Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "31" липня 2008 р. Справа № 12/569

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Сікорської Н.А.

судді

за участю представників сторін

від позивача Тітов С.О. - представник за довіреністю від 20.05.2008р.

від відповідача не з'явився.

розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАЛГРУП" (м. Київ)

до Комунального підприємства "Тетерів - Агро" Житомирської обласної ради(м. Житомир)

про стягнення 407 562, 61 грн.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 407562,61 грн., з яких 123025,11 грн. боргу, 184537,50 грн. штрафних санкцій, 100000,00 грн. моральної шкоди та судових витрат.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Надав, підписаний двома сторонами, акт звірки взаєморозрахунків станом на 18.06.2008р. (а.с.20).

До того ж, позивачем втретє подано заяву про забезпечення позову, згідно якої останній просить забезпечити позов шляхом накладання арешту на майно КП " Тетерів Арго" Житомирської обласної ради, в тому числі на комбайни в кількості 20 машин.

Як підставу для вжиття заходів до забезпечення позову, в заяві зазначено, що згідно рішення Житомирської обласної ради від26.06.08р. №570 КП " Тетерів Арго" Житомирської обласної ради буде ліквідовано.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвал суду не виконав. Письмового відзиву на позовну заяву не надано. Про час та місце судового засідання відповідача належним чином повідомлено.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що відсутність представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Представник позивача надав суду копію рішення п"ятнадцятої сесії п"ятого скликання Житомирської обласної ради № 570 від 26.06.08 "Про припинення КП "Тетерів-Агро" Житомирської обласної ради шляхом ліквідації", з якого вбачається ряд міроприємств, направлених на ліквідацію відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

02.07.07р. та 23.11.07р. сторонами було укладено договори купівлі-продажу, відповідно №02/07/07/-037 (а.с. 8) та №23-11/07-48-1 (а.с.9), на виконання яких позивач зобов'язався передати відповідачу запчастини до техніки, а відповідач прийняти та оплатити вартість вказаного товару (п.п.1,2,3 Договору).

Вартість товару, згідно п 2.1. Договору від 02.07.07р. склала 81443,39 грн., згідно п. 2.1 Договору від 23.11.07р. - 61581,72 грн.

Факт отримання відповідачем товару на вказані суми підтверджується накладними та довіреностями, копії яких долучено до матеріалів справи (а.с.10-14).

Згідно пунктів 2.2 Договорів відповідач зобов'язався провести платіж до 31.12.07р. після відвантаження товару зі складу позивача. Дата відвантаження являється датою видаткової накладної, за Договором від 02.07.07р. - №158 від 02.07.07р. та №300 від 23.11.07р. за Договором від 23.11.07р.

За даними позивача, відповідач, на виконання умов Договору від 02.07.07р. перерахував на рахунок позивача лише 20000,00 грн., за Договором від 23.11.07р. розрахунки не проведено взагалі. У зв'язку з вказаним на день звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем за Договором від 02.07.07р. склала 61433,39 грн., за договором від 23.11.07р. - 61581,72 грн.

Відповідно до п.4.2 Договору, покупець (відповідач) у випадку порушення термінів оплати, зазначених у п.2.2 Договору, виплачує на користь Покупця штраф у розмірі 1% від суми договору за кожен день прострочки.

На підставі п.4.2 Договору позивач нарахував відповідачу штраф за період прострочки грошового зобов'язання по Договору від 02.07.07р. на суму 92164,50 грн. та по Договору від 23.11.07р. на суму 92373 грн. (а.с.10-13).

Також позивач заявив до стягнення з відповідача 100000,00 грн. моральної шкоди, яка на його думку, виразилася в ускладненні господарської діяльності ТОВ "Італгруп" по причині ненадходження чергових платежів з боку відповідача.

Згідно з ст.33 ГПК України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

Оцінивши в сукупності матеріали справи та пояснення позивача, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на підставі слідуючого.

У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори, інші правочини та інші юридичні факти.

За ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Водночас слід зазначити, що за ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи, що відповідач не виконав належним взяті на себе зобов'язання по оплаті товару за Договором від 02.07.07р. та взагалі не провів оплату по Договору від 23.11.07р., врезультаті чого його заборгованість перед позивачем склала 123025,11 грн., що підтверджено підписаним сторонами актом звірки взаєморозрахунків станом на 18.06.08р. (а.с. 20), позивач правомірно заявив до стягнення вказану суму.

