ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
698-166, факс 7-44-62
ПОСТАНОВА

"10"
квітня 2008 р.
Справа № 16/45

„12” год. „20” хв.

Господарський суд Чернігівської області у складі:

головуючого -  судді Фесюри М.В.,

при секретарі  - Козацькому А.В.,

за
участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1

від відповідача -Остренська
І.Г.

розглянувши
в м. Чернігові у відкритому судовому засіданні справу

за
ПОЗОВОМ:                Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи

ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

До
ВІДПОВІДАЧА:           Державної
податкової інспекції у Носівському районі Чернігівської області

(Чернігівська обл. м. Носівка вул.
Центральна,20)

Про
визнання нечинним рішення.

Заявлено позов про визнання нечинним
рішення податкового органу, яким до позивача застосовані фінансові санкції у
вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. за зберігання та реалізацію алкогольних
напоїв без марок акцизного збору.

На думку позивача, оскільки штраф є
адміністративно -господарською санкцією, отже для його застосування необхідна
вина учасника господарських відносин. Позивач вважає, що його вини у
відсутності марки акцизного збору на пляшці вина нема. Це підтверджується також
тим, що і подальшому марка  акцизного
збору була знайдена.

Відповідач проти позову заперечив,
посилаючись на встановлення факту порушення та законність прийнятого рішення.

Позивач надав уточнення до позовної
заяви, фактично доповнивши підстави позову. Сторона у справі вважає нечинним
спірне рішення також з тих підстав, що податковим органом порушено приписи
ст.ст.11-1,11-2 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” при
призначенні та проведенні перевірки.

Відповідач проти додаткових
обґрунтувань заперечив, посилаючись на обґрунтованість своїх дій, порядок яких,
встановлено роз'ясненням ДПА України від 14.03.2007р. № 4897/7/10-1416/878

В судовому засіданні були допитані в
якості свідка особи, які працюють у перевіреному магазині -ОСОБА_2, ОСОБА_3, та
працівники податкового органу, які перевіряли позивача -ОСОБА_4,ОСОБА_5.

Заслухавши пояснення представників
сторін, допитавши свідків та дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 зареєстрована суб'єктом
підприємницької діяльності 21.09.2001р. і, як підтверджується чинними на час
перевірки торговим патентом, ліцензіями на право здійснення роздрібної торгівлі
тютюновими виробами та алкогольними напоями, займається торговельною діяльністю
в магазині в с. Хотинівка по вул. Ватутіна,1.

20.12.2007р. державною податковою
інспекцією у Носівському районі була проведена перевірка зазначеного магазину.
Як вказано в акті перевірки та стосується даного спору, перевіряючі встановили
наявність однієї пляшки вина „Монастирська ізба” без марки акцизного збору.

Продавець надала письмове пояснення
під час перевірки, згідно з яким вона не виключає можливості втрати марки під
час огляду пляшки покупцем.

Допитані в якості свідка продавці
магазину ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стверджують, що на початок перевірки марка
акцизного збору знаходилась на пляшці вина і факт знайдення марки після
закінчення перевірки вказує на те, що алкогольні напої були марковані належним
чином.

Позивач надала акт про знаходження
марки та саму марку, яка була знайдена після перевірки біля місця, де
знаходилась пляшка вина.

Допитані в якості свідка перевіряючі
ОСОБА_4,ОСОБА_5. показали, що марка акцизного збору була відсутня на пляшці з
самого початку перевірки і до закінчення останньої віднайдена не була.

На підставі акту перевірки відповідач
прийняв спірне рішення від 07.02.2008р. № , яким відповідно до абз.
13 ст.17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” від
19.12.1995р. № 481/95-ВР (надалі -Закон - 481)застосував до позивача фінансові
санкції у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. за зберігання та реалізацію напоїв
без марок акцизного збору.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у  справах
щодо  оскарження рішень,  дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб,  що передбачені Конституцією та законами
України;

2) з
використанням  повноваження  з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано,  тобто з урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з
урахуванням  права  особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Суд приходить до висновку, що
заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних
підстав.

Згідно ч.1 статті 11 Закону України „Про державну
податкову службу в Україні” від 04.12.1990р. №509 (надалі Закон - 509) органи
державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку,
встановлених законами України, мають право, зокрема: здійснювати документальні
невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших
документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів
(обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та
позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і
сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства
юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими
підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а  також фізичними особами, які мають статус
суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно
із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і
збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ
(далі - платники податків);

У
відповідності з преамбулою Закону - 481 цей Закон визначає основні засади
державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і
роздрібної торгівлі ... алкогольними напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення
боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових
виробів на території України.

