ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2008 р. Справа № 53/122-08

вх. № 3421/1-53

Колегія суддів господарського суду в складі:

Головуючий суддя Прохоров С.А.

суддя Тихий П.В.

суддя Лаврова Л.С.

при секретарі судового засідання Рудяк Т.О.

за участю представників сторін:

позивача - Гаврилова Л.О. за дов. відповідача - Савченко А.С. за дов., Березовський Є.В. за дов.

2-го відповідача - Духовний А.Б. за дов. (на оголошення рішення не з"явився)

розглянувши справу за позовом ЗАТ "Агрофірма "8 Березня", с. Кандрашівка

до 1. Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку м. Київ в особі Філія "Відділення Промінвестбанку в м. Куп'янськ Харківської області", м. Куп'янськ

2. ТОВ "Колекторська фірма "Шквал", м Донецьк

про стягнення 3452098,33 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з першого відповідача боргу в розмірі 3 452 098, 33 грн.,в т.ч. збитків 1 633 142,22 грн., безпідставно отриманого майна 673207,13 грн., втрат від інфляції 986 194,98 грн., 3% річних 159 554 грн., та про визнання незаконними дій другого відповідача по стягненню коштів з позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 03.04.2005 р. по 1 січня 2006 р. першим відповідачем безпідставно було здійснено списання грошових коштів у розмірі 1633142,22 грн. з розрахункового рахунку позивача згідно платіжних доручень, підписаних неповноважною особою, чим було завдано позивачеві збитків Крім того, першим відповідачем безпідставно отримано майно – грошові кошти позивача у розмірі 673207,13 грн., які були помилково зараховані в рахунок оплати боргу за кредитним договором №07-2005 від 22.04.2005 р., в той час як судовими рішеннями по справі №40/50-06 встановлено, що позивач ніяких коштів за даним кредитним договором не отримував. Також позивач просить визнати незаконними дії другого відповідача по стягненню з позивача коштів на підставі договору доручення №1 від 11.01.2008 р., укладеного між першим та другим відповідачем, згідно з умовами якого другий відповідач зобов’язався стягнути з позивача суму боргу за кредитним договором №07-2005, в той час, як на думку позивача, заборгованість за вказаним кредитним договором у позивача відсутня.

Перший відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на наявність у спірний період повноважень голови правління ЗАТ «Агрофірма «8 Березня» у Білоусової В.В.

Другий відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у письмових поясненнях (вх.5707 від 23.05.2008 року).

Перший відповідач у судовому засіданні 15.05.2008 р. заявив клопотання про витребування у позивача доказів отримання товарно-матеріальних цінностей в спірний період та просив винести окрему ухвалу, згідно якої призначити проведення аудиторської перевірки фінансово-господарської діяльності товариства з метою встановлення належного факту перерахування установою Банку грошових коштів з поточного рахунка на придбання товариством товарно-матеріальних цінностей.

Позивач проти заявленого клопотання заперечував посилаючись на його необґрунтованість.

Колегія суддів, розглянувши клопотання першого відповідача про витребування у позивача доказів отримання товарно-матеріальних цінностей в спірний період та про винесення окремої ухвали про призначення проведення аудиторської перевірки фінансово-господарської діяльності, вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, оскільки позивач пояснив, що товарно-матеріальних цінностей від осіб, зазначених у додатку №2 до позовної заяви не отримував, у зв’язку з чим і звернувся до суду з позовом про стягнення з першого відповідача збитків, тому надати докази, зазначені у клопотанні першого відповідача не має можливості через їх відсутність. Крім того, відповідно до ст. 90 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, виносить окрему ухвалу виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу. Враховуючи, що при вирішенні даного спору суд не виявив порушень законності в діяльності позивача, підстави для винесення окремої ухвали відсутні.

Перший відповідач у судовому засіданні 15.03.2008 р. заявив клопотання про призначення судової експертизи для встановлення факту належності підпису, який міститься на нотаріальній заяві позивача від 22 квітня 2005 р.

Позивач проти заявленого клопотання заперечував посилаючись на його необґрунтованість та зазначаючи про наявність інших доказів, що підтверджують обізнаність першого відповідача з обмеженням повноваженням Білоусової В.В. у спірний період, зокрема, на судові рішення у справі №40/50-06.

Судова колегія, розглянувши клопотання першого відповідача про призначення судової експертизи, вважає за необхідне відмовити у його задоволенні виходячи з того, що вказане повідомлення вже було досліджено під час розгляду господарським судом Харківської області справи №40/50-06, в якій брали участь позивач та перший відповідач. Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.05.2006 р. по справі №40/50-06, залишеним без змін Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.09.2006 р. та Постановою Вищого господарського суду України від 06.12.2006 р. встановлено, що 22 квітня 2005 р. Банк отримав повідомлення з пакетом нотаріально посвідчених документів позивача про те, що Білоусову Вікторію Вікторівну рішенням Спостережної ради ЗАТ «Агрофірма «8 Березня» відкликано з посади голови правління з 03.04.2005 р. та обрано виконуючим обов’язки Чалого Анатолія Миколайовича. Також, позивачем надано до матеріалів справи повідомлення №1-5 від 29.04.2005 р., в якому зазначено про звільнення Білоусової В.В. від обов’язків голови правління ЗАТ «Агрофірма «8 Березня», а також про те, що ухвалою Куп’янського міськрайонного суду м. Харкова від 06.04.2005 р. заборонено Білоусовій В.В. перешкоджати Чалому В.В. виконувати обов’язки голови правління. Зазначене повідомлення, відповідно до штампу, отримано першим відповідачем 04.05.2005 р.

Фіксація судового процесу здійснювалась за допомогою технічних засобів, для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер сіс Х-04825.

В судовому засіданні 02.07.2008 року до 08.07.2008 року оголошувалась перерва для виготовлення повного тексту кінцевого процесуального документа по справі.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.05.2006 р. по справі №40/50-06, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.09.2006 р. та постановою Вищого господарського суду України від 06.12.2006 р. розірвано кредитний договір №07-2005 від 22.04.2005 р., укладений між позивачем та першим відповідачем на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України у зв’язку з істотним порушенням першим відповідачем кредитного договору.

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що з 22 квітня 2005 р. перший відповідач був усвідомлений про необхідність проводити будь-які банківські операції лише на підставі документів, підписаних від імені ЗАТ «Агрофірма «8 Березня» Чалим Анатолієм Миколайовичем та знав про обмеження щодо представництва позивача Білоусовою В.В.

Ухвалою Куп’янського міськрайонного суду Харківської області від 06.04.2005 р. заборонено Білоусовій В.В. перешкоджати виконанню обов’язків по фінансово-господарській діяльності Чалому А.Н. – виконуючому обов’язки голови правління ЗАТ «Агрофірма «8 Березня». Дана ухвала підлягала негайному виконанню.

Ухвалою Куп’янського міськрайонного суду Харківської області від 28 квітня 2005 р. роз’яснено ухвалу суду від 06.04.2005 р. та зазначено, що Чалий В.В. до вирішення спору судом по суті зобов’язаний виконувати посадові обов’язки голови правління згідно статуту ЗАТ, в його розпорядження повинні бути передані печатки, кутовий штамп, засновницькі документи та фінансові документи шляхом їх вилучення у Білоусової В.В.

Відповідно до ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України, ухвала суду або судді, що набрали законної сили є обов’язковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Позивачем до матеріалів справи надано листа №1-5 від 29.04.2005 р., яким повідомлено першого відповідача про звільнення від обов’язків голови правління ЗАТ «Агрофірма «8 Березня» Білоусову В.В. згідно рішення наглядової ради позивача, а також повідомлено про вищезазначені ухвали Куп’янського міськрайонного суду Харківської області. Вказаний лист отримано першим відповідачем 04.05.05 р.

Таким чином, матеріалами справи доведено, що з 22 квітня 2005 р. перший відповідач був усвідомлений про необхідність проводити будь-які банківські операції лише на підставі документів, підписаних від імені ЗАТ «Агрофірма «8 Березня» Чалим А.М. та про обмеження представництва позивача Білоусовою В.В.

Посилання першого відповідача на рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2005 р., яким визнано недійсними положення статуту позивача щодо повноважень наглядової ради товариства, а також на листи Куп’янського управління державного казначейства, згідно з якими казначейство повідомило, що у спірний період право підписувати документи було надано голові правління Білоусовій В.В. як на докази наявності у спірний період повноважень голови правління позивача у Білоусової В.В. не приймаються судом до уваги, оскільки зазначені першим відповідачем судові рішення стосуються тільки окремих положень статуту товариства й ніяким чином не підтверджують наявність або відсутність у Білоусової повноважень голови правління в спірний період, а Управління Державного казначейства України не є органом, який має повноваження встановлювати наявність або відсутність повноважень осіб на представництво інтересів юридичних осіб.

Крім того, заочним рішенням Куп’янського міськрайонного суду Харківської області від 22 лютого 2006 р. по справі за позовом Статівко С.В. та Чалого А.М. до Білоусової В.В. про усунення перешкод по веденню господарської діяльності ЗАТ «Агрофірма «8 Березня» визнано повноваження Білоусової В.В. як голови правління ЗАТ «Агрофірма «8 Березня» припиненими з 3 квітня 2005 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

За таких обставин, доводи першого відповідача про наявність повноважень голови правління у Білоусової В.В. у спірний період спростовуються вищевказаним судовим рішенням у цивільній справі, яке відповідно до ст. 35 ГПК України є обов’язковим для господарського суду.

