ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2008 р.

№ 2-15/9971-2006

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого –судді

Грека Б.М. –(доповідача у справі)

суддів :

Губенко Н.М.

Барицької Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційне подання

Заступника військового прокурора Військово-морських сил України

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.05.08

у справі

№ 2-15/9971-06

господарського суду

Автономної Республіки Крим

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Сучасні інформаційні технології"

до

Державного підприємства Міністерства оборони України "Феодосійський судномеханічний завод"

про

стягнення 1279475,00 грн.

за участю представників від:

скаржника

Вігура С.К. (посв. №60)

МО України

Пилипенко Г.М. (дов. від 27.12.07)

В С Т А Н О В И В :

Закрите акціонерне товариство "Сучасні інформаційні технології" звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України "Феодосійський судномеханічний завод" про стягнення 1279475,00грн., в тому числі 1000000,00грн. - основного боргу, 179475,00грн. - пені, 100000,00грн. - штрафу.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.07.06 позов задоволено: з Державного підприємства Міністерства оборони України "Феодосійський судномеханічний завод" на користь Закритого акціонерного товариства "Сучасні інформаційні технології" стягнуто 1177301,84грн., 11773,00грн. - витрат по сплаті державного мита, 108,56грн. - витрат по сплаті інформаційно-технічних послуг судового процесу. 17.07.2006, господарським судом був виданий наказ на примусове виконання зазначеного рішення.

Військовий прокурор Феодосійського гарнізону звернувся до суду в порядку статті 121 Господарського процесуального кодексу України з клопотанням про відстрочення виконання рішення у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем відповідача. Заява мотивована тяжким фінансовим станом Державного підприємства Міністерства оборони України "Феодосійський судномеханічний завод", заборгованістю по заробітній платі, відсутністю грошових коштів на розрахункових рахунках відповідача.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Іщенко І.А.) від 24.03.08 подання військового прокурора Феодосійського гарнізону задоволено частково: надано відстрочку виконання рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.07.06 на 6 місяців.

За результатом апеляційного перегляду справи Севастопольський апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі: головуючого-судді Гонтаря В.І., суддів: Гоголя Ю.М., Плута В.М.) 05.05.08 виніс постанову, якою ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 24.03.08 скасував, відмовив у задоволенні заяви про відстрочку. Постанова мотивована тим, що прокурор не приймав участі у розгляді справи по суті, а відтак, не має права звертатися із заявами про відстрочку. До того ж, відповідач є самостійним господарюючим суб'єктом, який здійснює свою господарську діяльність та несе комерційні ризики.

Не погоджуючись із постановою, Заступник військового прокурора Військово-морських сил України звернувся до Вищого господарського суду України із касаційним поданням, в якому просить постанову скасувати, ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін. Подання мотивоване посиланням на ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" та на те, що майно відповідача, як державного підприємства, перебуває в державній власності, і у випадку звернення стягнення на майно існує загроза завдання державі збитків.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги щодо дотримання судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що військовий прокурор Феодосійського гарнізону звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з поданням про надання відстрочки виконання рішення з посиланням на те, що підприємство знаходиться у скрутному фінансовому становищі, а саме: заборгованістю по заробітній платі, відсутністю грошових коштів на розрахункових рахунках Державного підприємства Міністерства оборони України "Феодосійський судноремонтний завод", неможливістю виконання рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні такого клопотання апеляційний суд вказав на те, що прокурор не брав участі у розгляді справи № 2-19/9971-2006, а звертаючись до суду з поданням про відстрочку виконання рішення господарського суду не обґрунтував, у чому полягає необхідність розстрочки виконання рішення суду, з огляду на наявність чи відсутність порушення матеріальних чи інших інтересів держави, не обґрунтував необхідність їх захисту. Крім того, Державне підприємство Міністерства оборони України "Феодосійський судномеханічний завод" є державним комерційним підприємством, самостійним суб'єктом господарювання, отже, відповідно до статті 74 Господарського кодексу України є суб'єктом підприємницької діяльності, діє на основі статуту і несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном згідно з Господарським кодексом України та іншими законами, прийнятими відповідно до цього Кодексу.

Втім, колегія суддів Вищого господарського суду України не може погодитися з такими висновками, оскільки пунктом 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про прокуратуру", підставою представництва в суді держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними і державою.

Конституційний суд України в рішенні від 08.04.99 визначив, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося, чи може відбутися, порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому інтереси держави можуть збігатися повністю, частково, або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Водночас частиною першою статті 29 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прокурор може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. З метою вступу у справу прокурор може подати апеляційне, касаційне подання, подання про перегляд рішення за нововиявленими обставинами або повідомити суд і взяти участь у розгляді справи, порушеної за позовом інших осіб. Аналогічні положення містять частина перша статті 35 Закону України "Про прокуратуру", відповідно до якої, прокурор може вступити у справу в будь-якій стадії процесу, якщо цього вимагає захист конституційних прав громадян, інтересів держави та суспільства. Тому та обставина, що прокурор не приймав у часті при розгляді справи по суті не може бути підставою для відмови у задоволенні його заяви про відстрочку виконання рішення.

Крім того, апеляційний суд не взяв до уваги, що відповідно до ст. 73 Господарського кодексу України, майно державного підприємства перебуває у державній власності та закріплюється з таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління. Виконання рішення суду про стягнення із ДП МО України "Феодосійський суд механічний завод" заборгованості за умови відсутності коштів на рахунках підприємства означатиме звернення стягнення на майно, таким чином, створюючи загрозу нанесення державі збитків шляхом відчудження основних фондів. Ці пояснення прокурора є в матеріалах справи, але не були взяті до уваги господарським судом апеляційної інстанції, що є порушенням ст. 43 Господарського процесуального кодексу України. Тому постанову апеляційного суду слід скасувати, а ухвалу місцевого господарського суду –залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційне подання Заступника військового прокурора Військово-морських сил України задовольнити, скасувати постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.05.08, ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 24.03.08 у справі № 2-15/9971-06 залишити без змін.

Головуючий - суддя                                                                      Б. Грек

Судді                                                                                                    Н. Губенко

Т. Барицька