ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"15" липня 2008 р.

справа № 5020-7/125-11/288-7/254-2/013

За позовом:          Першого заступника військового прокурора

Військово-Морських Сил України

(99011, м. Севастополь, вул. Леніна, 41)

в інтересах держави в особі

Міністерства промислової політики України

(03035, м. Київ, вул. Сурикова, 3)

до відповідача:          Міністерства Оборони Російської Федерації

(119160, Російська Федерація, м. Москва, вул. Знаменка, 19)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів:

Державне підприємство „Спеціальна виробничо-технічна база „Полум’я”

(м. Севастополь, вул. Терещенка, 11)

про          витребування у Міністерства Оброни Російської Федерації на користь Міністерства промислової політики України майна військового містечка № 43 за адресою: м. Севастополь, вул. Терещенка, 11,

зобов’язання Міністерства Оборони Російської Федерації звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та фонди військового містечка № 43 за адресою: м. Севастополь, вул. Терещенка, 11.

Суддя Шевчук Н.Г.

Представники:

прокурора - Бучко Р.В., посвідчення № 299 від 28.09.2007;

позивача - не з’явився;

відповідача - не з’явився;

третьої особи - не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Перший заступник військового прокурора Військово-Морських Сил України звернувся до господарського суду міста Севастополя в інтересах держави в особі Міністерства промислової політики України, Фонду державного майна України з позовними вимогами до Міністерства Оборони Російської Федерації про витребування у Міністерства Оброни Російської Федерації на користь Міністерства промислової політики України майна військового містечка № 43 за адресою: м. Севастополь, вул. Терещенка, 11, та зобов’язання Міністерства Оборони Російської Федерації звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та фонди військового містечка № 43 за адресою: м. Севастополь, вул. Терещенка, 11, з посиланням на статтю 215 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги мотивовані посиланням на статті 387, 391 Цивільного кодексу України, статтю 48 Закону України “Про власність” та відсутність у відповідача правових підстав володіння та користування зазначеним майном, так як це майно у користування Російській Стороні за Угодою між Україною і Російською Федерацією “Про параметри поділу Чорноморського флоту” не передавалось.

Міністерство промислової політики України у клопотанні №29/5-4-207 від 15.05.2007 підтримало позовні вимоги та просить розглядати спір без участі його уповноваженого представника (т. 1 арк. с. 36).

Фонд державного майна України у поясненнях №10-25-8662 від 04.06.2007 підтримав позовні вимоги (т. 1 арк. с. 69-70).

Представник Міністерства оборони Російської Федерації проти позову заперечує, вважає, що Міністерство оборони Російської Федерації не наділене повноваженнями на передачу іншим особам об’єктів, в тому числі і військового містечка №43, а спір не підлягає вирішенню у господарських судах України, оскільки він пов’язаний з розподілом Чорноморського флоту і перебуванням Чорноморського флоту Російської Федерації на території України і повинен вирішуватись міжурядовою комісією (т.2 арк.с.26-32).

Ухвалою господарського суду від 17.05.2007 до участі у справі залучена третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача –державне підприємство “Спеціальна виробничо-технічна база “Полум’я” (т. 1 арк. с. 48-50).

Ухвалою господарського суду міста Севастополя від 04.10.2007 при розгляді цього спору провадження у справі №20-7/152-11/288-7/254 було припинено на підставі пункту 1 частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, оскільки суд вважає, що спір повинен розглядатись Підкомісією з питань функціонування Чорноморського Флоту Російської Федерації на території України Українсько-Російської міждержавної комісії (т. 2 арк. с. 108-116).

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.11.2007 зазначена ухвала суду першої інстанції скасована, справа направлена до господарського суду міста Севастополя для розгляду (т. 3 арк. с. 56-63).

