ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

26.08.2008

Справа №2-29/9763-2007

За позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄОС», м. Севастополь.

До відповідача – Фороської селищної ради, м. Ялта, смт. Форос.

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Відкритого акціонерного товариства «Севастопольський морський завод», м. Севастополь.

Про визнання недійсним рішення.

Суддя О.І. Башилашвілі

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Плешаков О. С., довіреність від 02.07.2007р.

Череватов В. А., довіреність від 02.07.07р.

Від відповідача – Шинкаренко О. П., довіреність від 09.04.08р.

За участю третьої особи – Любарська Г. В., довіреність в справі.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄОС» звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача – Фороської селищної ради про визнання недійсним рішення Фороської селищної Ради м. Ялта АР Крим № 11.20 від 29.12.2006р. «Про скасування Рішенням № 15 03-ої сесії 5-го скликання Фороської селищної ради від 28.04.2006 року № 15 про надання ТОВ «Єос» дозволу на збір матеріалів попередніх погоджень щодо місця розташування об'єкту та його розміру з метою надання земельної ділянки (орієнтовною площею 0, 40 га, для будівництва та обслуговування пансіонату сімейного відпочинку) в оренду за адресою: АРК, м. Ялта, сел. Санаторне, вул. Південна, 1, з земель ВАТ «Севастопольській морський завод».

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне рішення № 11.20 від 29.12.2006р. про скасування Рішення від 28.04.2006р. № 15, не відповідає вимогам чинного законодавства в частині дотримання процедури прийняття рішення, та суттєво зачіпає та порушує права та законні інтереси позивача.

Відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що позовні вимоги не ґрунтуються на нормах права, не підтверджуються належними доказами та фактичними обставинами. Також відповідач посилається на те, що спірне рішення прийнято в межах повноважень, у встановленому чинним законодавством порядку.

Третя особа, у письмових поясненнях по справі посилається на відсутність підстав для задоволення позову та вказує на те, що фактично добровільна відмова від права постійного користування земельною ділянкою ВАТ «СМЗ» не мала місце, право постійного користування земельною ділянкою ВАТ «СМЗ» на земельну ділянку, орієнтовною площею 0, 40 га не було припинено, у зв’язку з чим третя особа вважає, що рішення Фороської селищної ради 3 сесії 5 скликання від 28.04.2006 р. № 15 прийнято безпідставно та необґрунтовано, тому відповідач цілком правомірно його скасував.

По клопотанню сторін строк розгляду справи був продовжений в порядку ст.. 69 ГПК України.

В судовому засіданні, що відбулося 03.07.08р., третьою особою було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи за №5020-12/349 Господарським судом м. Севастополя, за позовом - Відкритого акціонерного товариства «Севастопольський морський завод» до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄОС» про визнання недійсним двохстороннього правочину про відмову від права постійного користування земельною ділянкою орієнтованою площею 0,40 га.

Судом оголошувалась перерва в проведенні судового засідання до 26.08.08р.в якому вирішувалось клопотання третьої особи.

В задоволені вказаного клопотання суд відмовив оскільки вважає, що розгляд справи №5020-12/349 Господарським судом м. Севастополя суттєво не впливає на результати розгляду даної справи, тому що предметом спору по даній справі є встановлення правомірності та законності спірного рішення , що приймалось Фороською селищною радою.

Розглянувши матеріали справи, заслухав представників сторін та третьої особи, суд,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Фороської селищної ради 3 сесії 5 скликання від 28.04.2006 р. № 15 ТОВ «ЄОС» надано дозвіл на збір матеріалів попередніх погоджень щодо місця розташування об'єкту та його розміру з метою надання земельної ділянки (орієнтовною площею 0, 40 га, для будівництва та обслуговування пансіонату сімейного відпочинку) в оренду за адресою: АРК, м. Ялта, сел. Санаторне, вул. Південна, 1, з земель ВАТ «Севастопольській морський завод».

Підставами для винесення зазначеного рішення стали лист Голови правління – президента ВАТ «Севастопольський морський завод» Череватого В.О. від 13.03.2006 року вих. № 08-01.056, лист директора ТОВ «ЄОС» Дейнека К.М. від 25.04.2006 року вих. № 11.

Згідно листа від 13.03.2006 року за вих. № 08-01.056 ВАТ «Севастопольський морський завод» повідомляло про свою відмову, у зв'язку з розглядом звернення ТОВ «ЄОС» про придбання об'єктів нерухомого майна, від права постійного користування частиною земельної ділянки, орієнтовною площею 0, 4 га.