1 жовтня 2002 р. між позивачем та першим відповідачем було укладено Договір на здійснення розрахунково-касового обслуговування, відповідно до якого перший відповідач відкрив позивачеві поточний рахунок №0656.

Згідно відомостей про рух коштів по р/р 0656 ЗАТ «Агрофірма «8 Березня», завірених печаткою Банку, першим відповідачем було видано готівкою з рахунку позивача в період з 03.04.2005 р. по 01.01.2006 р. грошових коштів на загальну суму 756400,00 грн. Також, протягом зазначеного періоду першим відповідачем перераховувались кошти на рахунки інших осіб, а саме – ВАТ «А.Т.Московський», ПП Альянов О.В., ПП «Ліга», СПДФО Маслій Н.Н., МПП «Фірма «Ерідон», ТОВ «Крокус», ТОВ ФЕМ «Технолоджи», ТОВ «Агро-Союз-Харків».

Як вбачається з пояснень представника позивача, вказані грошові кошти були списані з рахунку позивача без відповідних розпоряджень (платіжних доручень) позивача.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Першим відповідачем не спростовані доводи позивача щодо безпідставного списання з його рахунку вищевказаних грошових коштів та підтверджено, що в спірний період списання грошових коштів здійснювалось на підставі платіжних доручень, підписаних від імені позивача Білоусовою В.В.

Відповідно до ст. 1071 Цивільного кодексу України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1073 Цивільного кодексу України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено матеріалами справи, перший відповідач був обізнаний про обмеження представництва позивача Білоусовою В.В. починаючи з 22 квітня 2005 р. Таким чином, стягненню з першого відповідача на користь позивача підлягають збитки, завдані позивачеві в період починаючи з 22 квітня 2005 р., що становить 1 510 536,70 грн. В решті позовних вимог в частині стягнення збитків слід відмовити.

З пояснень представників сторін вбачається, що в якості оплати за кредитним договором №07-2005 від 22 квітня 2005 р. першим відповідачем були зараховані грошові кошти позивача у сумі 673207,13 грн., в т.ч. 408400,00 грн. в рахунок оплати кредиту за кредитним договором, 226 402,91 грн. – в рахунок оплати відсотків за користування кредитом, 38 467,22 грн. – в рахунок оплати комісійної винагороди за управління кредитом.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.05.2006 р. по справі №40/50-06 кредитний договір №07-2005 від 22.04.2005 р. розірвано на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України у зв’язку з істотним порушенням відповідачем 1 кредитного договору. Зазначеним судовим рішенням встановлено, що позивач фактично коштів за кредитним договором не отримав через здійснення усіх фінансово-розрахункових операцій за цим договором на підставі розпоряджень неповноважної особи, а відтак, позивач не отримав того, на що розраховував при укладенні спірного кредитного договору. Таким чином, саме факт неотримання позивачем коштів за кредитним договором №07-2005 від 22.04.2005 р. став підставою для його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи встановлено, що позивач (позичальник) грошових коштів за кредитним договором №07-2005 від першого відповідача (позикодавця) не отримував, таким чином і обов’язку позивача повертати будь-які кошти за кредитним договором не було. Відповідно і у першого відповідача були відсутні правові підставі для отримання вказаних грошових коштів.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Під майном, з огляду на ст. 115 ЦК України, розуміються також і грошові кошти, які були набуті юридичною особою.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з першого відповідача грошових коштів у розмірі 673 207,13 грн. як безпідставно набутого майна є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач просив стягнути з першого відповідача втрати від інфляції за період з 01.01.2006 р. по 31.03.2008 р., що становить 986 194,98 грн., а також три проценти річних від простроченої суми за цей же період, що становить 159 554,00 грн., посилаючись на ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що позивачем не обґрунтовано період нарахування втрат від інфляції та 3 процентів річних, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Позовні вимоги в частині визнання незаконними дій другого відповідача також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач у позові посилається на те, що другий відповідач здійснює дії по стягненню неіснуючого боргу з позивача. Однак, доказів вчинення другим відповідачем будь-яких дій по стягненню вказаного боргу позивачем до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст.ст.44-49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1,12,22,33,43,44-49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12, ) на користь Закритого акціонерного товариства «Агрофірма «8 Березня» (63720, Харківська обл., Куп’янський район, с. Кіндрашівка, вул. Садова, код ЄДРПОУ 32015,70 грн. збитків, 673207,13 грн. безпідставно отриманих коштів, 21 837,44 грн. витрат по сплаті державного мита та 74,65 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати накази після набрання рішенням законної сили

В решті позовних вимог до 1-го відповідача відмовити.

В задовленні позовних вимог до 2-го відповідача відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення підписано судом 08.07.2008 року.

Головуючий суддя Прохоров С.А.

суддя Тихий П.В.

суддя Лаврова Л.С.