Направлення справи на розгляд по суті до господарського суду у цій постанові мотивоване тим, що, як встановив господарський суд апеляційної інстанції, Міністерство Оборони Російської Федерації має розташований на території України структурний підрозділ –Головну базу Чорноморського Флоту Російської Федерації, а військове містечко №43 не увійшло до Додатку №2 Угоди “Про параметри поділу Чорноморського Флоту” і не передавалось в оренду Російській Федерації, а тому не є предметом Угоди “Про статус та умови перебування Чорноморського Флоту Російської Федерації на території України”, а тому положення міжурядових угод та повноваження комісій, визначених вирішувати спірні питання, що виникають в ході виконання цих угод, не поширюються на зазначений об’єкт.

На виконання постанови Севастопольського господарського суду від 27.112007 ухвалою від 10.01.2008 ця справа прийнята до провадження з привласненням їй номеру 20-7/152-11/288-7/254-2/013 та призначена до розгляду господарського суду міста Севастополя (т. 3 арк. с. 70-71).

Ухвалою господарського суду міста Севастополя від 19.06.2008 провадження у справі в частині позовних вимог в інтересах Фонду державного майна України припинене (т. 4 арк. с. 5-6).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення військового прокурора, представника Фонду державного майна України суд

встановив:

16.07.1990 Верховною Радою Української РСР було проголошено Декларацію про державний суверенітет України.

03.08.1990 Верховною Радою Української РСР прийнятий Закон “Про економічну самостійність України”, частиною 2 статті 4 якого визначено, що до власності народу України належать основні засоби виробництва в промисловості, будівництві, сільському господарстві, транспорті, зв'язку, банки, кредитні установи, майно торгових, комунальних та інших підприємств, а також житловий фонд та інше майно на території України.

24 серпня 1991 року постановою Верховної Ради Української РСР “Про проголошення незалежності України” було проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - УКРАЇНИ.

10.09.1991 Верховною Радою України було прийнято Закон України “Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України”, статтею 1 якого встановлено, що майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, є державною власністю України.

Відповідно до статей 1, 6 Угоди між Україною і Російською Федерацією про статус та умови перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України, підписаної 28.05.1997, ратифікованої 24.03.1999, яка набула чинності 12.07.1999, статус Чорноморського флоту Російської Федерації на території України визначається цією Угодою та іншими угодами Сторін, які укладатимуться на розвиток цієї Угоди.

Військові формування здійснюють свою діяльність в місцях дислокації відповідно до законодавства Російської Федерації, поважають суверенітет України, додержуються її законодавства та не допускають втручання у внутрішні справи України.

Господарська діяльність підприємств, організацій та установ Чорноморського флоту Російської Федерації не повинна суперечити законодавству України.

Статтею 1 Угоди між Україною і Російською Федерацією про параметри поділу Чорноморського флоту, підписаної 28.05.1997, ратифікованої 24.03.1999, яка набула чинності 12.07.1999, Сторони погодились, що Чорноморський флот Російської Федерації використовує зазначені у статтях 2 і 3 цієї Угоди об'єкти Чорноморського флоту в м. Севастополі та інші пункти базування і місця дислокації корабельного складу, авіації, берегових військ, об'єкти оперативного, бойового, технічного і тилового забезпечення на умовах та протягом строку дії Угоди між Україною і Російською Федерацією про статус та умови перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України від 28 травня 1997 року та Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про взаємні розрахунки, пов'язані з поділом Чорноморського флоту і перебуванням Чорноморського флоту Російської Федерації на території України від 28 травня 1997 року.

Порядок використання об'єктів Чорноморського флоту, за винятком згаданих у статтях 2 і 3 цієї Угоди, визначається Українською Стороною. Перелік та параметри об'єктів, які використовує Україна, містяться у Додатку №1.

Відповідно до статті 2 цієї Угоди перелік і параметри об'єктів, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації у м. Севастополі, містяться у Додатку N 2.

Згідно статті 3 зазначеної Угоди Чорноморський флот Російської Федерації використовує також інші пункти базування і місця дислокації; перелік і параметри зазначених об'єктів, пунктів базування і місць дислокації містяться в Додатку N 3.

