ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.08                                                                                 Справа № 6/49.

Суддя Василенко Т.А., розглянувши матеріали за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Машинобудівник”, м. Донецьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Брянківський рудоремонтний завод”,

м. Брянка Луганської області

про стягнення 106 355 грн. 12 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Ющенко С.С., дов. від 20.02.08;

від відповідача - Голатова І.В., дов. № 106 від 25.02.08.

В судовому засіданні 12.05.08 було оголошено перерву до 22.05.08.

в с т а н о в и в:

Обставини справи: позивачем заявлено позов про стягнення з відповідача боргу у сумі 88 466 грн. 55 коп., трьох відсотків річних в сумі 225 грн. 41 коп., інфляційних нарахувань в сумі 2 565 грн. 53 коп., 20% від суми поставки неякісної продукції в сумі 15 097 грн. 63 коп.

За поясненнями до позовної заяви вих. № 10/04-01 від 10.04.08, позивач зменшив позовні вимоги, та просив стягнути з відповідача борг у сумі 84 255 грн. 88 коп., відсотки у сумі 789 грн. 45 коп., інфляційні у сумі 2 127 грн. 06 коп., 20% штрафу від суми поставки неякісного товару у сумі 6 626 грн. 85 коп.

За поясненнями від 12.05.08 № 12/05-01 позивач просить стягнути з відповідача борг у сумі 69 702 грн. 89 коп., штраф у сумі 6 626 грн. 85 коп., 3% річних у сумі 954 грн.28 коп., інфляційні у сумі 2 033 грн. 00 коп.

Разом з цим, заявою від 12.05.08 позивач відмовився від позовних вимог в частині стягнення боргу за договором № 10/2006 від 04.07.6 у сумі 7 649 грн. 01 коп. і за договором №37 від 01.02.07 в сумі 6 903 грн. 98 коп.

Судом прийнято відмову позивача від частини позовних вимог та роз’яснено позивачу наслідки відмови від позову.

Заявою про уточнення позовних вимог від 21.05.08 № 21/05-01 позивач знову змінив позовні вимоги в частині основного боргу та просить стягнути з відповідача: борг у сумі 70 075 грн. 64 коп., відсотки у сумі 945 грн. 28 коп., інфляційні у сумі 2 033 грн. 00 коп., 20% штрафу від суми поставки неякісного товару у сумі 6 626 грн. 85 коп.

Суд приймає дану заяву до розгляду як таку, що не суперечить положенням ст. 22 ГПК України і позовними вимогами слід вважати вимоги позивача: стягнути з відповідача - борг у сумі 70 075 грн. 64 коп., відсотки у сумі 945 грн. 28 коп., інфляційні у сумі 2 033 грн. 00 коп., 20% штрафу від суми поставки неякісного товару у сумі 6 626 грн. 85 коп.

Представник відповідача був ознайомлений з даною заявою у судовому засіданні та не змінив своєї позиції за відзивом.

Позивач в обґрунтуванням позовних вимог посилається на наступне.

Згідно договору №26 від 25.06.07 відповідач поставив неякісну продукцію у вигляді перехідників і розпірок, свідченням чого є претензія ВАТ «Алчевській металургійний комбінат»(вих. від 16.10.07 № 03-027-5028), яким безпосередньо отримувач продукції вказує на ознаки браку та додає акти вхідного контролю від 09.08.07 та 08.08.07. Про факт повернення неякісної продукції відповідачу свідчить копія накладної від 03.08.07 і 08.08.07, на яких стоять позначки представників відповідача про прийняття неякісної продукції. Таким чином, на думку позивач а відповідач поставив неякісну продукцію на суму 2 236 грн. 52 коп.

Також, за вказаним договором відповідач виготовив два валки ежекторні вартістю 31 270 грн. 46 коп, які поставив позивачу.

