ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"03" червня 2008 р.                                                  Справа № 18/327/15/8

Позивач: Державна податкова інспекція у м. Чернігові

14000, м. Чернігів, вул. Кирпоноса, 28

Відповідач: Приватне підприємство „Виробничо –комерційна фірма „Евікрол”

16600, м. Ніжин, вул. Морозова, 17/1

Про стягнення 1530 грн. 00 коп. за рахунок активів

Суддя А.С.Сидоренко

Секретар судового засідання І.В.Морська

Представники сторін:

Від позивача: Тимошенко Н.Ю. –держподатінспектор, дов. від 15.04.2008р. № 4503/9/10 –010

Від відповідача: Буряк О.І. –предст., дов. від 29.05.2008р.

В судовому засіданні 03.06.2008р., на підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

СУТЬ СПОРУ:

Державною податковою інспекцією у м. Чернігові (надалі –позивач) заявлено адміністративний позов до Приватного підприємства „Виробничо –комерційної фірми „Евікрол” (надалі –відповідач) про стягнення за рахунок активів боржника податкової заборгованості з податку на прибуток в сумі 5950,00 грн., яка виникла внаслідок несплати відповідачем у встановлені строки податкового зобов’язання, визначеного контролюючим органом в податкових повідомленнях –рішеннях № /0 та № /0 від 06.08.2004р., № /0 від 16.12.2004р., № /0 від 15.11.2005р., № /0 від 17.02.2006р., № /0 від 15.06.2006р., № /0 від 21.06.2005р.

Ухвалою господарського суду від 07.12.2006р. провадження по справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 11/361а за позовом Приватного підприємства „Виробничо –комерційної фірми „Евікрол” до Державної податкової інспекції у місті Чернігові про визнання недійсними податкових повідомлень –рішень № /0 та № /0 від 06.08.2004р.

Позивач в судовому засіданні надав заяву про зменшення розміру позовних вимог до 1530,00 грн. Дана заява мотивована тим, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2007р. були визнані недійсними податкові повідомлення –рішення від 06.08.2004р. № /0, яким відповідачеві було визначено податкове зобов’язання по податку на прибуток в сумі 2380,00 грн., та № /0, яким відповідачеві було визначено податкове зобов’язання по податку на прибуток в сумі 2040,00 грн.

Відповідач письмових заперечень проти позову не надав, в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись, зокрема, на те, що податкові повідомлення –рішення, на підставі яких стягується податковий борг, направлялись відповідачеві не на адресу Приватного підприємства „Виробничо –комерційної фірми „Евікрол”, а на адресу його Чернігівської філії. Також відповідач посилається на те, що в актах встановлення фактів повернення податкових повідомлень –рішень позивачем не визначена дата їх розміщення на дошці податкових оголошень. Крім того, відповідач вказує на пропущення позивачем строків застосування адміністративно –господарських санкцій, встановлених ст. 250 Господарського кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, з’ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство „Виробничо –комерційна фірма „Евікрол” зареєстроване рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 75 від 22.03.1995р. за адресою: м. Ніжин, вул. Морозова, 17/1, про що в журналі обліку реєстраційних справ зроблений запис за № 124.

Чернігівська філія Приватного підприємства „Виробничо –комерційна фірма „Евікрол” зареєстрована рішенням Чернігівської міської ради № 195 –р від 28.04.1998р. за адресою: м. Чернігів, вул. Кирпоноса, 20 –а, та перебуває на обліку в ДПІ у м. Чернігові в якості платника податків з 04.06.1998р. за № 02016.

Відповідно до Закону України “Про систему оподаткування” від 25.06.1991р. № 1251-ХІІ, платники податків зобов’язані подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів), та сплачувати належні суми податків і зборів у встановлені законами терміни. Стаття 11 названого закону встановлює, що за порушення законів про оподаткування платники податків та зборів несуть відповідальність, передбачену законодавством.

Згідно з пунктами 5.1 та 5.2 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ (далі – Закон № 2181-ІІІ) податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків здійснення процедури адміністративного оскарження рішення контролюючого органу платником податків.

Згідно з п. п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

У разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Згідно п. п. 17.1.1 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ, платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.

Сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум (п. 17.3 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ).

Вищевказані приписи чинного законодавства відповідачем не виконані.

На момент розгляду справи за відповідачем існує податкова заборгованість з податку на прибуток в сумі 1530,00 грн., що підтверджується копіями податкових повідомлень –рішень від 16.12.2004р. № /0, від 21.06.2005р. № /0, від 15.11.2005р. № /0, від 17.02.2006р. № /0, від 15.06.2006р. № /0, а також карткою особового рахунку платника.

Відповідно до п. 6.1 Закону № 2181-III у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

З урахуванням наведених вище приписів чинного законодавства, зазначені податкові повідомлення –рішення направлялись відповідачу на адресу: м. Чернігів, вул. Кирпоноса, 20 –а, однак були повернуті до податкового органу у зв’язку з відсутністю підприємства за юридичною адресою, про що позивачем 04.03.2004р., 27.09.2005р., 28.11.2005р., 07.03.2006р., 04.07.2006р. складені відповідні акти встановлення фактів повернення податкових повідомлень –рішень.