Статтею 2 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про взаємні розрахунки, пов'язані з поділом Чорноморського флоту та перебуванням Чорноморського флоту Російської Федерації на території України, підписаної 28.05.1997, ратифікованої 24.03.1999, яка набула чинності 12.07.1999, Українська Сторона передає Російській Стороні в оренду земельні ділянки і розміщені на них об'єкти берегової інфраструктури, а також акваторію бухт в м. Севастополі і Феодосійському порту, зазначені відповідно в додатках №2 і №3 та картах №1 і №2 до Угоди між Україною і Російською Федерацією про параметри поділу Чорноморського флоту.

Російська Сторона використовує орендовані земельні ділянки, розміщені на них об'єкти берегової інфраструктури та акваторії бухт відповідно до чинного законодавства України.

Згідно довідки комунального підприємства “Бюро технічної інвентаризації і державної реєстрації об’єктів нерухомого майна” Севастопольської міської Ради №3821 від 14.06.2007 за адресою вул. Терещенко, 11 право власності не зареєстроване, інвентаризація не проводилась (т. 2 арк. с. 62).

Однак, за заявкою Державного підприємства „Спеціальна виробничо-технічна база „Полум’я” 15.08.2007 проведена інвентаризація будівель і споруд по домоволодінню №11 по вул.Терещенка у м.Севастополі (т. 4 арк. с. 21-24).

Відповідно до висновку про вартість об’єкта “Учбово-лабораторний корпус” ДП СВТБ “Полум’я”, розташований за вказаною адресою, станом на травень 2008 року ринкова вартість цього об’єкта без врахування ПДВ становить 5737000 (П’ять мільйонів сімсот тридцять сім тисяч) грн. (т. 4 арк. с. 25).

Військове містечко №43, розташоване за адресою: м.Севастополь, вул.Терещенка, 11, не увійшло до Додатку №2, а тому його фонди та відповідна земельна ділянка не передані в оренду Російській Стороні.

Будь-які інші угоди про передачу цього військового містечка в оренду Російській Стороні відсутні.

Уточнений перелік і параметри об’єктів, які використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації у м.Севастополі, Сторонами не був затверджений, і зміни у Додаток №2 до Угоди між Україною і Російською Федерацією про параметри поділу Чорноморського флоту не вносились (т. 1 арк. с. 80-97).

Докази наявності у Російської Сторони прав власника на це майно також відсутні.

Перебування військового містечка №43 на балансі 155 комендатури та включення його Севастопольською міською Радою до переліку об’єктів, які перебувають у користуванні Чорноморського флоту Російської Федерації, і встановлення ставок орендної плати за користування земельною ділянкою, на якій розташоване це військове містечко, не доводить законності підстав володіння відповідачем майном військового містечка №43, а Севастопольська міська Рада не є органом, уповноваженим на прийняття рішень щодо відчуження державної власності чи передачі її в оренду іноземним державам (т. 2 арк. с. 50-61).

Таким чином, будь-які правові підстави для користування чи розпорядження Чорноморським флотом Російської Федерації військовим містечком №43 по вул.Терещенка, 11 у м.Севастополі, яке з огляду на викладене є державним майном України, відсутні.

Однак, з огляду на викладене та відповідно до повідомлення Секретаря Ради національної безпеки та оборони України з посиланням на інформацію від Служби безпеки України і директиву командувача Чорноморським флотом №ДК-60 від 11.12.2006, матеріалів перевірки військової прокуратури ВМС України військовими формуваннями Чорноморського флоту Російської Федерації використовуються фонди військового містечка №43 по вул.Терещенка, 11 у м.Севастополі (т. 1 арк. с. 10-13, 98-99, 107-116).

