ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

12
травня 2008 р.

№
8/259/412П

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

Овечкіна
В.Е.,

Чернова
Є.В., Цвігун В.Л.,

розглянувши  клопотання  про відновлення пропущеного
процесуального строку   для подання касаційної скарги

ОСОБА_1

на
постанову

від
09.01.2002 Харківського апеляційного господарського суду

у
справі

№8/259/412П

за
позовом

КВТФ
"Крокуль"

до

РВ ФДМ
України по Полтавській області

про

визнання
права власності на об'єкти
соціально-побутового призначення

встановив:

В
своєму клопотанні скаржник просить відновити пропущений процесуальний строк,
посилаючись на його обізнаність з визнанням за оскаржуваною постановою права
власності позивача на спірний гуртожиток лише в квітні 2007 року.

Відповідно
до ст.110 Господарського процесуального кодексу України   касаційна скарга може бути подана протягом
одного місяця з дня набрання рішенням місцевого господарського суду законної
сили.

Застосування
цього місячного строку є обов'язковим для всіх учасників судового процесу, в
тому числі для господарського суду.

Постанову
прийнято Харківським апеляційним господарським судом 09.01.2002р. та було
надіслано сторонам з дотриманням п'ятиденного терміну, передбаченого ч.4 ст.105
Господарського процесуального кодексу України, що підтверджується відмітками на
зворотній сторінці постанови (а.с.163 том 2).

Належно
оформлену касаційну скаргу подано фізичною особою лише 07.04.2008р., тобто з
більш ніж шестирічним пропуском встановленого процесуального строку,
перебіг якого  закінчився 09.02.2002р.

Судова
колегія, розглянувши наявні матеріали, вважає, що клопотання про відновлення
пропущеного строку не підлягає задоволенню, а справа -касаційному провадженню з
наступних підстав.

Згідно
зі ст.ст.52,85,110 ГПК України перебіг місячного процесуального строку
розпочинається з моменту набрання законної сили постановою суду апеляційної інстанції.

Відповідно
до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи
заперечень.

Колегія
не приймає до уваги посилання скаржника на його запізнілу обізнаність з
визнанням за оскаржуваною постановою права власності позивача на спірний
гуртожиток лише в квітні 2007 року, оскільки в зв'язку з наявним довготривалим
пропуском процесуального строку скаржник, як мешканець спірного гуртожитку,
повинен був дізнатися про зміну власника гуртожитку значно раніше квітня 2007
року.

Більше
того, вагомою підставою для відновлення пропущеного строку та прийняття
касаційної скарги до провадження у даному випадку могло б бути подання
громадянином ОСОБА_1 скарги протягом місяця з моменту фактичної обізнаності з
наведеними обставинами (квітень-травень 2007 року), проте, скаржником не
вчинено відповідних процесуальних дій та подано касаційну скаргу аж через рік
після зміни власника гуртожитку.

Колегія
вважає за необхідне особливо зазначити про те, що наявне клопотання не містить
будь-яких вказівок на існування певних істотних перешкод, які б могли завадити
скаржнику подати касаційну скаргу в квітні-травні 2007 року.

Отже,
скаржником не надано переконливих доказів щодо наявності поважних причин
пропуску місячного процесуального строку з обгрунтуванням їх поважності.

Слід
також зазначити, що скаржник на даний час не позбавлений можливості захистити
свої житлові права в порядку цивільного судочинства, підтвердженням чого є
викладені у клопотанні відомості про звернення його та інших мешканців
гуртожитку до Октябрського районного суду м.Полтави з відповідним позовом.

Водночас
касаційна інстанція враховує те, що чинне на той час законодавство про
приватизацію (ч.2 ст.24 Закону України “Про приватизацію державного майна” в
первісній редакції від 04.03.1992р.) допускало можливість безоплатної передачі
державного майна (об'єкти соціально-побутового призначення) у власність
організацій орендарів (орендних підприємств) в процесі приватизації останніми
цілісних майнових комплексів державних підприємств.

Наведеної
правової позиції дотримується також Верховний Суд України при здійсненні
касаційного перегляду судових рішень у справах, пов'язаних із застосуванням
ст.24 Закону України “Про приватизацію майна державних підприємств” в редакції
від 04.03.1992р. (постанова ВСУ від 24.10.2006 у справі №Н30/10).

Враховуючи
викладене та керуючись ст.ст.53,86,110 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий  господарський
суд  України,

УХВАЛИВ:

Відмовити
ОСОБА_1 у відновленні пропущеного строку для подання касаційної скарги на
постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.01.2002 у
справі  №8/259/412П.

Видати
скаржнику довідку на повернення державного мита в сумі 51 грн., сплаченого за
квитанцією від 05.04.2008 №293/300.

Судді          :
В.Овечкін

Є.Чернов

В.Цвігун