На день вирішення спору заборгованість відповідача перед позивачем не змінилася. Матеріали справи не містять доказів проведення відповідачем додаткових розрахунків.

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов’язання не допускається.

Враховуючи викладене, позивач також обгрунтовано просить стягнути з відповідача штрафні санкції, однак розмір їх визначений позивачем неправомірно.

У відповідності до ч.3 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

За ч.2 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Враховуючи вказані норми, та ту обставину, що сторони в договорах передбачили нарахування штрафу у відсотках від суми договору за кожен день прострочки, а позивач нарахував її у відсотках від несплаченої суми за кожен день прострочки (150 діб), тобто за методикою, по якій здійснюється нарахування пені, суд розцінює вказану штрафну санкцію, як пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

З огляду на викладене, при перевірці правильності нарахування зазначеної штрафної санкції, слід керуватися Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.96р., згідно ст.1 якого, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У відповідності до ст. 3 вказаного Закону, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що штрафну санкцію, передбачену п.2.2 Договорів слід нараховувати у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Згідно зробленого судом перерахунку, сума пені за вказаний позивачем період прострочки -150 діб (з 01.01.08р.) в сумі по двох договорах становить 10500,83 грн. (в тому числі 5244,51 грн. по Договору від 02.07.07р. та по Договору від 23.11.07р. - 5256,32 грн.). Отже, в стягненні 174036,67 грн. штрафних санкцій слід відмовити, оскільки їх заявлено до стягнення з відповідача безпідставно.

Що стосується моральної шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача, то в статті 23 ЦК України зазначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За ч.2 ст. 23 ЦК України вона полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Виходячи з положень ст.94 ЦК України, під моральною шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Однак, позивач пов'язує виникнення заявленої ним до стягнення моральної шкоди з обставинами, які не вказані у законі, як підстави виникнення таких немайнових втрат. Тому у стягненні з відповідача 100000,00 грн. моральної шкоди слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене позов обгрунтований, підтверджується належними доказами, які є в матеріалах справи та підлягає задоволенню частково на суму 133525,94 грн., з яких 123025,11 грн. основного боргу (в тому числі 61443,39 грн. за Договором від 02.07.07р. і 61581,72 грн. за Договором від 31.11.07р.) та 10500,83 грн. штрафних санкцій (в тому числі 5244,51 грн. по Договору від 02.07.07р. та по Договору від 23.11.07р. - 5256,32 грн.). В стягненні 174036,67 грн. штрафних санкцій та 100000,00 грн. моральної шкоди суд відмовляє.

Крім того, судом розглянуто заяву позивача про забезпечення позову, згідно якої останній просить забезпечити позов шляхом накладання арешту на майно КП " Тетерів Арго" Житомирської обласної ради, в тому числі на комбайни в кількості 20 машин, мотивуючи вказане рішенням Житомирської обласної ради від 26.06.08р. №570 (а.с.26), згідно якого КП " Тетерів Арго" Житомирської обласної ради вирішено ліквідувати.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вживати заходів до забезпечення позову.

Врахувавши обставини справи, оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням наявності зв'язку між заявленими заходами до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, заявлене позивачем клопотання про забезпечення позову суд відхиляє.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що рішення про припинення юридичної особи не є підставою для застосування заходів до забезпечення позову і застосування запобіжних заходів до відповідача на стадії проведення ліквідаційної процедури жодним чином не вплине на хід виконання судового рішення по даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22,33,49,69,82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Тетерів-Агро", (фактична адреса: м.Житомир, пер. 1-й Іподромний, 15А; юридична адреса: Житомирський р-н., с. Сінгури, вул. Рум'янцева,2 ) код 33418111,

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАЛГРУП", 02088, м.Київ, Провулок Геофізиків, буд. 12, код 34424849

- 123025,11 грн. - сума основної заборгованості;

- 10500,83 грн. штрафних санкцій;

- 133,53 грн. витрат по сплаті держмита;

- 38,66 грн. витрат за інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

3. В решті суми позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. .

Суддя Сікорська Н.А.

Дата підписання: 04 серпня 2008 року.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 -сторонам