Отримані валки позивач поставив на користь ВАТ «Інтерпайп-НМТЗ» м. Новомосковськ, про що свідчить акт про приймання продукції від 23.08.07. У зазначеному акті вказано, що продукція знаходиться на збереженні на ВАТ «Інтерпайп-НМТЗ» до прибуття представників позивача. Разом з цим, 29.08.07 комісією було встановлено, що поставлені валки браковані. На цей час вказані валки знаходяться на ВАТ «Інтерпайп-НМТЗ»і керівництву відповідача відомо, про даний факт.

На виконання умов договору №26 позивач сплатив відповідачу 67 839 грн. 12 коп. Оскільки відповідач поставив позивачу бракований товар за останнім залишилась попередня оплата у сумі 36 568 грн. 66 коп.

Крім цього, позивач повернув ВАТ «Інтерпайп-НМТЗ»попередню оплату, перераховану останнім за виготовлення валків.

На суму неякісної продукції позивач відповідно до п.5.7 договору №26 нарахував штраф в розмірі 20% поставки неякісної продукції у розмірі 6 626 грн. 85 коп.

На думку позивача, оскільки відповідач не замінив неякісну продукцію, він зобов’язаний повернути позивачу вартість неякісної продукції, що за його розрахунком становить 70 075 грн. 64 коп., де 36 568 грн. 66 коп. –попередня оплата, 2 236 грн. 52 коп. і 31 270 грн. 46 коп. –вартість неякісної продукції.

Оскільки відповідач у добровільному порядку не оплатив вказану суму позивач звернувся до суду з даним позовом, за яким просить також стягнути штраф, 3% річних і інфляційні.

Відповідач позовні вимоги не визнав, та зазначив, що відповідно до специфікації №1 за договором №26 від 25.06.07 позивач просив приступити до виконання робіт у сумі 126 084 грн. 64 коп. та перерахував попередню оплату у сумі 28 113 грн. 72 коп., та по специфікації №2 на суму 79 451 грн. 13 коп. та зробив передплату у розмірі 50% на суму 31 270 грн. 46 коп.

За специфікацією №2 відповідач виготовив продукцію на суму 2 235 грн. 12 коп., яку позивач прийняв та будь-яких претензій з якості поставленої продукції не пред’являв.

Разом з цим, після закінчення строку для складання про сховані недоліки позивач повернув відповідачу продукцію на суму 2 235 грн. 12 коп. Крім того, позивач не направляв відповідачу будь-які вимоги або претензії щодо якості поставленої продукції.

Оцінивши матеріали справи та доводи сторін у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з цим, відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

25.06.07 між ТОВ «Брянківський рудоремонтний завод»і ТОВ «Машинобудівник»був укладений договір №26 із специфікаціями №1 і №2, за умовами якого «Постачальник»за договором –відповідач у справі, зобов’язався виготовити та відпустити продукцію відповідно до специфікацій, які є невід’ємною частиною договору, а «Покупець»за договором – відповідач у справі, зобов’язався прийняти і оплатити замовлену продукцію відповідно до умов договору.

Розділом 2 договору визначено, що приймання продукції за якістю та кількістю здійснюється у відповідності до Інструкцій П-6, П-7. також сторони узгодили, що в усіх випадках, не врегульованих договором вони повинні керуватися Положенням про постачання продукції виробничо-технічного призначення, діючим законодавством і технічною документацією.

Розділом 4 договору визначено, що ціна продукції зазначена у специфікаціях.

Постачальник –відповідач, приступає до виготовлення продукції після отримання від Покупця –позивача передплати від вартості замовлення за специфікацією.

З моменту повідомлення позивача відповідачем про готовність продукції, позивач протягом 3-х банківських днів зобов’язаний провести кінцевий розрахунок, направити представника для складання акта приймання продукції за кількістю та якістю і забрати готову продукцію. Повідомлення про готовність продукції може бути направлено факсограмою, телефонограмою, телеграмою.

Із матеріалів справи, а саме накладної № РН-31/08-1 від 22.08.07 вбачається, що відповідач поставив позивачу 2 валки бокові загальної вартістю 31 270 грн. 46 коп., які були прийняті останнім без будь-яких зауважень або заперечень.