Згідно статті 22 “Особливості управління господарською діяльністю у державному секторі економіки” Господарського кодексу України держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб’єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Відповідно до пункту 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 15 грудня 1992 року № 8-92 “Про управління майном, що є у загальнодержавній власності” на міністерства та інші підвідомчі Кабінету Міністрів України органи виконавчої влади покладено здійснення функцій по управлінню майном, що є у загальнодержавній власності.

Органом, на який покладено функції по управлінню державним майном військового містечка №43, прокурором правомірно визначене Міністерство промислової політики України, оскільки Державне підприємство „Спеціальна виробничо-технічна база „Полум’я”, яке володіло та користувалось фондами цього містечка ще до розпаду Союзу Радянських соціалістичних Республік на теперішній час відповідно до його Статуту входить до сфери управління Міністерства промислової політики України (т. 1 арк. с. 100-106).

Згідно статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин позовні вимоги в частині звільнення відповідачем фондів військового містечка №43 обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги про звільнення відповідачем самовільно зайнятої земельної ділянки військового містечка №43, то підстав для її задоволення не вбачається у зв’язку з відсутністю доказів, які підтверджували б наявність у Міністерства промислової політики України права (власності, оренди чи постійного користування) на цю земельну ділянку.

Відповідно до пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів – відповідні органи виконавчої влади.

У місті Севастополі землі не розмежовані на землі державної і комунальної власності, а тому в силу пункту 12 названих Перехідних положень суб’єктами правовідносин щодо постійного користування спірною земельною ділянкою є ТОВ “Рибфлот” та Севастопольська міська рада.

Відповідно норми частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи та організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Міністерство промислової політики України не є суб’єктом правовідносин щодо постійного користування спірною земельною ділянкою, обставини, які свідчили б про порушення або оспорювання його прав або охоронюваних законом інтересів на цю земельну ділянку, відсутні, а тому воно не є особою, яка має право звертатися до суду з позовною заявою про звільнення земельної ділянки, на якій розташоване військове містечко №43 у м. Севастополі по вул.Терещенка, 11.

Суб’єктом позовних вимог про звільнення зазначеної земельної ділянки може бути Севастопольська міська Рада.

Відсутні також і підстави для задоволення вимоги про витребування у Міністерства Оборони Російської Федерації на користь позивача майна військового містечка №43 за адресою: м.Севастополь, вул.Терещенка, 11, виходячи з наступного.

Так, відповідно до норми статті 387 Цивільного кодексу України, на яку посилається прокурор в обґрунтування цієї вимоги, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем не були вчинені дії по незаконному, без відповідної правової підстави заволодінню державним майном військового містечка №43.

Натомість, військове містечко №43 по вул.Терещенка, 11 у м.Севастополі фактично залишилось у користуванні відповідача після поділу Чорноморського Флоту, що свідчить про триваюче порушення відповідачем прав позивача.

А тому належним способом захисту цивільних прав у даному випадку є звернення на підставі статті 391 Цивільного кодексу України з вимогою про усунення перешкод у користування державним майном військового містечка №43 шляхом його звільнення, яка також була заявлена прокурором та розглянута судом.

Беручи до уваги викладене та керуючись статтями 49, 82, 84-85 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов’язати Міністерство Оборони Російської Федерації           (119160, Російська Федерація, м. Москва, вул. Знаменка, 19, ІПН , ОГРН 284 , інформація про рахунки відсутня) звільнити державне майно, яке перебуває в управлінні Міністерства промислової політики України, - фонди військового містечка №43, розташованого за адресою: м.Севастополь, вул.Терещенка, 11.

3. В частині позову про витребування у Міністерства Оборони Російської Федерації на користь Міністерства промислової політики України майна військового містечка №43, розташованого за адресою: м.Севастополь, вул.Терещенка, 11, та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки військового містечка №43, розташованого за адресою: м.Севастополь, вул.Терещенка, 11, відмовити.

Суддя Н.Г. Шевчук

Рішення оформлено відповідно

до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України

і підписано 21.07.2008.