СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05"
червня 2008 р.
Справа №  8/59/08

м. Миколаїв

Господарський
суд Миколаївської області, у складі судді Гриньової Т.В.,

при
секретарі Лопатіні К.О.,

за
участю представників сторін:

позивача
-Полоза В.І., дов. № 05/123 від 01.10.2007р.;

відповідача
-ОСОБА_2, дов. № 2364 від 13.03.2008р.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за
позовом акціонерного товариства закритого типу (АТЗТ) “Атомгідроенергобуд”,

55000,
Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, бульвар Шевченко, 4, кв. 34,

до фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

про
стягнення коштів у сумі 11200 грн., -

В
С Т А Н О В И В:

АТЗТ
“Атомгідроенергобуд” (далі - позивач) звернулося до господарського суду з
позовом про стягнення з фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач)
коштів у сумі 11200 грн. за надані на підставі договору № 01-06/2007 від
01.06.2007р. послуги, а також про стягнення коштів на погашення судових витрат
у справі.

Заявою
від 15.04.08 р. № 05/47 позивач збільшив позовні вимоги і просить суд стягнути
з відповідача  35200 грн. за надані на
підставі договору № 01-06/2007 від 01.06.2007р. послуги, а також кошти на
погашення судових витрат по справі.

Обґрунтовуючи
позовні вимоги, позивач посилається на укладений між сторонами договір від
01.06.2007р. № 01-06/2007 по розселенню і утриманню відпочиваючих на базі
відпочинку «Олеандр-1», за умовами якого вартість утримання одного
відпочиваючого на добу сторони погодили у розмірі 25 грн., в розрахунок якої
включили надання послуг, що позивач зобов'язався виконувати за договором:
розміщення відпочиваючих, вивіз сміття, прибирання території, очистка пляжу,
оплата за використання води, утримання обслуговуючого персоналу, а відповідач,
в свою чергу, згідно з пунктом 2.2. договору зобов'язався після підписання акту
виконаних робіт та пред'явленого рахунку своєчасно здійснити оплату за надані
послуги (протягом трьох банківських днів). Позивач, посилаючись на акт
здачі-приймання виконаних робіт № 0-00000021 від 30.06.2007 р.,  № 0-00000025 від 31.07.2007 р. та рахунок-фактуру
№ 0-00000262 від 31.07.2007 р.,  також
вказує на те, що оплата не була здійснена, а залишок несплаченої, на думку
позивача, суми складає 35200 грн.

Відповідач
позов не визнав в повному обсязі, надавши відзив, в якому, зокрема, зазначає,
що роботи по розміщенню відпочиваючих, вивезенню сміття, прибиранню території,
очистці пляжу, використанню води, утриманню обслуговуючого персоналу за
договором від 01.06.2007 р. № 01-6/2007 позивачем не виконувались взагалі, а
виконувались безпосередньо ОСОБА_1, яка орендувала базу відпочинку «Олеандр»за
договором від 31.12.2003 р. та додатковою угодою до нього від 01.03.2007 р.
Також відповідач вказує, що запропоновані позивачем документи на підтвердження
виконання робіт не можуть бути належними та допустимими доказами у
господарському процесі, оскільки за змістом не відповідають вимогам Закону та
не мають відношення до предмету спору.

У
судовому засіданні 05.06.2008р. за згодою сторін суд оголосив вступну та
резолютивну частини рішення.

Ухвалою
від 15.04.2008р. суд задовольнив спільну заяву сторін про продовження строку
вирішення спору.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд
дійшов висновку про відмову у позові, виходячи з такого:

Між
сторонами 01.06.2007 року було укладено договір № 01-06/2007 (далі - Договір)
по розселенню і утриманню відпочиваючих на базі відпочинку «Олеандр-1», що
орендувалась відповідачем.

За
умовами Договору вартість утримання одного відпочиваючого на добу сторони
погодили у розмірі 25 грн., в розрахунок якої, як зазначає сам позивач, він
зобов'язався виконати такі роботи:

1)
розміщення відпочиваючих;

2)
вивіз сміття, прибирання території;

3)
очистка пляжу;

4)
оплата за використання води;

5)
утримання обслуговуючого персоналу.

Відповідач,
в свою чергу, згідно з пунктом 2.2. договору зобов'язався після підписання акту
виконаних робіт та пред'явлення рахунку своєчасно здійснити оплату за надані
послуги (протягом трьох банківських днів).

В
обґрунтування виконання своїх зобов'язань за договором позивач надав акт
здачі-приймання виконаних робіт № 0-00000021 від 30.06.2007 р.,  № 0-00000025 від 31.07.2007 р. та
рахунок-фактуру № 0-00000262 від 31.07.2007 р.

Оцінюючи
надані позивачем акти здачі-приймання виконаних робіт № 0-00000021 від
30.06.2007 р.,  № 0-00000025 від
31.07.2007 р. та рахунок-фактуру № 0-00000262 від 31.07.2007 р., суд доходить
висновку, що в них взагалі відсутнє посилання на сам договір, на виконання
якого оформлено ці акти, а також на вид робіт (послуг), які надані (здійснені).
У самих актах міститься тільки посилання на рахунок, який, виходячи зі змісту
акту, не є додатком до нього. Доказів вручення рахунків-фактур № 00000215 від
30.06.2007 р. та № 0-00000262 від 31.07.2007 р. або надіслання їх поштою
позивач не надав, в той час як представник відповідача у судовому засіданні
заперечував обставини отримання будь-яких рахунків та будь-яких вимог на сплату
сум за згаданим договором.

Таким
чином, акти здачі-приймання виконаних робіт та рахунки-фактури, що знаходяться
в матеріалах справи не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки не містять у
собі конкретного змісту та обсягу господарської операції.

