ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

17 червня 2008 р.

№ 11/52-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Губенко Н.М.

суддів

Барицької Т.Л.

Шевчук С.Р.

перевіривши касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-промислової групи "Моноліт"

на рішення

від

та на постанову

від

господарського суду Дніпропетровської області

24.01.2008

Дніпропетровського апеляційного господарського суду

24.03.2008

у справі

№ 11/52-08

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фотоніка"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-промислової групи "Моноліт"

про

стягнення 2 160,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2008, залишеного без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.03.2008 у справі № 11/52-08, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фотоніка" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-промислової групи "Моноліт" 2 160,00 грн. задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю торгово-промислова група "Моноліт" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення попередніх судових інстанцій та передати справу на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Вищий господарський суд України, розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-промислової групи "Моноліт", прийшов до висновку, що вони не можуть бути прийняті до розгляду та підлягають поверненню скаржникові з огляду на наступне.

Статтею 45 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) встановлено, що позовні заяви, заяви про вжиття запобіжних заходів і заяви про оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду оплачуються державним митом, крім випадків, встановлених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ГПК України державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Колегією суддів встановлено, що до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку і розмірі, що є порушенням вимог ч. 4 ст. 111 ГПК України.

Згідно із підпунктами "а" та "г" п. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" в останній редакції від 01.01.2008 із заяв майнового характеру державне мито сплачується у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; державне мито із касаційних скарг на рішення та постанови сплачується у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

50 відсотків ставки за позовними вимогами майнового характеру становить 51,00 грн. (= (17 грн. *6)/2). Відповідно до квитанції № 462110035 від 21.04.2008, доданої до касаційної скарги, скаржник перерахував 25,50 грн.

Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю торгово-промисловою групою "Моноліт" державне мито сплачено не у встановленому розмірі, що є підставою відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України для неприйняття касаційної скарги до розгляду та поверненню скаржникові.

Керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Не приймати до розгляду та повернути Товариству з обмеженою відповідальністю торгово-промисловій групі "Моноліт" касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами на рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2008 та на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.03.2008 у справі № 11/52-08.

Головуючий суддя                                Н.М. ГУБЕНКО

Судді                                 Т.Л. БАРИЦЬКА

С.Р. ШЕВЧУК