Згідно п. п. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-ІІІ, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

29.09.2004р. позивачем була сформована перша податкова вимога № 1/2429 на суму 4420,00 грн.

24.11.2004р. позивачем була сформована друга податкова вимога № 2/3038 на суму 4420,00 грн.

Податкові вимоги не були отримані відповідачем та були повернуті до податкового органу у зв’язку з відсутністю філії за юридичною адресою, про що позивачем 19.10.2004р. та 07.12.2004р. складені акти встановлення фактів повернення податкових вимог.

Податкові вимоги були розміщені на дошці податкових оголошень.

Відповідно до п. п. п. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-ІІІ, податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під розписки або надіслано листом з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові повідомлення.

У разі коли податковий орган або пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення або податкові вимоги у зв'язку з незнаходженням посадових осіб, їх відмовою прийняти податкове повідомлення або податкову вимогу, незнаходженням фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків, податковий орган розміщує податкове повідомлення або податкові вимоги на дошці податкових оголошень, встановленій на вільному для огляду місці біля входу до приміщення податкового органу. При цьому день розміщення такої податкової вимоги вважається днем її вручення.

Податкові вимоги до цього часу відповідачем повністю не погашені.

На підставі п. п. 7.2.1 п. 7.2. ст. 7 Закону № 2181-ІІІ, 14.03.2005р. заступником начальника ДПІ в м. Чернігові прийняте рішення № 226 про продаж активів, які віднесені до додаткових джерел погашення податкового боргу платника податків.

Враховуючи, що податковий борг, зазначений у позовній заяві, самостійно відповідачем не погашений, він підлягає стягненню за рахунок активів такого платника на підставі п. п. 3.1.1 п. 3.1 ст.3 Закону № 2181-ІІІ в судовому порядку.

Заперечення Відповідача щодо не зазначення податковим органом дати розміщення податкових повідомлень –рішень на дошці податкових оголошень не можуть бути прийняті судом до уваги виходячи з наступного.

Згідно п. 4.9 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 21.06.2001 № 253, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.06.2003р. за № 467/7788, якщо податковий орган або пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення у зв'язку з незнаходженням посадових осіб, їх відмовою прийняти податкове повідомлення, незнаходженням фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків, то працівник структурного підрозділу, у якому складено таке податкове повідомлення, на підставі інформації від структурного підрозділу, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником податкового органу для виконання таких функцій, у день надходження до податкового органу такої інформації оформляє відповідний акт, у якому вказує причину, яка призвела до неможливості вручення податкового повідомлення. Зазначений акт долучається до справи платника податків. У той самий день структурний підрозділ, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником податкового органу для виконання таких функцій, розміщує податкове повідомлення на дошці податкових оголошень (повідомлень), установленій на вільному для огляду місці біля входу до приміщення податкового органу.

Таким чином, датами розміщення податкових повідомлень –рішень, на підставі яких стягується податковий борг, являєються дати складання актів встановлення фактів повернення податкових повідомлень –рішень.

Згідно п. 1.1 ст. 1 Закону № 2181-ІІІ, платники податків –юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичні особи, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), пеню та штрафні санкції.

Оскільки Чернігівська філія ПП ВКФ „Евікрол” була зареєстрована як самостійний платник податків, Позивачем правомірно направлялися податкові повідомлення та податкові вимоги на адресу філії підприємства.

Не заслуговують на увагу і твердження відповідача щодо пропуску позивачем строку застосування адміністративно –господарських санкцій.

Відповідно до ст. 250 Господарського кодексу України, адміністративно-господарські санкції (одним із видів яких являється адміністративно-господарський штраф) можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

У відповідності з п.п. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 Закону № 2181-ІІІ, за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

У разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або до визнання боргу безнадійним (п.п. 15.2.1 п. 15.2 ст. 15 Закону № 2181-ІІІ).

Враховуючи, що сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених статтею 17 Закону № 2181-ІІІ, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум, то в даному випадку підлягають застосуванню строки, встановлені спеціальним законодавством з питань оподаткування.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем –фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 6, 7, 15, 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, ст. ст. 94, 158 –163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути за рахунок активів з приватного підприємства „Виробничо –комерційна фірма „Евікрол”, м. Ніжин, вул. Морозова, 17/1 (код 21339087, відомості про розрахункові рахунки відсутні) в доход Державного бюджету (Одержувач: Державний бюджет, код 22825965, рахунок 0002 в ГУДК в Чернігівській області, МФО 853592, код платежу 11021000) 1530 грн. 00 коп. податкової заборгованості з податку на прибуток.

Дана постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку: про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу –з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) А.С.Сидоренко

Постанова складена у повному обсязі 06 червня 2008 року.

Суддя (підпис) А.С.Сидоренко