ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2008 Справа № 19/23(32/175)-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Джихур О.В. (доповідач),

суддів: Лисенко О.М., Науменко І.М.

при секретарі: Геворгян Е.М.

за участю представників сторін присутніх у судових засіданнях 29.05.2007р, 24.07.2008р та 29.07.2008р:

від позивача: Погорєлов Андрій Петрович, представник, довіреність №34 від 09.07.2008р;

від відповідача: Переметчик Олександр Владиславович, юрисконсульт, довіреність №04/08/06 від 04.08.2006р;

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма"Олімпекс ЛТД" м.Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2008р. у справі №19/23(32/175)-08

за позовом: акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна", м.Київ

до: товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Олімпекс ЛТД", м.Дніпропетровськ

про стягнення 22559690 грн. 07 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2008р (суддя Петренко І.В.) позов акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна" про стягнення 22559690 грн. 07 коп. заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірми "Олімпекс ЛТД" на користь акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна" 16625225,94 грн. відсотків, 4879779,48 грн. пені, 1700 держмита, 118 грн. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу, витрат 1394,88 грн. за проведення судової експертизи.

Рішення господарського суду обґрунтовано тим, що у відповідача внаслідок прострочення виникла заборгованість по кредитному договору від 12.11.1997р №97011/2.

Не погодившись з рішенням господарського суду Дніпропетровської області його оскаржує на предмет невідповідності нормам матеріального права. Скаржник зазначає, що судом неправильно застосовано ст. 258 Цивільного кодексу України, так як правовідносини, що виникли між сторонами виникли до набуття чинності Цивільного кодексу. Також суд не з’ясував, усіх обставин справи, зокрема, чи здійснювалося погашення позики за кредитним договором, коли і в яких сумах, також не з’ясовано чи підписаний договір уповноваженими на те особами "Олімпекс ЛТД".

Скаржник просить рішення господарського суду скасувати, винести постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач доводи апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду законним, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 24.07.2008р оголошувалась перерва до 29.07.2008р, у зв’язку з відмовою скаржника від оголошення вступної та резолютивної частини рішення і необхідністю підготовки повного тексту постанови.

29.07.2008р скаржником заявлено клопотання про витребування кредитної справи у позивача та продовження строків розгляду справи.

Вказане клопотання задоволенню не підлягає, як необґрунтоване, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення спору по суті, строк розгляду апеляційної скарги продовжувався до 06.08.2008р згідно ухвали в.о. голови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.06.2008р.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін колегія судів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

12.11.1997р між акціонерним комерційним агропромисловим банком "Україна", м.Київ та товариством з обмеженою відповідальністю ВКФ "Олімпекс ЛТД", м.Дніпропетровськ укладено договір про відкриття кредитної лінії №97011/2, у зв’язку з чим позивач відкрив відповідачу кредитну лінію по наданню кредитів і виконання документарних операцій для придбання нафтопродуктів. Ліміт кредитної лінії становить 5 000 000доларів США. За користування кредитами додатковими угодами до договору встановлені проценти. Також додатковими угодами встановлені строки повернення кредитів.

За порушення строків повернення кредиту додатковими угодами до договору №97011/2 від 12.11.1997р встановлена відповідальність позичальника у вигляді сплати процентів за користування кредитом в розмірі подвійної процентної ставки за строковою позикою на момент порушення строку повернення кредиту.

Також в разі затримки погашення процентів за кредит позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 0,1 % за кожен день прострочення платежу.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2003р у справі 31-10/158 встановлено факт існування заборгованості відповідача перед позивачем яка виникла на підставі кредитного договору в загальній сумі 5199246, 76 доларів США, з яких: 1860220, 35 доларів США –заборгованість по кредиту, 3120029,01 доларів США –заборгованість по відсотках, нарахованих на 16.07.2001р; 219000,40 доларів США заборгованість по пені (т.1 а.с.38).

Вказаним рішенням, яке набуло законної сили, в апеляційному чи касаційному порядку не оскаржено, припинено зобов’язання відповідача перед позивачем з 19.11.2003р за кредитним договором по вказаній сумі.

Позивач вважає, що відповідач повинен сплатити йому за період з 16.07.2001р до 19.11.2003р (момент припинення зобов’язань) проценти у подвійному розмірі –72% річних, що становить 3 119054, 40 доларів США та неустойку в розмірі 0,1 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочки за 365 днів, що становить 1 138 454, 86 доларів США всього 4257509,26 доларів США або 22 559 690, 07 грн.

Ухвалою господарського суду від 30.06.2005р по справі була призначена судова експертиза щодо підтвердження документальної заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором №97011/2 від 12.11.1997р та вірності здійснених позивачем розрахунків заборгованості по відсотках та неустойки (т.1 а.с.61).

Як вбачається з висновку експерта від 26.09.2005р (т.1 а.с.122) заборгованість відповідача перед позивачем по кредитному договору №97011/2 від 12.11.1997р по процентам та пені в сумах зазначених позивачем не підтверджується.

Експертом розрахована заборгованість відповідача перед позивачем по кредитному договору №9701/2 від 12.11.1997р, яка становить:

- по процентам за період з 16.07.2001р по 19.11.2003р –3137545,47 доларів США або 16625225,94 грн;

- пені за несвоєчасну оплату процентів за користування кредитними коштами за 1 рік – 920 921, 62 доларів США або 4879779, 48 грн.

