ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.08

Справа №АС9/264-08.

За позовом - Комунального підприємства Тростянецької міської ради «Тростянецькомунсервіс», м. Тростянець

до відповідача – Державної інспекції з контролю за цінами в Сумській області, м. Суми

Третя особа на стороні позивача: Виконавчий комітет Тростянецької міської ради

про визнання не чиним рішення

СУДДЯ М.С. ЛУЩИК

При секретарі с/з Гордієнко Ж.М.

Представники сторін:

Від позивача:                    Подопригора Ю.В.

Від відповідача:           Богатиренко С.І.

Від третьої особи не з’явився.

Суть справи: позивач звернуся до суду з позовом про визнання не чинним рішення Державної інспекції в Сумській області від 30 листопада 2007 року № 61 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін на загальну суму 188 130 грн. 75 коп. в тому числі штраф 125 420 грн. 50 коп. та визнання частково не чинним акту № 273 від 23.11.2007 року в частині порушення КП «Тростянецькомунсервіс» рішення виконавчого комітету Тростнецької міської ради від 27.07.2006 року № 708 «Про затвердження тарифів на послуги водопостачання та водовідведення, що надаються комунальним підприємством «Тростянецькомунсервіс» для населення, бюджетних організацій та інших споживачів.

Відповідач вимоги не визнав, посилаючись на правомірне застосування штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін суд встановив :

Державною інспекцією з контролю за цінами в Сумській області була проведена перевірна Комунального підприємства Тростянецької міської ради «Тростянецькомунсервіс». На основі перевірки був складений акт № 273 від 23.11.2007 року, на підставі якого було винесено рішення № 61 від 30 листопада 2007 року «Про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін на загальну суму 188 130 грн. 75 коп., в тому числі штраф 125 420 грн. 50 коп. , які підлягають зарахуванню в дохід державного бюджету Тростянецького району.

Комунальне підприємство Тростянецької міської ради «Тростянецькомунсервіс» звернулося з позовом про визнання не чинним вищезазначеного рішення та визнання частково не чинним акту № 273 від 23.11.2007 року в частині порушення КП «Тростянецькомунсервіс» рішення виконавчого комітету Тростнецької міської ради від 27.07.2006 року № 708 «Про затвердження тарифів на послуги водопостачання та водовідведення, що надаються комунальним підприємством «Тростянецькомунсервіс» для населення, бюджетних організацій та інших споживачів.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно п.п1.4 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових санкцій органами державного контролю за нами затвердженої наказом Мінекономіки України № 298/519 від 03.12.01 року підставою для застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є одержання суб’єктами господарювання необґрунтованої виручки в результаті порушення ними чинного в період, що перевіряється, порядку встановлення та застосування цін та тарифів, які регулюються уповноваженими органами відповідно до вимог законодавства. Отже порушення повинні виходити від самих суб’єктів господарювання. Не опублікування ж рішення виконкомом Тростянецької міської ради ніяк не можна розцінювати як порушення встановлення та застосування цін і тарифів бо КП «Тростянецькомунсервіс» в жодному розі не може відповідати за дії виконкому Тростянецької міської ради.

Як вбачається з матеріалів справи санкції до позивача застосовані не за порушення порядку оприлюднення рішення виконкому, а за застосування рішення до моменту набрання ним чинності. Так, моменту офіційного оприлюднення (опублікування) рішення № 26 від 17.01.2007 року КП «Тростянецькомунсервіс» повинно було застосовувати тарифи на житлово – комунальні послуги, затверджені рішенням виконкому Тростянецької міської ради від 27.07.2006 року №708.

Позивач стверджує, що порушення порядку застосування тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення за рахунок застосування нечинних тарифів не є підставою для винесення рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, оскільки не передбачено законодавством , а саме Інструкцією про порядок застосування економічних та фінансових санкцій органами державного контролю за нами затвердженої наказом Мінекономіки України № 298/519 від 03.12.01 року. Проте в абзаці 1. п1.4 даної Інструкції зазначено, що підставою для застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є одержання суб’єктами господарювання необґрунтованої виручки в результаті порушення ними чинного законодавства в період що перевірявся, порядку встановлення та застосування цін і тарифів, які регулюються уповноваженими органами відповідно до вимог законодавства.