Виходячи
з умов договору від 01.06.2007 р. № 01-6/2007, суд вважає, що сторони погодили
вартість утримання одного відпочиваючого на добу у розмірі 25 грн. Таким чином,
сума заборгованості повинна була бути розрахована позивачем виходячи з
кількості відпочиваючих та відповідно днів відпочинку, якщо такі послуги дійсно
надавались позивачем відповідачеві.

Судом
неодноразово витребував від позивача докази розміщення відпочиваючих на базі
відпочинку «Олеандр-1», їх кількості, тривалості їх перебування, а також
деталізований розрахунок стягуваної суми з посиланням на первинні документи, що
підтверджують виконання робіт, передбачених договором, але вони так і не були
надані позивачем.

Відповідно
до вимог ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які
мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом
не приймаються як докази існування заборгованості відповідача перед позивачем
надані копії платіжних доручень, актів, рахунків та договорів, зважаючи на
таке:

1)
платіжне доручення № 156 від 03.07.2007 р. на суму 2000 грн. -оплата за
електроенергію -не передбачено відшкодування подібних витрат договором від
01.06.2007 року № 01-06/2007, відсутні докази належності витрат до бази
відпочинку і відповідача;

2)
платіжне доручення № 149 від 07.06.2007 р. на суму 2596,81 грн. -орендна плата
з юридичних осіб -не передбачено відшкодування подібних витрат договором від
01.06.2007 року № 01-06/2007, відсутні докази належності витрат до бази
відпочинку і відповідача;

3)
платіжне доручення № 157 від 07.06.2007 р. на суму 500 грн. -благодійна
допомога Очаківській райлікарні -не передбачено відшкодування подібних витрат
договором від 01.06.2007 року № 01-06/2007, відсутні докази належності витрат
до бази відпочинку і відповідача;

4)
платіжне доручення № 156 від 07.06.2007 р. на суму 3478,52 грн. -обстеження -не
передбачено відшкодування подібних витрат договором від 01.06.2007 року №
01-06/2007, відсутні докази належності витрат до бази відпочинку і відповідача;

5)
платіжне доручення № 155 від 07.06.2007 р. на суму 1150 грн. -електротехнічні
вимірювання -не передбачено відшкодування подібних витрат договором від
01.06.2007 року № 01-06/2007, відсутні докази належності витрат до відповідача;

6) платіжне
доручення № 153 від 07.06.07 р. на суму 5660 грн. - будівництво шляху -не
передбачено відшкодування подібних витрат договором від 01.06.07 року №
01-06/2007, відсутні докази належності витрат до бази відпочинку і відповідача;
те ж відноситься і до наданого договору від 21.03.07 р. на будівництво шляху на
Лагерній косі;

7)
платіжне доручення № 215 від 16.07.2007 р. на суму 140 грн., платіжне доручення
№ 163 від 06.07.2007 р. на суму 274,40 грн., платіжне доручення № 155 від
03.07.2007 р. на суму 134,40 грн.
-оплата за послуги з прання білизни -не передбачено відшкодування
подібних витрат договором від 01.06.2007 року № 01-06/2007, відсутні докази
належності витрат до бази відпочинку і відповідача; крім іншого, доданий
договір не має номеру та дати і погодження вартості послуг за прання 1 кг
білизни, немає строку дії; надані акти виконаних робіт подекуди без зазначення
дати та на суму, більшу, ніж оплачена;

8)
платіжне доручення № 211 від 11.07.2007 р. на суму 748,98 грн. -прибутковий
податок з громадян за червень 2007 р. -не передбачено відшкодування подібних
витрат договором від 01.06.2007 року № 01-06/2007, відсутні докази належності
витрат до бази відпочинку і відповідача;

9)
платіжне доручення № 164 від 06.07.2007 р. на суму 1312,77 грн. -оплата за сертифікацію
готельних послуг по показникам безпеки -не передбачено відшкодування подібних
витрат договором від 01.06.2007 року № 01-06/2007, відсутні докази належності
витрат до бази відпочинку і відповідача;

10)
платіжна відомість № 45 на видачу зарплати за травень 2007 р. на суму 2126
грн., платіжна відомість № 47 на видачу зарплати за червень 2007 р. на суму
4203 грн., платіжна відомість № 59 на видачу зарплати за липень 2007 р. на суму
5091,23 грн., платіжна відомість № 45 на видачу зарплати за серпень 2007 р. на
суму 3868,92 грн.

З
наданих копій вбачається, що на них відсутня дата виплати, немає помітки про
проведення їх через касу підприємства, вони не перевірені бухгалтером та не
підписані ним, не затверджені головним бухгалтером. То ж згадані платіжні
відомості не оформлені належним чином і не доводять факту понесення позивачем
відповідних виплат на оплату праці. Стосовно платіжної відомості № 45 на видачу
зарплати за травень 2007 р. на суму 2126 грн., то вона взагалі не стосується
договору від 01.06.2007 року № 01-06/2007, оскільки відноситься до періоду до
його укладення.

Позивачем
надано платіжних доручень, інших документів на загальну суму витрат 56393,67
грн., з них щодо 52423,67 грн. не доведено, яке вони мають відношення до ФОП
ОСОБА_1 чи до укладеного між сторонами договору, на підставі якого позивач
просить стягнути 35200 грн. Арифметично обгрунтувати суму і визначити її саме в
розмірі 35200 грн. виходячи з наданих документів неможливо.

Відповідно
до вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд
вважає позовні вимоги і розрахунок стягуваної суми недоведеними.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У
задоволенні уточнених позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя