ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28"
травня 2008 р.
Справа № 40/18-08

вх. № 2416/4-40

Суддя господарського суду Хотенець П.В.

при секретарі судового засідання Карімов В.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, дов. від 29.05.2007 року, ОСОБА_1 відповідача
- Козуб О.І., дов. № 6/2008 від 10.04.2008 року

розглянувши справу за позовом Суб*єкта підприємницької
діяльності - фізитчної особи ОСОБА_1, с. Таранівка

до  Товариства з
обмеженою відповідальністю "Таранівська птахофабрика", с. Таранівка

про визнання дійсним договору купівлі-продажу та права власності

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога про визнання дійсним договору купівлі-продажу
№ 1204204-БК від 09 грудня 2004 року пташника № 4 площею 2635,6 кв.м. (будівля
під розробку), укладений між ОСОБА_1та Відкритим акціонерним товариством
"Таранівка" та про визнання  за
ОСОБА_1право власності на будматеріали, що складають будівлю пташника № 4 літ.
"А-1" площею 2635,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

У судовому засіданні 23 травня 2008 року було оголошено перерву до
27 травня 2008 року до 12 годин 40 хвилин.

27 травня 2008 року судове засідання було поновлено та продовжено.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні
вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні і у відзиві на
позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує.

У судовому засіданні 27 травня 2008 року було оголошено перерву до
28 травня 2008 року до 12 годин 40 хвилин для виготовлення повного тексту
процесуального документа.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення повноважних
представників сторін, судом встановлен наступне.

09 грудня 2004 року між Суб*єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_1та Відкритим акціонерним товариством
"Таранівка" (в процесі ліквідаційної процедури підприємства -
банкрута) був укладений договір купівлі - продажу № 1204204-БК, згідно умов
якого позивач придбав пташник № 4 площею 2635,6 м.кв. як будівлю під розборку
(пункт 1.1. договору), розташований за адресою:АДРЕСА_1.

Предметом цього договору були будматеріали, що складали цей
пташник. Пташник № 4 був проданий відповідачу безпосередньо для розібрання на
будівельні матеріали. Позивач вважає, що пташник № 4 не міг вважатися об'єктом
для користування, як об'єкт нерухомості - будівлі.

Нотаріально цей договір не посвідчувався, оскільки придбане майно
не мало ознак нерухомого майна, тому приписи статті 657 Цивільного Кодексу
України щодо обов'язкового нотаріального посвідчення та державної реєстрації
такого договору не були застосовані.

Позивач посилається на те, що згідно статті 181 Цивільного Кодексу
України, до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об'єкти,
розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх
знецінення та зміни їх призначення. Пташник № 4 був придбаний без земельної
ділянки, відбулося його знецінення та зміна його призначення.

На підставі укладеного між Суб*єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою  ОСОБА_1та Відкритим
акціонерним товариством "Таранівка" (продавцем пташника) на
Товариство з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА
"ГЕРМЕС" договору купівлі - продажу від 09 грудня 2004 року до
позивача право власності на придбане майно перейшло з моменту підписання
сторонами актів прийому - передачі (пункт 5.2. договору). Такий акт був
укладений 09 грудня 2004 року. Таким чином, позивач набув права власності на
пташник № 4 - 09 грудня 2004 року.

У жовтні 2005 році до Господарського суду Харківської області з
позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства "Таранівка"
звернувся відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю
"Таранівська птахофабрика".

В своєму позові відповідач просив суд визнати за ним право
власності на чергу об'єктів нерухомості, в тому числі й на пташник № 4.

Але у зв'язку з тим, що позивач був позбавлений права представляти
свої Інтереси в суді по цій справі та надати до суду, документи, що свідчили
про те, що саме він є власником оспорюваного майна, а також тому, що з боку
відповідача навмисно на момент розгляду справи про визнання за ним права
власності були приховані від суду усі відоми йому обставини та істотні факти,
що суттєво вплинули на подальший розгляд справи, все це призвело до того що
Господарським судом Харківської області 25 жовтня 2005 року по справі №
29/419-05 було прийнято рішення, згідно якого за відповідачем було визнано
право власності на будівлю пташника № 4 літ."А-1" площею 2 622,9
кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який є власністю позивача.