В обґрунтування своєї позиції по справі позивач зазначає, що в жодному нормативно – правовому акті не зазначено, що рішення виконкому про затвердження тарифів на житлово – комунальні послуги набирає чинності з моменту його опублікування, а тому вважає, що рішення виконавчого комітету набувають чинності з моменту їх прийняття, якщо інше не вказано в рішенні.

Дане твердження позивача спростовується наступним:

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» встановлено порядок офіційного оприлюднення нормативних актів. Відповідно до цієї статті регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніше ніж як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторний акт – це

- прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання;

- прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Враховуючи вищевикладене, Рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради № 26 від 17.01.2007 року «Про затвердження тарифів та послуг з водопостачання та водовідведення, що надаються комунальним підприємством «Тростянецькомунсервіс» для населення» в повній мірі відповідає визначенню, наведеному в законі, оскільки, прийнято органом місцевого самоврядування, є нормативно – правовим актом, який встановлює норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб, регулює тарифи, за якими КП «Тростянецькомунсервіс» надає свої послуги і здійснює господарську діяльність. А отже , до нього мають застосовуватися положення ч. 5 ст. 12 цього закону.

Твердження позивача стосовно того, що підприємство обґрунтовано керувалося рішенням виконкому Тростянецької міської ради № 26 від 17.01.2007 року – не відповідає законодавству України, яке пов’язує можливість застосування будь – якого нормативного акту з моментом набрання ним чинності. Нормативно – правові акти, які стосуються прав та обов’язків громадян законодавство встановлює таку умову набрання ними чинності, як доведення таких актів до відома населення. Згідно ст. 57 Конституції України нормативно – правові акти, які визначають права та обов’язки громадян, не доведені до відома населення у порядку встановленому законом є нечинними. Таким чином доведення таких нормативних актів до відома населення є обов’язковою передумовою для їх застосування.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач стверджує, що так як рішення виконкому Тростянецької міської ради № 26 від 17.01.2007 року не було скасовано самою Тростянецькою радою або визнано незаконним в судовому порядку, воно є чинним, отже і тарифи, встановлені ним є чинними і підлягають застосуванню.

Про те, для застосування нових тарифів – не достатньо наявності відповідного рішення необхідно дотримуватися порядку набрання ним чинності. Як вже було зазначено вище, набрання чинності такого акту пов’язане з його оприлюдненням у порядку встановленому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході перевірки було встановлено, що рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради від 17.01.2007 року № 26 не було оприлюднене у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» рішення органів місцевого самоврядування публікуються в офіційних виданнях та друкованих засобах масової інформації відповідних органах місцевого самоврядування.

Таким чином, закон встановлює єдиний спосіб офіційного оприлюднення нормативних актів виконавчих органів місцевого самоврядування, що тягне за собою набрання ними чинності.

В своїй позовній заяві позивач посилається на статті, розміщенні в місцевих газетах «Круглий двір» та «Новини Тростянеччини», щодо інформації населення про підвищення тарифів на послуги водопостачання і водовідведення. Про те вказані публікації ні за формою, ні за змістом не можуть вважатися офіційним опублікуванням рішення виконкому Тростянецької міської ради, так як офіційним оприлюдненням регуляторного акту є повна публікація автентичного тексту рішення виконкому міськради.

Таким чином, рішення Державної інспекції з контролю за цінми в сумській області від 30.11.2007 року 61 про застосування економічних санкцій за апорушення державної дисципліни цін до комунального підприємства Трстянецької міської ради «Тростянецькомунсервіс» на загальну суму 188 130 грн. 75 коп. прийнято у повній відповідності до вимог чинного законодавства, і підстав для визнання його не чинним – відсутні.

Враховуючи, вищевикладене вимоги позивача визнаються судом не законними, не правомірними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову –відмовити.

Порядок і строки апеляційного оскарження встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Харківського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Сумської області.

Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. В разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя М.С. Лущик.

Повний текс постанови підписано 11.06.2008 року.