Відповідно
до ч. 1 ст. 16 цього Закону, контроль за дотриманням його норм  здійснюють органи, які видають ліцензії, а
також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Згідно
ч.7 ст. 11-1 Закону -509 позаплановими
перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень податкових
органів, визначених законами України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", а в інших випадках - за рішенням суду.

Позапланова  виїзна перевірка здійснюється на  підставі виникнення  обставин,
викладених  у  цій
статті,   за   рішенням керівника податкового органу,
яке оформляється наказом.

У
відповідності до статті 11-2 Закону -509 посадові особи органу державної
податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової
виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та
іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку:

1) направлення на перевірку, в якому
зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета,
вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення
перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної
податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним
за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби,
скріпленого печаткою органу державної податкової служби;

2) копії наказу керівника податкового
органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються
підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата
закінчення.

Ненадання цих документів платнику податків
або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, є
підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до
проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

Відповідний
механізм проведення позапланових виїзних перевірок був запроваджений Законом
України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (щодо посилення
правового захисту громадян та запровадження механізмів реалізації
конституційних прав громадян на підприємницьку діяльність, особисту
недоторканність, безпеку, повагу до гідності особи, правову допомогу,
захист)”від 12.01.2005р. № 2322-ІV, а згодом відкоригований Законом України
“Про внесення змін до Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік”
та деяких інших законодавчих актів України” від 25.03.2005р. № 2505-ІV.

Згідно
п. 2 Прикінцевих положень Закону України від 12.01.2005р. № 2322-ІV, до
приведення законів та інших нормативно -правових актів у відповідність із цим
Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки
перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених законами України
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг", "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів" вважаються також позаплановими перевірками,
перевірка позивача мала проводитися з урахуванням вимог, встановлених
вищенаведеними нормами Закону - 509.

Натомість,
відповідач забезпечив перевіряючих лише направленнями на перевірку №№ 185,186
від 20.12.2007р., а в судове засідання в якості доводів обґрунтованості
перевірки надав план проведення перевірок на грудень 2007 року, затверджений
начальником ДПІ у Носівському районі, повідомивши, що наказ про призначення
перевірки не видавався. Крім того, відповідач вважає, що наказ не повинен
видаватися в даному випадку , оскільки є відповідне роз'яснення ДПА України,
оформлене листом № 4897/7/10-1416/878 від 14.03.2007р.

Але вказане роз'яснення в даному
випадку не може бути застосоване, оскільки в ньому мова йде про норми Закону
України «"Про застосування
реєстраторів  розрахункових  операцій
у  сфері торгівлі,  громадського
харчування   та   послуг" в той час, як спірні відносини
врегульовані Законом -481, а також у роз'ясненні міститься посилання на наказ
ДПА України № 441 від 11.10.2005р. „Про затвердження методичних
рекомендацій...”, який не зареєстрований в Міністерстві юстиції України.

Крім того, слід зазначити, що у плані
проведення перевірок на грудень 2007р. зазначено в якості примітки лише
контроль за дотриманням позивачем вимог Закону України «"Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг", тобто цим планом не передбачалось перевірки порядку обігу
алкогольних напоїв, врегульованого Законом -481.

В силу ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та  органи  місцевого
самоврядування,  їх посадові особи
зобов'язані діяти  лише  на
підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією  та  законами України.

За таких обставин перевіряючі діяли
за відсутності повноважень, встановлених законом, отже результати перевірки
отримані незаконним шляхом.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу ч.3 ст.70 цього Кодексу
докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до
уваги.

Таким чином, судом не можуть
прийматися до уваги результати проведеної перевірки, оформлені у вигляді акту
перевірки, письмового пояснення продавця, які покладені в основу прийнятого
рішення про застосування фінансових санкцій і є підставою для його прийняття в
силу п.5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17
Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2
червня 2003 р. N 790.

На підставі викладеного спірне
рішення має бути визнане нечинним, як таке , що не відповідає ст.19 Конституції
України, ст.17 Закону -481.

Керуючись ст.ст.94, 157-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати повністю нечинним рішення
державної податкової інспекції у Носівському районі № від
07.02.2008р., яким до суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

3.          Стягнути з державного бюджету (р/р
0002  УДК в Чернігівській
області,  МФО 853592, код 22825965) на
користь суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (ід.код
НОМЕР_1, АДРЕСА_1) 3,4 грн. державного мита.

4.          Постанова набирає законної сили і
може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.254, 185,186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Постанова
у повному обсязі складена 14 квітня 2008 року.

Суддя
М.В.Фесюра