ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2008 р.

№ 33/303

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

Н. Дунаєвської,

І. Воліка,

В. Дерепи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Енергія"

на постанову

від 26.02.2008

Київського апеляційного господарського суду

у справі

№ 33/303

за позовом

Приватного підприємства (ПП) "Ремонтно-будівельна фірма "Інтер’єр"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Енергія"

про

стягнення 173 368,16 грн.

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача

Ткаченко В.М. (дов. від 05.05.2008 № 16);

Кропачек В.Л. (дов. від 01.08.2008 б/н);

відповідача

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2007 року ПП "Ремонтно-будівельна фірма "Інтер'єр" звернулося до господарського суду з позовом до ТОВ "Енергія" про стягнення заборгованості у розмірі 173 368,16 грн., що складає: 145 400,40 грн. основного боргу, 9 401,22 грн. штрафу за порушення строків розрахунків, 4 026,94 грн. інфляційних втрат за договором підряду № 6 від 02.04.2007, а також 14 540,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.11.2007 у справі № 33/303 (суддя С. Мудрий) позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2008 (колегія суддів: Л. Кондес, С. Куровський, Ю. Михальська) рішення господарського суду міста Києва від 27.11.2007 у справі № 33/303 залишено без змін з тих же мотивів.

Приймаючи рішення у справі, господарські суди попередніх інстанцій виходили з наступних обставин, що встановлені в ході судового розгляду.

02.04.2007 між позивачем (підрядник) та відповідачем (замовник) укладений договір підряду № 6, за умовами якого підрядник на всій ризик виконує власними чи залученими силами всі передбачені замовленням роботи по будівництву житлового будинку у м. Житомирі в межах вул. Родонової, ЛЕП, пров. Шумського (діл. № 27) (п. 1.1. договору), а відповідач зобов’язується своєчасно сплачувати за виконані роботи згідно п. 5.2. договору (п. 3.1.6).

Доповідач: Волік І.М.

Початок виконання робіт - 02.04.2007; закінчення робіт –31.07.2007 (п. 2.3. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору вартість робіт за даним договором є договірною. Договірна ціна робіт є динамічною і є невід’ємною частиною договору. Зміна вартості робіт погоджується сторонами і оформляється окремим доповненням до договору.

Відповідно до п. 5.2. договору замовник перераховує підряднику вартість виконаних робіт протягом 10-ти днів після підписання уповноваженими представниками сторін актів Ф - № КБ - 2в та Ф- № КБ-3.

Частина 1 статті 837 ЦК України передбачає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов’язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків, негайно заявити про них підрядникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 882 ЦК України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов’язаний негайно розпочати їх прийняття, а частина 4 зазначеної статті передбачає, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта, про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що виконані підрядником роботи приймаються шляхом підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі (Ф-№ КБ-2в). Обсяг виконаних робіт приймається по факту їх виконання.

Виходячи з наведених законодавчих положень та умов договору, господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що сторонами обумовлено предмет договору, строк виконання робіт, порядок здійснення робіт, їх прийняття та оплати, а також спосіб виконання, а отже, сторони здійснили своє волевиявлення і домовились укласти угоду у певній формі, узгодили умови, підписали договір та приступили до його виконання.

Щодо кошторису, то господарський суд апеляційної інстанції зазначає, що кошторис є лише фінансовим документом, додатком до договору підряду, доцільність складання якого визначається сторонами залежно від конкретних обставин на їх розсуд і, до того ж, ст. 844 ЦК України не містить правової оцінки з приводу того, що складання кошторису для договорів підряду є істотною умовою.

Господарськими судами встановлено, що позивач виконав у квітні 2007 року підрядні роботи на суму 39 962,40 грн., що підтверджується актом № 4 приймання виконаних підрядних робіт за квітень 2007 року (Ф –№ КБ-2в) та довідкою про вартість виконаних підрядних робіт (Ф - № КБ-3), які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб.

Також виходячи з матеріалів справи, господарські суди вказують, що в червні 2007 року відповідно до умов договору (п. 2.1.) позивачем виконані підрядні роботи на ділянці № 27 на суму 105 438,00 грн. за цінами, узгодженими сторонами в квітні 2007року, про що свідчать наявні в матеріалах справи акт приймання виконаних в червні 2007 року підрядних робіт (Ф - № КБ-2в) та довідка про вартість виконаних підрядних робіт (Ф –№ КБ-3), які підписані уповноваженим представником позивача (підрядника).

Крім того, вказано, що будь-яких інших письмових доказів про зміну договірної ціни після 02.04.2007 до часу розгляду даного спору за вказаним договором підряду сторони не надали та будь-яких заперечень стосовно вказаної договірної ціни зі сторони відповідача не надходило.

Акти приймання виконаних робіт та довідка про вартість робіт за червень 2007 року на суму 105 438,00 грн. не були підписані відповідачем, незважаючи на те, що неодноразово надсилалися на адресу відповідача, але залишилися не підписаними та неповернутими, як і не визначені мотиви відмови від їх підписання. Щодо акту передачі об’єму виконаних підрядних робіт від 26.06.2007, то він підписаний повноважними представниками сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Крім того, при прийнятті оскаржуваних у справі судових рішень господарськими судами врахований висновок № 59-2007 спеціаліста від 23.11.2007 про визначення загальної вартості складених актів виконаних робіт відповідно до Державних будівельних норм по будівництву в межах вул. Родонової-ЛЕП - пров. Шумського (ділянка 27) у м. Житомирі, відповідно до якого вартість виконаних робіт складає: за квітень 2007 –39 528,00 грн. та за червень 2007 - 91 201,20 грн.

З огляду на викладене, та враховуючи, що договір підряду № 6 від 02.04.2007 виконувався обома сторонами у передбачений спосіб, а також факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем в сумі 145 400,40 грн. доведений позивачем і відповідачем не спростований в порядку ст. 33 ГПК України, господарські суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Виходячи з наведеної норми права, господарські суди зазначають, що дії відповідача з несплати заборгованості за виконані роботи є порушенням виконання грошових зобов’язань, взятих на себе стороною за договором і тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої за договором.

Відповідно до пункту 6.3 договору за порушення строків проведення розрахунків замовник (відповідач) повинен сплатити підряднику (позивачу) штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості виконаних робіт.

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф і пеня є різновидами неустойки як засобу забезпечення виконання зобов’язання.

За наведених обставин, господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що сторони у договорі передбачили відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань у вигляду штрафу, але правила статті 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань" щодо обмеження розміру стягнення подвійною обліковою ставкою Національного банку України мають застосовуватися на загальних підставах, а отже, вимога позивача щодо стягнення штрафу у розмірі 9 401,22 грн. від суми заборгованості за період травень - листопад 2007 року визнана правомірною, обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Також, виходячи з положень ч. 2 ст. 625 ЦК України визнані обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, втрати, пов’язані з інфляцією, які складають 4 026,94 грн. за період травень - серпень 2007 року.

Позовні вимоги в частині стягнення витрати на адвокатські послуги в розмірі 14 540,00 грн., задоволені у зв'язку з тим, що згідно зі ст. 44 ГПК України вони відносяться до судових витрат, є доведеним в порядку ст. 33 ГПК України та співрозмірними до ціни позову, і відповідно до ст. 49 ГПК України при задоволенні позову, вони покладаються на відповідача.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, ТОВ "Енергія" посилається на неправильне застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваних судових рішень норм матеріального права та порушення процесуальних норм права, просить про її скасування та на направлення справи на новий розгляд.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанції норм права, дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Судові рішення у даній справі зазначеним вимогам не відповідають.

Будівництво об'єктів виробничого та іншого призначення, підготовка будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, прикладні та експериментальні дослідження і розробки тощо, які виконуються суб'єктами господарювання для інших суб'єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду (стаття 317 Господарського кодексу України).

Для здійснення робіт, зазначених у частині першій цієї статті, можуть укладатися договори підряду: на капітальне будівництво (в тому числі субпідряду); на виконання проектних і досліджувальних робіт; на виконання геологічних, геодезичних та інших робіт, необхідних для капітального будівництва; інші договори. Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Статтею 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Положеннями цивільного законодавства, що визначають поняття ціни товару за договором підряду,передбачено наступне.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами (ст. 843 ЦК України).