За умовами договору № 601/07, укладеного між ТОВ «Машинобудівник»та ВАТ «Інтерпайп Новомосковський трубний завод», позивач зобов’язався виготовити і поставити заводу валки для виготовлення труб, а останній – прийняти та оплатити на умовах авансового платежу 40% від вартості узгодженої партії товару протягом 5-ти банківських днів з моменту виставлення рахунку на передплату. Кінцевий розрахунок здійснюється протягом 10 банківських днів від дати поставки.

Матеріалами справи та поясненнями сторін підтверджено, що договір № 26 між сторонами у справі був укладений позивачем також з метою виконання зобов’язань за договором № 601/07 перед ВАТ «Інтерпайп Новомосковський трубний завод».

Відповідно до акту приймання продукції на відповідальне збереження завод прийняв від позивача два еджерних валка до прийняття продукції відповідно до технічної документації.

Згідно акту приймання від 29.08.07 комісією у складі представників заводу і позивача було встановлено, що поставлені валки є браком.

За листом від 21.09.07 трубний завод зазначив, що розриває договірні відносини з позивачем та просить повернути грошові кошти у сумі 297 423 грн. 99 коп.

Відповідно до банківської виписки від 25.10.07 позивач повернув заводу зазначену суму.

Також, із матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Машинобудівник»і ВАТ «Алчевській металургійний комбінат»був укладений договір № 027/1-380 від 14.02.07, за умовами якого, позивач зобов’язався поставити ВАТ «АМК»відповідний товар, передбачений у специфікаціях до договору, а останній прийняти та оплатити цей товар.

В той же час, позивач, з метою виконання умов цього договору уклав договір з відповідачем № 26 від 25.06.07 у специфікаціях до якого перебачив виготовлення і поставку продукції, визначеної договором від 14.02.07.

На виконання умов договору № 26 відповідач виготовив та поставив позивачу продукцію на суму 2 235 грн. 12 коп. Будь-які акти про приймання продукції за якістю між позивачем та відповідачем не складалися.

Разом з цим, виготовлена була поставлена на ВАТ «АМК». При прийманні продукції від позивача ВАМ «АМК»встановлено, що поставлена продукція неякісна, про що складено акти від 08.0-8.07, 09.08.07, 04.08.07, які складені і підписані без представника відповідача. В той же час, бракована продукція була повернута ВАТ «АМК»представникам відповідача, що підтверджено і самим відповідачем. Але представник відповідача при прийманні продукції за якістю не був присутній, акти про приймання продукції за якістю між ним та позивачем не складалися.

Викладені вище обставини свідчать про те, що позивачем в порушення умов договору не було здійснено приймання продукції від відповідача за положеннями Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю (затверджена постановою Держарбітражу СРСР від 25.04.1966 г. N П-7, далі за текстом Інструкція П-7).

Так, відповідно до п.6 Інструкції приймання продукції за якістю здійснюється не пізніше 20 днів з моменту поставки.

Згідно п. 9 акт про скриті недоліки повинен складатися протягом 5 днів від дня виявлення таких недоліків.

У випадках, коли недоліки можуть бути встановлені лише у процесі оброблення акт складається не пізніше 4-х місяців з дня отримання продукції підприємством, що виявило недоліки.

Відповідно до п.29 Інструкції за результатами приймання продукції складається відповідний акт.

Тобто, порядок прийняття продукції та складання акту визначені у Інструкції П-7 і у даному випадку сторони зобов’язані дотримуватися порядку, визначеного інструкцією, оскільки вони домовилися про це при підписання договору №26.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем, в порушення умов договору №26 та Інструкції П-7 не було здійснення передбачене зазначеними положеннями приймання продукції від відповідача.

Тобто, позивачем не було дотримано умов договору щодо приймання продукції за якістю, у зв’язку з чим у останнього не має правових підстав для стягнення вартості неякісної продукції.

Водночас з цим, слід визначити, що п.5.6 договору від 26 передбачено, що у випадку поставки продукції неналежної якості відповідач зобов’язується замінити неякісну продукцію у строки узгоджені сторонами. У випадку неможливості здійснити заміну відповідач зобов’язаний повернути позивачу кошти, протягом 5 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги позивача.