Згідно відомості розрахунку пені доданої до висновку експерта (т.1 а.с.130) розрахунок пені здійснено за період листопад 2002р –листопад 2003р

Заявою від 31.01.2008р позивач уточнив позовні вимоги в частині розміру заборгованості по пені і просив стягнути з відповідача борг по відсотках в розмірі 3137545, 47 доларів США та 920 921, 62 доларів США пені (т.1 а.с.145).

Таким чином позивач погодився з висновком експерта в частині визначення розміру основного боргу, пені та періоду за який пеня нарахована.

Згідно Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набув чинності 01 січня 2004 року цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Зобов’язальні відносини, що випливають із договору про відкриття кредитної лінії №97011/2 від 12.11.1997р виникли до набуття чинності Цивільним кодексом України. Але оскільки зобов’язання за вказаним договором не виконані повністю, тобто продовжують існувати, то на цивільні відносини, що виникли за договором №97011/2 від 12.11.1997р застосовуються норми Цивільного кодексу України (2004р).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умові не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні норми містяться в ст. ст. 161, 162 Цивільного кодексу УРСР.

Матеріали справи свідчать, що відповідач не сплачував підвищені відсотки за користування простроченим кредитом, відповідач належними доказами в розумінні ст. ст. 32, 33, 34, 36 ГПК України зазначене не спростував, докази оплати відсотків у подвійному розмірі не представив.

За таких обставин заборгованість по процентах нарахованих з 16.07.2001р по 19.11.2003р в розмірі 3 137 545,47 доларів США або в перерахунку в національну валюту –16 625 225,94 грн підлягає стягненню.

В цій частині судова колегія погоджується з рішенням господарського суду.

Що стосується стягнення пені за один рік в сумі 920 921, 62 доларів США, що в перерахунку в національну валюту становить 4 879 779, 48 грн, то з висновком господарського суду в цій частині погодитися не можна.

Як зазначалося вище, розрахунок пені, з яким погодився позивач зроблено експертом за період листопад 2002р –листопад 2003р. В зазначений період цивільні правовідносини регулювалися Цивільним кодексом УРСР.

Статтею 72 Цивільного кодексу УРСР були встановлені скорочені строки для стягнення неустойки тривалістю в 6 місяців.

Статтею 258 Цивільного кодексу України встановлена позовна давність до вимог про стягнення неустойки в один рік.

Згідно ч.6 Прикінцевих та Перехідних положень правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Розрахунок пені за рік є неправомірним, оскільки на той час (2002-2003рр) діяв Цивільний кодекс УРСР, згідного якого пеня підлягала стягненню за 6 місяців. Строк позовної давності для стягнення пені сплинув у травні 2003р.

Отже до набрання чинності Цивільного кодексу України строк позовної давності для стягнення пені по розрахунку експерта сплинув.

Відповідно до статті 80 Цивільного кодексу України УРСР закінчення строку позовної давності до пред’явлення позову є підставою для відмови в позові. Згідно конверту (т.1 а.с.39) позов пред’явлено 10.03.2005р.

Таким чином у зв’язку зі спливом строку позовної давності в стягненні пені в розмірі 920 921,62 доларів США або 4879779, 48 грн слід відмовити.

Твердження скаржника, що господарський суд не з’ясував усіх обставин не підтверджується матеріалами справи.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач на протязі вирішення спору в суді першої інстанції не довів, що ним здійснювалося погашення позики, не представив жодного доказу в спростування доводів позивача. Суд не повинен був з’ясовувати чи підписаний кредитний договір повноважною особою, оскільки предметом спору було стягнення заборгованості, а не визнання договору недійсним. На час вирішення спору в суді першої інстанції, перегляду рішення в апеляційній інстанції договір про відкриття кредитної лінії №97011/2 від 12.11.1997р діє, в порядку передбаченому діючим законодавством не ос порений, недійсним не визнаний.

Таким чином позов підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості по відсотках в сумі 3 137 545,47 доларів США, що в гривнях становить 16 625 225, 94 грн, в частині стягнення пені за прострочку оплати підвищених відсотків в сумі 920 921, 62 доларів США, що становить 4 879 779,48 грн в позові слід відмовити.

Оскільки господарський судом Дніпропетровської області видано 12.02.2008р наказ про примусове виконання рішення, то в порядку ст. 122 ГПК України господарський суд повинен вирішити питання про припинення стягнення за зміненим рішенням.

Керуючись ст. ст. 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма"Олімпекс ЛТД" м.Дніпропетровськ задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2008р. у справі №19/23(32/175)-08 змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції.

“Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірми "Олімпекс ЛТД", 49000, м.Дніпропетровськ, вул.Глінки, 16, (п/р 8649 у Укрексімбанку м.Києва, МФО 322313, ) на користь Акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна", 01025, м.Київ, пров.Рильський,10, (01601, м.Київ, вул.Інститутська, 12, н/р 1 в ОПЕРУ НБУ, МФО 300001, ) суму 16625225,94 грн. Заборгованості по відсоткам, 1700 витрат по сплаті державного мита, суму 118 грн. витрат на на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу, 1394,88 грн. витрат за проведення судової експертизи.

В решті в позові відмовити.

Головуючий суддя О.В.Джихур

Судді                     І.М.Науменко

О.М.Лисенко