватизації громадянами квартир в будинку № 20 в м.Харкові по вул.Фрунзе та отримання ними свідоцтв про право власності на ці квартири і до цього часу, єдиними власниками допоміжного приміщення в цьому будинку є його мешканці.

Створивши об’єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дім-20", вони надали йому повноважень, зокрема, від їх імені володіти, користуватися та розпоряджатися належним їм допоміжним приміщення загальною площею 55,7 м. кв. м.Харкові по вул.Фрунзе, 20.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.07.2006 року додаткову угоду № 6 до договору оренди № 566 від 09.08.2000 року, укладену між Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю "Андант", визнано недійсною.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.09.2007 року рішення господарського суду Харківської області від 13.07.2006 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.12.2007 року вказані судові рішення залишені без змін, а ухвалою від 20.03.2008 року Верховний Суд України відмовив в порушенні касаційного провадження з перегляду вищезазначеної постанови.

Згідно ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов’язані з його недійсністю.

Інших доказів на підтвердження правомірності користування спірним приміщенням товариством з обмеженою відповідальністю "Андант" не надано.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Доводи позивача про те, що відповідач неправомірно чинить перешкоди в здійсненні позивачем права користування орендованим нежитловим приміщенням є необгрунтованими, оскільки відповідач, як власник спірного приміщення, не передавав позивачу вказане приміщення у користування.

Виходячи з наведенного, судова колегія погоджується з висновками апеляційного господарського суду про те, що рішення місцевого господарського суду від 28.03.2006 року прийняте при неповному з’ясуванні обставин справи з неправильним застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню.

Матеріали справи свідчать про те, що апеляційний господарський суд в порядку ст. 43 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності і підставно застосував норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин, прийнята апеляційним судом постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, підстав для її скасування не вбачається.

Доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правильного висновку суду і не заслуговують на увагу.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.03.2008 року у справі № 43/211-05 без змін.

Головуючий Н.Кочерова

Судді: С.Самусенко

М.Черкащенко