Позивач вважає себе законним власником набутого ним майна з
наступних підстав.

17 березня 2005
року Зміївський районний суд Харківської області при розгляді позвоної заяви
Товариства з обмеженою відповідальністю "Таранівська птахофабрика" до
Відкритого акціонерного товариства "Таранівська птахофабрика" та
ОСОБА_1про визнання права власності і виселення, виніс ухвалу про забеспечення
позову шляхом накладання арешту на об'єкти нерухомості, в  тому числі й на пташник № 4. Цією ухвалою було
заборонено Відкритому акціонерному товариству "Таранівка" та
позивачу, а також будь - іншим фізичним та юридичним особам вчиняти будь - які
дії щодо розпорядження будівлею пташника № 4.

18 березня 2005 року Відділом державної виконавчої служби Зміївського
районного управління юстиції було складено Акт опису й арешту майна. Вказана
ухвала суду була скасована Зміївським районним судом Харківської області 28
серпня 2006 року. Державним виконавцем Державної виконавчої служби у
Зміївському районі Харківської області 20 жовтня 2006 року була винесена
постанова про зняття арешту з майна боржника - Відкритого акціонерного
товариства "Таранівка".

Таким чином, під час дії накладеного Зміївським районним судом
Харківської області арешту на пташник № 4 (з 17 березня 2005 року по 20 жовтня
2006 року), позивач в у жовтні 2005 року звернувся до Господарського суду
Харківської області з позовом, (в якому в якості відповідача зазначає Відкрите
акціонерне товариство "Таранівка") про визнання права власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі й на пташник № 4 та під час дії цього арешту 11
листопада 2005 року здійснює реєстрацію права власності на спірний пташник № 4
у Комунальному підприємстві "Зміївське бюро технічної інвентаризації"
на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 25 жовтня 2005
року.

Стосовно Протоколу аукціонних торгів від 11 грудня 2004 року № 3,
на підставі якого відповідач нібито придбав пташник № 4, то такий Протокол є
тільки підставою для укладання договору купівлі - продажу за ціною, що склалася
у результаті цього аукціону. Тобто протокол аукціонних торгів є тільки
передумовою для укладання у подальшому договору купівлі - продажу з зазначенням
у ньому усіх істотних умов, а саме строків та порядку передачі майна, строків
та порядку розрахунків за нього та таке інше.

Між відповідачем та Відкритим акціонерним товариством
"Таранівка" ніякого договору купівлі - продажу пташника № 4 не
укладалося.

Позивач посилається на те, що згідно статті 334 Цивільного Кодексу
України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з набрання
законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально,
дійсним. У відповідача відсутні жодні докази укладання договору купівлі -
продажу вказаного пташника, визнання відповідного правочину укладеним або
дійсним, як того вимагають статті 215-220 Цивільного кодексу України.

В рішенні Господарського суду Харківської області від 25 жовтня
2005 року зазначено, що в подальшому відповідач здійснив остаточну оплату за
пташник № 4 в сумі 4380,06 грн. платіжним дорученням № 201 від 13 жовтня 2005
року. Тобто оплата була здійснена навіть через рік після проведення аукціону,
який був 11 грудня 2004 року.

Позивач вказує, що відповідач взагалі не здійснив ніякої оплати за
придбаний пташник № 4, тому, що перераховані ним грошові кошти на розрахунковий
рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальна біржа
ГЕРМЕС" 13 жовтня 2005 року, були повернути у повній сумі відповідачеві як
помилково перераховані кошти 21 жовтня 2005 року.