Позивачем не було надано суду доказів звернення до відповідача з вимогою про заміну неякісної продукції та відмови відповідача здійснити таку заміну.

Окрім цього, позивачем не доведений розрахунок вартості неякісної продукції у розмірі 31 270 грн. 46 коп., поставленої ВАТ «Інтерпайп Новомосковський трубний завод», оскільки цей розрахунок ним здійснений на підставі зауважень відповідача за актом звірення розрахунків від 30.10.07, який лише засвідчує вже ставшися факт і не є первинним документом.

Приймаючи до уваги викладене, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення вартості неякісної продукції у сумах 2 236 грн. 52 коп. і 31 270 грн. 46 коп. слід відмовити. Також слід відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача штрафу у сумі 6 626 грн. 85 коп.

Щодо стягнення з відповідача передплати у сумі 36 568 грн. 66 коп. слід визначити наступне.

Як було вказано вище, умовами договору № 26 від 25.06.07 передбачено, що позивач здійснює попередню оплату від вартості замовлення за специфікацією.

Із матеріалів справи вбачається та підтверджено сторонами, що на виконання умов договору позивач перерахував відповідачу певну суму грошових коштів, а відповідач поставив останньому частково оплачений товар.

Згідно ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня

оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У даному випадку матеріалами справи підтверджено та визнано позивачем, що відповідачем був поставлений йому відповідний товар, але за доводами позивача –цей товар виявився неякісним.

Тобто, позивачем не доведено, що відповідачем не було поставлено йому відповідний товар на зазначену суму.

Окрім цього, позивач не звертався до відповідача з вимогою про повернення передплати у сумі 36 568 грн. 66 коп.

В силу статей 42, 43, 33 ГПК України правосуддя в господарських сулах здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вказані положення позивач при зверненні з позовом мав обґрунтувати свої вимоги поданими суду доказами, а відповідач –спростувати доводи позивача. Тобто, виходячи з наведених приписів, згідно з принципом змагальності саме позивач мав надати суду певні докази допущення відповідачем порушень. У разі ж надання позивачем відповідних доказів та невизнання певних обставин відповідачем, на останнього покладається обов’язок їх спростування.

Приймаючи до уваги викладене, слід визначити, що позивачем не доведені вимоги щодо стягнення з відповідача передплати у сумі 36 568 грн. 66 коп., у зв’язку з чим у задоволенні цих вимог також слід відмовити.

Щодо стягнення інфляційних та 3-х відсотків річних слід визначити наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні з простроченої суми.

У даному випадку позивачем не доведені позовні вимоги щодо стягнення заборгованості, у зв’язку з чим не має правових підстав для задоволення вимог щодо стягнення вказаних нарахувань.

Приймаючи до уваги викладене, у задоволенні позову у частині стягнення з відповідача

боргу у сумі 70 075 грн. 64 коп., 3% відсотків річних у сумі 945 грн. 28 коп., інфляційних у сумі 2 033 грн. 00 коп., 20% штрафу від суми поставки неякісного товару у сумі 6 626 грн. 85 коп. слід відмовити.

Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості у сумах 7 649 грн. 01 коп. і 6 903 грн. 98 коп. провадження у справі слід припинити на підставі п.4 ч.1 ст. 80 ГПК України у зв’язку із відмовою позивача від цих вимог.

Згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1.          У задоволенні позову в частині стягнення з ТОВ «Брянківський рудоремонтний

завод»боргу у сумі 70 075 грн. 64 коп., 3% відсотків річних у сумі 945 грн. 28 коп., інфляційних у сумі 2 033 грн. 00 коп., 20% штрафу від суми поставки неякісного товару у сумі 6 626 грн. 85 коп. відмовити.

2.          Щодо вимог про стягнення з ТОВ «Брянківський рудоремонтний завод»відповідача

заборгованості у сумах 7 649 грн. 01 коп. і 6 903 грн. 98 коп. провадження у справі слід припинити

3. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –26.05.2008.

Суддя                                                                       Т.А.Василенко

Помічник судді                                                             Т.В.Шкуть