ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.08

Справа №АС17/287-08.

За
позовом: Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської
області, м.    Кролевець

до
відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про
стягнення 1 379 грн. 13 коп.

Суддя Коваленко О.В.

Представники:

Від позивача не з'явився.

Від відповідача ОСОБА_1..

У засіданні брали участь секретар
судового засідання Котенко Н.М.

СУТЬ
СПОРУ: Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 1 379 грн. 13
коп. заборгованості по сплаті страхових внесків за 2007 року.

Відповідач
в письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись
на те, що він не укладав з позивачем договір про добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, а тому не є платником
внесків до Пенсійного фонду.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд встановив:

Згідно
пункту 1 статті 19 Закону України „Про збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування” для платників збору, визначених п.1  ч.1 ст. 14 зазначеного закону, об'єктом
оподаткування є фактичні витрати на оплату праці працівникам.

Порядок
обчислення збору на фактичні витрати на оплату праці встановлений п. 5
„Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України”, затвердженої постановою правління ПФУ 19.12.2003
року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.04 року за №
64/8663.

Відповідно
до ст. 12 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»  особи, які досягли
16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11
цього закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно
проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно
проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено
міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою
України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування. Зазначені особи можуть брати добровільну
участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного
страхування, або одночасно в обох системах.

Особи,
зазначені в частині першій цієї статті, беруть добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування протягом терміну,
визначеного в договорі про добровільну участь у системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування, але не менше одного року.

З
особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування, територіальним органом Пенсійного фонду в
термін не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається
договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування (далі - договір про добровільну участь) відповідно до
типового договору, що затверджується правлінням Пенсійного фонду.

Договір
про добровільну участь повинен містити: назву документа; відомості про особу,
які відповідно до цього Закону вносяться до системи персоніфікованого обліку;
вид системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, у якій
особа братиме участь; термін дії договору; розмір та порядок сплати страхових
внесків; умови набуття застрахованою особою права на пенсійні виплати
відповідно до цього Закону; умови розірвання договору; права та обов'язки
сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов
договору; інші умови за згодою сторін або передбачені типовим договором про
добровільну участь, що не суперечать цьому Закону.

Договір
про добровільну участь набирає чинності з дня його підписання.

Так,
в матеріалах справи міститься копії паспорту громадянина Російської Федерації,
а також посвідки на постійне проживання, видані на ім'я ОСОБА_1, що свідчить
про те, що він має статус іноземця, який постійно проживає на території
України.

Але
судом встановлено, що позивачем не подано доказів укладення договору про
добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного
страхування.

Крім
того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач є платником фіксованого
податку, про що свідчить торговий патент на право здійснення торговельної
діяльності з надання побутових послуг, діяльності з обміну готівкових валютних
цінностей, діяльності з надання послуг у сфері грального бізнесу серії ТПА
№902824, а згідно п.п 11.12. «Інструкції про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої
постановою Правління пенсійного фонду України від 19.12.2003 р., платники,
зазначені в підпункті 2.1.3 пункту 2.1 (крім тих, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок, єдиний податок)), подають до органу
Пенсійного фонду один раз на рік, але не пізніше 1 травня поточного року, розрахунок
авансових сум страхових внесків, згідно з додатком 24 цієї Інструкції.

Згідно
до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна  сторона
повинна  довести  ті
обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким
чином, суд дійшов до висновку про те, що позивач не подав суду доказів на
підтвердження своєї позиції по справі, а тому позовні вимоги є необґрунтованими
і такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись
ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.
В позові Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської
області до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1про стягнення 1 379
грн. 13 коп. відмовити

Заява
про апеляційне оскарження постанови  суду
першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                        О.В.
КОВАЛЕНКО