ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

28.07.08                                                                                           Справа № 10/85

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Зварич О.В.,

Юрченка Я.О.,

при секретарі Горбач Ю.Б.,

за участю представників:

від позивача - не з’явився

від відповідача (скаржник) - не з’явився

Розглядається апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненські торгівельні мережі»вих.№03/1/08-юр. від 03.07.2008 року

на рішення господарського суду Рівненської області від 24.06.2008 року, суддя Павлюк І.Ю.

у справі №10/85

за позовом Закритого акціонерного товариства «Волинська фондова компанія», м.Луцьк

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненські торгівельні мережі», м.Рівне

про стягнення 3544,16 грн. заборгованості, пені, інфляційних та 3% річних

в с т а н о в и в :

рішенням господарського суду Рівненської області від 24.06.2008 року по справі №10/85 позов задоволено, стягнено з ТзОВ «Рівненські торгівельні мережі»на користь ЗАТ «Волинська фондова біржа»2803,42 грн. - заборгованості по розрахунках за отриманий товар, 255,69 грн. - пені, 42,78 грн. - 3% річних, 442,27 грн. - збитків, завданих внаслідок інфляції.

Рішення суду мотивоване тим, що заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар підтверджена матеріалами справи, а також правомірними є нараховані позивачем - пеня, 3% річних та збитки завдані внаслідок інфляції. Таким чином, суд враховуючи ст.526,549,625,655,692 ЦК України та ст.ст.173,193, 230, 232 ГК України прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ТзОВ «Рівненські торгівельні мережі»подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 24.06.2008 року по справі №10/85, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, вказуючи на те, що судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема судом не з’ясовано стану заборгованості відповідача перед позивачем.

Представники сторін в судове засідання не з’явились, однак від відповідача надійшло до суду клопотання, в якому останній просить відкласти розгляд справи, у зв’язку з відрядженням представника до Вищого господарського суду України, проте доказів такого суду не подає.

Колегія суддів розглянувши клопотання відповідача, враховуючи те, що явка представників сторін не визнавалась обов’язковою, вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2004 року між ЗАТ “Волинська фондова компанія” ( в тексті договору - Продавець) та ТзОВ “Рівненські торгівельні мережі” (в тексті договору - Покупець) укладено договір купівлі-продажу №121/В та Додаток №1 до нього.

Відповідно до умов договору, а саме п.2.1 позивач зобов’язувався передати у власність, а відповідач прийняти та оплатити товар –товари побутової хімії, парфумерії, косметики та гігієни, ціна, кількість і асортимент яких вказані в накладних, які є невід’ємними частинами договору. Пунктом 6.1 договору передбачено, що розрахунок за товар проводиться шляхом перерахування суми поставки на розрахунковий рахунок продавця з відтермінуванням оплати на 21 календарний день.

Строк дії договору –з моменту підписання до 31.12.2015р.

На виконання договору купівлі-продажу від 01.12.2004 року №121/В, згідно видаткових накладних №000005081 від 18.10.2007р. на суму 2135,85 грн. та №000004208 від 21.12.2007р. на суму 667,57 грн. відповідач отримав від позивача товару на загальну суму 2803 грн. 42 коп.

Проте, відповідачем в порушення умов договору розрахунок за товар не проведено.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку, а згідно ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч.3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 01.12.2004 року №121/В, а саме п.8.2 за несвоєчасну сплату поставленого товару відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення до повного виконання розрахунку.

Таким чином, правомірними є також заявлені до стягнення позивачем пеня та 3 % річних, нарахованих за період з 09.11.2007 року по 27.05.2008 року, а також збитки, завдані внаслідок інфляції за період листопад 2007 року - квітень 2008 року.

Слід зазначити про те, що суд першої інстанції ухвалами від 30.05.2008 року та 10.06.2008 року зобов’язував відповідача подати відзив на позов та докази оплати отриманого на протязі жовтня-грудня 2007 року товару згідно укладеного договору №121/В від 01.12.2004 року, акт взаємозвірки розрахунків, проте таких надано не було.

Як вбачається із тексту апеляційної скарги, відповідачем позовні вимоги не спростовано, доказів належного виконання зобов’язань згідно договору купівлі-продажу №121/В від 01.12.2004 року, а також доказів погашення заборгованості перед позивачем за отриманий товар на суму 2803,42 грн. не подано.

Враховуючи наведене, доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.101,103,105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення господарського суду Рівненської області від 24.06.2008 року по справі №10/85 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненські торгівельні мережі»без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя: Якімець Г.Г.

Судді: Зварич О.В.

Юрченко Я.О.