07.12.2006 року до Фороської селищної ради надійшло звернення виконуючого обов'язки Голови - правління - Президента ВАТ «Севастопольський морський завод» № 01-15, в якому повідомлялось про те, що будь-які звернення ТОВ «ЄОС», в тому числі пов'язані з відмовою від землекористування, не надходили та не розглядались. Будь-які угоди щодо відчуження майна не відбувались та не укладались. Крім того, повідомлялось про наявність на земельній ділянці, орієнтовною площею 0, 4 га, майна інших осіб. У вказаному зверненні ВАТ «Севастопольський морський завод» містилось прохання вважати недійсним лист від 13.03.2006 року за вихід. № 08-01.056 та про скасування рішення № 15.

21.12.2006 року до Фороської селищної ради додатково надійшло звернення виконуючого обов'язки Голови правління - Президента ВАТ «Севастопольський морський завод» № 01-2050 відносно земельної ділянки, орієнтовною площею 0, 40 га, а саме: не припинено право постійного користування ВАТ «Севастопольський морський завод», а також наводились докази відсутності у вхідній та вхідній кореспонденції заводу будь-якого листування з ТОВ «ЄОС».

Відповідач посилаючись на вказані обставини дійшов висновку, що відсутність згоди землекористувача - ВАТ «Севастопольський морський завод» на вилучення з постійного користування земельної ділянки орієнтовною площею 0, 40 га, та про можливе порушення прав ВАТ «Севастопольський морський завод», у зв’язку з чим відповідач рішенням № 11.20 від 29.12.2006р. скасував Рішення № 15 3-ої сесії 5-го скликання Фороської селищної ради від 28.04.2006 року № 15 «Про надання ТОВ «Єос» дозволу на збір матеріалів попередніх погоджень щодо місця розташування об'єкту та його розміру з метою надання земельної ділянки (орієнтовною площею 0, 40 га, для будівництва та обслуговування пансіонату сімейного відпочинку) в оренду за адресою: АРК, м. Ялта, сел. Санаторне, вул. Південна, 1, з земель ВАТ «Севастопольський морський завод».

Суд вважає, що позов цілком обґрунтований та підлягає задоволенню, у зв’язку з наступним.

Приписи ст. ст. 13 і 41 Конституції України передбачають, що від імені Українського народу право власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією, і усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно ст. ст. 142 - 145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальної громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 123. Земельного Кодексу України, надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Умови і строки розроблення проектів відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Форма типового договору, нормативи та строки розробки проектів відведення земельних ділянок визначаються Кабінетом Міністрів України.

Юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради.

До клопотання про відведення земельної ділянки додаються матеріали, передбачені частиною п'ятнадцятою статті 151 цього Кодексу документи, що обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування.

Відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

При наданні земельної ділянки у користування обласними державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або Кабінетом Міністрів України сільські, селищні, міські, районні, обласні ради, районні державні адміністрації за місцем розташування земельної ділянки подають свій висновок відповідно обласній державній адміністрації, Раді міністрів Автономної Республіки Крим.

При наданні земельної ділянки у користування Кабінетом Міністрів України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська, Севастопольська міські державні адміністрації подають свої висновки та проект відведення земельної ділянки центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, який розглядає ці матеріали і у місячний строк подає їх до Кабінету Міністрів України.

Відмову органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади у наданні земельної ділянки в користування або залишення клопотання без розгляду в установлений строк може бути оскаржено в судовому порядку. Рішення про відмову у наданні земельної ділянки в користування має містити мотивовані пояснення з посиланням на відповідні положення нормативно-правових актів, затвердженої містобудівної документації та документації із землеустрою.

Стаття 124 ЗК України встановлює, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Згідно ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються зокрема питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Так, наведеними нормами закону передбачений вичерпний перелік рішень, які можуть бути прийняти органом місцевого самоврядування з питань надання в оренду будь-якої особі земельної ділянки в межах повноважень того чи іншого органу місцевого самоврядування. При цьому до повноваження органу місцевого самоврядування не входять повноваження щодо зупинення раніше прийнятих рішень з тих же питань.

Відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України „Про місцеве самоврядування в України" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Підставою для укладення договору оренди є рішення орендодавця, тобто згідно ст. 5 Закону України „Про оренду землі" рішення сільської, селищної, міської рад в межах повноважень, визначених законом.

Відмова ВАТ „Севастопольський морський завод" як землекористувача від спірної земельної ділянки є безумовним волевиявленням цієї особи, а відмова від такого волевиявлення не може бути прийнято за основу при прийнятті спірного рішення, оскільки на законодавчому рівні відповідній раді не надано таких повноважень.

Надавши позивачу дозвіл на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки, місцева рада виразила свою попередню згоду на передачу в подальшому земельної ділянки ТОВ „ЄОС" в оренду після збирання позивачем усіх необхідних документів, що передбачено ч. 3 ст. 16 Закону України „Про оренду землі", а виходячи зі змісту ст. 123 Земельного кодексу України вчинення таких підготовчих дій є необхідною передумовою для подальшого надання згоди на розробку проекту відведення та фактичної передачі в оренду земельних ділянок юридичним особам.

Крім того, п.п. 15 п. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання зокрема: про скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень;

Наведена норма чітко встановлює право відповідної ради скасовувати акти саме своїх виконавчих комітетів, а не рішення прийняті цією радою раніше. При цьому жодна норма закону не надає органам місцевого самоврядування, зокрема селищним радам, права, повноважень скасовувати раніше прийняті рішення, відповідно такі рішення можуть бути визнанні нечинними, скасовані, лише в судовому порядку.

Суд встановив, що в порушення ст. ст. 11, 59, 73 Закону України „Про місцеве самоврядування" щодо доведення до відома про прийняте рішення та повідомлення про можливість присутності зацікавлених осіб при розгляді питань, що зачіпають його інтереси. Рішення Фороської селищної Ради від 29.12.2006р. № 11.20 прийнято у відсутності позивача та суду не наданого жодного доказу, що відповідач приймав будь-які заходи для повідомлення позивача про розгляд спірного питання. Але навпаки, листом відповідача № 67/02-12 від 23.01.2007р. підтверджується, що позивач був повідомлений про прийняте Рішення № 11.20. від 29.12.2006р. тільки 23.01.2007р.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи повинні діяти тільки з підстав, в межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Стаття 144 Конституції України встановлює, що органи місцевого самоврядування діють в межах повноважень, визначених законом.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» також передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтовування своїх доводів і заперечень.

Вищій господарський суд України у п. 2 роз'яснення від 26.01.2000р № 02-5/35 «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних і інших органів», зазначив, що підставою для визнання акту недійсним є його невідповідність вимогам законодавства та/або визначеною законом компетенції органу, який видав цей акт, а також порушення у зв'язку з прийняттям такого акту прав і охоронюваних законом інтересів підприємства – позивача у справі.

Викладені обставини свідчать про те, що відповідач прийняв спірне рішення у порушення закону та з перевищенням компетенції, а спірне рішення прямо порушує право позивача на отримання земельної ділянки у користування.

Крім того, суд встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Сварог Ессет Менеджмент» в інтересах Пайового закритого недиверсифікованого венчурного фонду «Четвертий» звернулось до господарського суду м. Севастополя з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Севастопольський морський завод» про визнання недійсним одностороннього правочину (листа ВАТ «Свморзавод» Ка 08-01.056 від 13.03.2006р. за підписом Голови Правління) про відмову від права постійного користування земельною ділянкою площею 0,40 га.

Рішенням господарського суду м. Севастополя від 05.02.2008р. у справі № 20-11/420-7/512, що залишено в силі постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.03.2008р., позивачу відмовлено в задоволенні позову.

Під час розгляду справи № 20-11/420-7/512, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ст. 237 Цивільного Кодексу України представництвом є правовідносини, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Пунктом 11,4 розділу 11 Статуту ВАТ «Севастопольський морський завод» передбачено, що Голова Правління-Президент, (яким є Череватий А.О), має право без довіреності здійснювати дії від імені Товариства з урахуванням обмежень, що передбачені Статутом. Крім того ст. 48 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що Голова правління акціонерного товариства вправі без довіреності здійснювати дії від імені товариства, з цього слідує, що Голова Правління-Президент Череватий А.О, мав достатньо повноважень для відмови від частини земельної ділянки, та діяв в межах своїх повноважень.

За викладених обставин, враховуючи наявність листа ВАТ „Севастопольський морський завод" про відмову від землекористування вказаною земельною ділянкою пл. 0,40 га, та відсутність доказів зворотного, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошені в судовому засіданні – 26.08.2008р.

Повний текст рішення оформлений відповідно до ст. 84 ГПК України – 01.09.2008р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати недійсним рішення Фороської селищної Ради № 11.20 від 29.12.2006р.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.