Отже, ціна у договорі підряду може визначатись не тільки самими сторонами або державними органами та органами місцевого самоврядування, але й за рішенням суду. При цьому, суд за основу повинен прийняти ціни, що звичайно застосовуються за аналогічних робіт з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 321 ГК України, яка визначає розрахунки за договором підряду на капітальне будівництво, у договорі підряду на капітальне будівництво сторони визначають вартість робіт (ціну договору) або спосіб її визначення; вартість робіт за договором підряду (компенсація витрат підрядника та належна йому винагорода) може визначатися складанням приблизного або твердого кошторису. Кошторис вважається твердим, якщо договором не передбачено інше. Зміни до твердого кошторису можуть бути внесені лише за погодженням сторін.

Також згідно зі статтею 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі; якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

У зв'язку з наведеним слід зауважити, що кошторис - це документ, в якому зазначається постатейний перелік витрат на виконання робіт і який є додатком до договору підряд, його невід'ємною частиною. Він дозволяє встановити не тільки розмір ціни, а й чітко визначити її складові елементи. Скласти його може як замовник так і підрядник. Вказаний документ стає складовою підрядного договору тільки після погодження і затвердження його замовником.

Для договорів будівельного підряду кошторис складається в обов'язковому порядку.

Відповідно до статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Як встановлено господарськими судами та підтверджується матеріалами справи, між сторонами у даній справі укладений договір підряду № 6 від 02.04.2007, за умовами якого підрядник на всій ризик виконує власними чи залученими силами всі передбачені замовленням роботи по будівництву житлового будинку у м. Житомирі в межах вул. Родонової, ЛЕП, пров. Шумського (діл. № 27) (п. 1.1. договору), а відповідач зобов’язується своєчасно сплачувати за виконані роботи згідно п. 5.2. договору (п. 3.1.6), при цьому, вартість робіт за даним договором є договірною; договірна ціна робіт є динамічною і є невід’ємною частиною договору; зміна вартості робіт погоджується сторонами і оформляється окремим доповненням до договору (п. 2.1).

Договірна ціна у договорі підряду визначається на основі кошторису як приблизна або тверда. Договірна ціна вважається твердою, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договір підряду укладається за результатами переговорів сторін, рішення щодо застосування приблизної або твердої договірної ціни, порядку погодження кошторису та проведення розрахунків приймаються за домовленістю сторін.

У зв'язку з наведеним, має бути врахованим, що лише у випадку, коли ціна не визначена в договорі, тільки тоді суд встановлює ціну роботи.

Проте, господарськими судами попередніх інстанцій не враховані наведені законодавчі положення, у зв'язку з чим в оскаржуваних судових рішеннях господарські суди дійшли необґрунтованого висновку щодо правильного розрахунку суми основного боргу за виконані підрядником роботи в червні 2007 року, посилаючись при цьому на те, що в порядку статті 33 ГПК України замовником не було надано доказів зміни договірної ціни після 02.04.2007 до часу розгляду даного спору за вказаним договором підряду, а отже роботи в червні 2007 року виконані підрядником за цінами, що були узгодженими сторонами в квітні 2007 року, про що свідчать наявні в матеріалах справи акт приймання виконаних в червні 2007 року підрядних робіт (Ф-№ КБ-2в) та довідка про вартість виконаних підрядних робіт (Ф-№ КБ-3), які підписані уповноваженим представником позивача (підрядника).

Тобто господарським судом самостійно визначена ціна робіт, виконаних в червні 2007 року, як така, що дорівнює ціні робіт в квітні 2007 року, хоча сторонами договору ціна робіт за червень 2007 року погодженою не була і доповненням до договору в цій частині не підписувалось.

За таких обставин, рішення місцевого господарського суду та постанову апеляційного господарського суду не можна визнати законними й обґрунтованими, і тому вони підлягають до скасування з передачею справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи господарському суду міста Києва належить усунути зазначені недоліки, вжити заходів щодо всебічного, повного, об’єктивного вирішення спору, перевірити доводи сторін та розглянути позовну заяву відповідно до вимог закону.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Енергія" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2008 та рішення господарського суду міста Києва від 27.11.2007 у справі № 33/303 скасувати.

Справу направити до господарського суду міста Києва на новий розгляд.

Головуючий, суддя Н. Дунаєвська

Судді : І. Волік

В. Дерепа