ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2008 р.

№ 37/527

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

Кота О.В.,

Суддів

Шевчук С.Р. (доповідач),

Козир Т.П.

перевіривши касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхімджест"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2008р.

у справі

№37/527

за позовом

Державного підприємства "Львіввугілля"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхімджест"

про

стягнення 29983грн.

та за зустрічним

позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхімджест"

до

Державного підприємства "Львіввугілля"

про

визнання недійсним п.10.1 договору №02-01/1-596 від 11.12.2006р. про закупівлю по результатам відкритих торгів, які відбулися від 28.11.2006р.

За участю представників:

-          позивача: Хробак Г.В. дов. №8/15-1 від 02.01.2008р.

-          відповідача: Манько Р.М. дов.№25/05-08 від 20.05.2008р.

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2007р. Державне підприємство "Львіввугілля" звернулося до господарського суду з позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхімджест" про стягнення 29983грн. пені, за несвоєчасну поставку товару за договором №02-01/1-596 від 11.12.2006р. на підставі ст.549 ЦК України.

Поряд з цим, у грудні 2007р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхімджест" подано зустрічну позовну заяву до Державного підприємства "Львіввугілля" про визнання недійсним п.10.1 договору №02-01/1-596 від 11.12.2006р. про закупівлю по результатам відкритих торгів, які відбулись 28.11.2006р., укладеного між позивачем та відповідачем, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на ст.ст.203, 216, 217, 549 ЦК України.

Рішенням господарського суду м. Києва від 04.02.2008р. у справі №37/527 (суддя Кондратова І.Д.) первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхімджест" на користь Державного підприємства "Львіввугілля" 25791,28грн. пені, 257,91грн. державного мита та 101,50грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині задоволення первісного позову відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2008р. у справі №37/527 (колегія суддів у складі головуючого судді Моторного О.А., суддів Кошіля В.В., Вербицької О.В.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхімджест" залишено без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 04.02.2008р. - без змін.

Не погоджуючись з прийнятим у справі рішенням та постановою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхімджест" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2008р. та рішення господарського суду міста Києва від 04.02.2008р. у даній справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхімджест".

Державне підприємство "Львіввугілля" не скористалося правом, наданим ст.1112 Господарського процесуального кодексу України, та не надіслало до Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхімджест", що не перешкоджає касаційному перегляду судових актів, що оскаржуються.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 11.12.2006р. між Міністерством вугільної промисловості України в якості замовника, Державним підприємством "Львіввугілля" в якості платника та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхімджест" в якості виконавця був укладений договір про закупівлю №02-01/1-596 по результатам відкритих торгів, які відбулись 28.11.2006р.

Згідно п.3.1 цього договору виконавець зобов’язувався передати у власність платника продукцію, а саме: акумуляторні батареї шахтного транспорту лужні 112 ТНЖ-350-У5-42 шт. (товар), а платник зобов’язувався прийняти та здійснити оплату за товар.

Судами попередніх інстанцій визначено, що за своєю правовою природою даний договір є договором поставки.

Так, відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно пунктів 3.2, 7.2 даного договору, загальна вартість товару складає 3070200грн., в т.ч. ПДВ 511700грн., оплата вартості за який здійснюється на умовах 100% передплати узгодженої партії товару.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, 03.04.2007р. позивач сплатив відповідачу грошові кошти в розмірі 3070200грн. згідно платіжного доручення №2502, які надійшли на поточний рахунок відповідача 05.04.2007р. згідно довідки Комерційного банку „Даніель” №3-3854 від 14.12.2007р.

На підставі зазначеного, суди дійшли вірного висновку, що позивачем було виконано свої зобов’язання за даним договором.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Натомість відповідач свій обов’язок щодо поставки товару позивачу протягом 30 днів (п.4.2 спірного договору), починаючи з 06.04.2007р., тобто до 07.05.2007р., всупереч ч.1 ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу України не виконав своєчасно, оскільки фактично поставив товар позивачу 18.05.2007р. та 04.06.2007р. згідно видаткових накладних №РН-0000039 від 18.05.2007 та №РН-0000042 від 04.06.2007 та актів приймання-передачі товару.

У відповідності до приписів ст.611 Цивільного кодексу Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до п.10.1 договору у разі несвоєчасної поставки товару виконавець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховуються пеня, від суми непостачання або недопостачання товару за кожний день прострочення поставки.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій вірно застосували до спірних правовідносин сторін вимоги й ч.2 ст.218, ч.2 ст.193 п.4 ст.231 ГК України, та дійшли вірного висновку щодо правомірності нараховування позивачем відповідачу штрафних санкцій у вигляді пені на суму 1681300грн. за період з 08.05.2007 по 18.05.2007р. та на суму а на суму 1388900грн. з 08.05.2007 по 04.06.2007р.

Поряд з цим, колегія суддів касаційної інстанції погоджується й з висновками господарських судів першої та апеляційної інстанцій щодо відмови Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхімджест” у задоволенні вимог про визнання недійсним п.10.1 договору №02-01/1-596 від 11.12.2006р. про закупівлю по результатам відкритих торгів, які відбулись 28.11.2006р. з наступних підстав.

У відповідності до п.10.1 даного договору у разі несвоєчасної поставки товару виконавець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховуються пеня, від суми непостачання або недопостачання товару за кожний день прострочення поставки.

Врахувавши приписи ч.1, 2 ст.67 та ч.4 ст.179, ч.2 ст.193, ч.1, 2, 4 статті 217, 230 Господарського кодексу України України, суди попередніх інстанцій зазначили, що наведені норми Господарського кодексу України є спеціальними нормами щодо встановлення відповідальності по зобов’язаннях суб’єктів господарювання, якими передбачено застосування штрафних санкцій, зокрема, пені за порушення будь-яких господарських зобов’язань, а не тільки за невиконання грошового зобов’язання, на підставі чого дійшли обґрунтованого висновку, що встановлена сторонами відповідальність за прострочення строків поставки у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховуються пеня, від суми непостачання або недопостачання товару за кожний день прострочення поставки, не суперечить матеріальному праву, та та відповідно не є підставою для настання правових наслідків - визнання недійсним пункту 10.1 договору №02-01/1-596 від 11.12.2006.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, ,вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, доводи касаційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхімджест" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду м. Києва від 04.02.2008р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2008р. у справі №37/527 залишити без змін.

Головуючий                                                                        Кот О.В.

С у д д я                               Шевчук С.Р.

С у д д я           Козир Т.П.