У квітні 2007 року відповідач звернувся до Господарського суду
Харківської області з позовом до позивача про стягнення збитків, які він нібито
поніс внаслідок того, що   ОСОБА_1  допустив
руйнування  пташника  №
4  шляхом самовільного часткового
розібрання  його на будівельні матеріали
з привласненням цих будівельних матеріалів. Рішенням Господарського суду
Харківської області від 11 червня 2007 року по справі № 47/251-07 позовні
вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Таранівська
Птахофабрика" були задоволені та вирішено стягнути на користь Товариства з
ОСОБА_1суму майнової шкоди у рзмірі 15310,88 гри. В подальшому Постановою
Харківського апеляційного господарського суду від 23 липня 2007 року
вищевказане Рішення було скасовано та прийняте нове, яким в позові відмовлено.
Постановою Вищого Господарського
суду  України  08
листопада  2007  року Постанова  Харківського апеляційного господарського суду
була залишена без змін.

Суд розглянув заявлені позовні вимоги та вважає їх такими, що не
підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Позивач просить
визнати за ним право власності на будівельні матеріали, що складають будівлю
пташника № 4 літ. „А-1", зазначаючи, що він їх придбав у Відкритого
акціонерного товариства "Таранівка" за спірним договором.

Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, для договорів
купівлі-продажу - це найменування товару (будівельних матеріалів), кількість
товару у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні, загальна ціна
договору.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір не містить всіх
істотних умов, визначених чинним законодавством. Таким чином зазначений договір
є неукладеним, у зв'язку з чим не тягне за собою будь-яких правових наслідків.

Згідно частини 1 статті 334 Цивільного кодексу України за угодами,
які не підлягають нотаріальному посвідченню, право власності на майно у
набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не
встановлено договором або законом. З мотивувальної частини позовних вимог
вбачається, що позивач за спірним договором купівлі-продажу  придбав
будівельні  матеріали, тобто  рухоме
майно.  Згідно  вимог чинного законодавства такий договір
взагалі не підлягає нотаріальному посвідченню, і право власності у позивача
виникає з моменту передачі, тобто, як зазначає сам позивач, з 09 грудня 2004
року.

Як зазначає
позивач, згідно статті 334 Цивільного кодексу України право власності на майно
за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з
моменту набрання   законної   сили
рішенням   суду   про
визнання договору,   не   посвідченого нотаріально, дійсним.

У зв'язку із зверненням позивача до суду із зазначеним позовом про
визнання права власності на будівельні матеріали, що складають будівлю пташника
№ 4 літ. „А-1" площею 2 635,6 кв.м, суд вважає, що, фактично, позивач
погоджується з тим, що предметом купівлі-продажу за спірним договором був
об'єкт нерухомого майна, а не будівельні матеріали, у зв'язку з чим позивач
прагне визнати право власності саме на нерухомість.

Однак, право власності на цей об'єкт нерухомості - пташник № 4 літ
„А-1" вже визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю „Таранівська
птахофабрика" за рішенням Господарського суду Харківської області від 25
жовтня 2005 року по справі № 29/419-05 і зареєстровано в Комунальному
підприємстві „Зміївське бюро технічної інвентаризації" 11 листопада 2005
року за реєстровим № 12744608. Земельна ділянка, на якій знаходиться зазначений
об'єкт нерухомості, передано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю
„Таранівська птахофабрика" на підставі договору оренди земельної ділянки
від 15 лютого 2008 року, який зареєстровано у Державному реєстрі земель 12
березня 2008 року за № 20.

За таких обставин пташник № 4 літ „А-1", розташований за
адресою АДРЕСА_1, має всі ознаки, визначені статтею 181 Цивільного кодексу
України, а саме: об'єкт розташований на земельній ділянці, переміщення якого є
неможливим без його знецінення та зміни його призначення, у зв'язку з чим він
не може вважатись сукупністю будівельних матеріалів.

Згідно частини З статті 331 Цивільного кодексу України особа
вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в
процесі будівництва (створення нерухомого майна) лише до завершення будівництва
(створення майна).

У відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно статті 43 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім  переконанням, що грунтується на всебічному,
повному і об"єктивному  розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача необгрунтованими, не
підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами,  та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Госпордарського процесульного
кодексу України, витрати по сплаті державного мита та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129
Конституції України,  статтями 1, 4, 12,
22, 33, 43, 47-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення підписано 28.05.2008 року.

Суддя
Хотенець П.В.

Секретар
судового засідання
Карімов В.В.