ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

16
травня 2008 р.

№
23/15/63

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка
І.А. -головуючого,

Разводової
С.С.,

Самусенко
С.С. -доповідача,

розглянувши
матеріали касаційної скарги

СПД -фізичної особи ОСОБА_1

на
постанову

Донецького
апеляційного господарського суду  від
17 березня 2008 року

у
справі

№
23/15/63

господарського
суду

Донецької
області

за
позовом

СПД
-фізичної особи ОСОБА_1

до

ВАТ
"Азовсталь"

за
участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору

1.          ВАТ "Науково-виробниче
підприємство "Техмет" 2.
Приватного підприємства "Ісіда"

про

стягнення
32 668 грн. 75 коп.

В с т а н о в и В :

Касаційна
скарга СПД -фізичної особи ОСОБА_1 від 16.04.2008 підлягає поверненню в порядку
ст.1113 Господарського процесуального кодексу України з наступних
підстав.

Згідно
ч. 1 ст. 46 ГПК України державне мито сплачується в доход державного бюджету в
порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Порядок
і розмір сплати державного мита в Україні встановлено Декретом Кабінету
Міністрів України “Про державне мито”.

Відповідно
до п.п. “а”, “б” пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про
державне мито” ставки державного мита встановлюються в таких розмірах: із заяв,
що подаються до господарських судів, зокрема, із заяв майнового характеру 1
відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; із
позовних заяв немайнового характеру -5 неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

В
даному випадку вимоги заявлено СПД -фізичною особою ОСОБА_1 за позовом
майнового характеру.

Відповідно
до п.п. “г” пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне
мито” із апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови господарських
судів ставка державного мита встановлюється в розмірі 50 відсотків ставки, що
підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а
із спорів майнового характеру -50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми.

До
касаційної скарги СПД -фізичної особи ОСОБА_1 додано платіжне доручення № 21
від 21.12.2006, відповідно до якого СПД -фізичною особою ОСОБА_1 по справі №
23/15/63 сплачено держмита у сумі 93 грн. 00 коп., а також платіжне доручення №
22 від 15.02.2007, відповідно до якого СПД -фізичною особою ОСОБА_1 по справі №
23/15/63 сплачено держмита у сумі 70 грн. 35 коп.

Вищенаведені
додані до касаційної скарги СПД -фізичної особи ОСОБА_1 платіжні доручення за
2006, 2007 роки не є належними доказами сплати державного мита за подання даної
касаційної скарги.

Оскільки
до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у
встановлених порядку і розмірі, касаційна скарга СПД -фізичної особи ОСОБА_1
поверненню по п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Після
усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої статті
1113  ГПК України, сторона у
справі має право повторно подати касаційну скаргу в загальному порядку.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу СПД
-фізичної особи ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного господарського
суду від 17.03.2008 у справі №23/15/63 повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий                                                                                І.
Плюшко

Судді                                                                                           С. Разводова

С. Самусенко