ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2008 р.

№ 42/373

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т. Дроботової - головуючого

Н. Волковицької

Л. Рогач

за участю представників:

позивача

Лазарєва О.М. –довіреність від 01.02.2008 р.

відповідача

не з’явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державного підприємства "Вугілля України"

на постанову

від 27.11.2007 Київського апеляційного господарського суду

у справі

№ 42/373 господарського суду м. Києва

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Дніпроенерго"

до

Державного підприємства "Вугілля України"

про

стягнення 117581,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

ВАТ "Дніпроенерго" звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до ДП "Вугілля України" про стягнення штрафу в сумі 117581, 70 грн. за недопостачання вугілля у листопаді і грудні 2006 р. та односторонню відмову від виконання умов договору, посилаючись на приписи статей 193, 230, 264, 265, 266 Господарського кодексу України.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідачем не виконане належним чином зобов'язання за укладеним між сторонами договором поставки вугілля № 2-02/1-П-264-А-ДПО/24 від 28.01.2004 р.

Пункт 7.4 зазначеного договору забезпечує виконання зобов'язання штрафом у розмірі 0,5 % від вартості недопоставленого вугілля за кожний день прострочення, що дорівнює 117581, 70 грн.

Вимоги позивача № 04/06 від 22.01.2007 р.і № 05/06 від 22.01.2007 р. залишені відповідачем без відповіді.

Рішенням господарського суду м. Києва від 25.09.2007 р. (суддя Паламар П.І.) позовні вимоги задоволені в повному обсязі, стягнуто з ДП "Вугілля України" на користь ВАТ "Дніпроенерго" 117581, 70 грн. штрафу.

Мотивуючи рішення господарський суд, керуючись приписами статті 624 Цивільного кодексу України, дійшов висновку щодо обгрунтованості позовних вимог про стяггнення штрафу, з огляду на те, що доказів відсутності вини відповідача у недопоставці товару за укладеним між сторонами договором поставки вугілля надано не було.

За апеляційною скаргою ДП "Вугілля України" Київський апеляційний господарський суд (судді: Шипко В.В., Борисенко І.В., Розваляєва Т.С.), переглянувши рішення суду від 25.09.2007 р. в апеляційному порядку, постановою від 27.11.2007 р. залишив його без змін з тих же підстав.

ДП "Вугілля України" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та постанову в частині зайво нарахованих штрафних санкцій на суму 11884, 86 грн., обгрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням судом апеляційної інстанції статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржник у касаційній скарзі зазначає, що судом апеляційної інстанції не було взято до уваги, що відповідно до додатків № 11/06-П від 30.10.2006 р. та № 12/06-П від 30.10.2006 р. до договору № 2-02/1-П від 28.01.2004 р., обсяг поставленого вугілля може коливатися у межах +/- 3 %, тобто відповідач має право недопоставити позивачу 3% від обсягів вугілля зазначених у додатках, а тому обсяг відповідальності відповідача може визначатися виходячи із розміру недопоставки від запланованого обсягу, зменшеного на 3 %.

Заслухавши доповідь судді - доповідача та пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить з обставин, встановлених у даній справі судом першої та апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами під час розгляду справи між ВАТ "Дніпроенерго (покупець) та ДП "Вугілля України" (постачальник) було укладено договір поставки № 2-02/1-П-264-А-ДПО/24 від 28.01.2004 р., за умовами якого постачальник на умовах, передбачених даним договором, зобов’язався поставити, а покупець - прийняти та оплатити вугілля енергетичне українського походження.

Кількість, марки, базові характеристики якості вугілля, яке буде поставлятися за договором та видобувник вугілля, період та обсяги поставки передбачені сторонами у додатках до договору (пункти 1.2, 1.3 договору).

Відповідно до пункту 7.1 договору поставки № 2-02/1-П-264-А-ДПО/24 від 28.01.2004 р. за невиконання або неналежне виконання зобов’язань за договором сторони несуть матеріальну відповідальність відповідно до чинного законодавства.

Згідно з додатками № 11/06-П від 30.10.2006 та № 12/06-П від 30.11.2006 р., укладеними сторонами до договору поставки № 2-02/1-П-264-А-ДПО/24 від 28.01.2004 р., постачальник зобов’язався поставити покупцю вугільну продукцію (з різницею +/- 3%): в листопаді 2006 року –144 500 т.; в грудні 2006 року –170 000 т.

На виконання умов договору №2-02/1-П-264-А-ДПО/24 від 28.01.2004 р. відповідач поставив: в листопаді 2006 року - 13 888, 989 тон вугілля; в грудні 2006 року –116 863,362 тон вугілля, що підтверджується актами звіряння партій вугільної продукції за кількістю та якістю.

Різниця складає: 30 611,012 тон за листопад 2006 року та 53 136,638 тон за грудень 2006 року.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами пункту 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 669 Цивільного кодексу України встановлено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

Відповідно до статей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

При цьому, згідно статті 611 вказаного Кодексу, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною1 статті 624 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Предметом спору у даній справі є вимога ВАТ "Дніпроенерго" про стягнення з ДП "Вугілля України" штрафу в сумі 117581, 70 грн. за недопостачання вугілля у листопаді і грудні 2006 р.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції, пунктом 7.4 договору поставки № 2-02/1-П-264-А-ДПО/24 від 28.01.2004 р. сторони передбачили, що постачальник несе майнову відповідальність за прострочення постачання чи недопоставку вугілля у вигляді 0,5% від вартості недопоставленого вугілля за кожний день прострочення.

Претензії позивача № 04/06 на суму 42 977,86 грн. та № 05/06 на суму 74 603,84 грн., якими позивач пропонував відповідачу сплатити штрафні санкції за недопоставку продукції, відповідачем залишені без відповіді та задоволення.

А тому, беручи до уваги приписи законодавства та встановлені під час розгляду справи обставини, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої та апеляційної інстанцій щодо задоволення позовних вимог про стягнення з ДП "Вугілля України" на користь ВАТ "Дніпроенерго" штрафу за недопоставку вугілля.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Викладені у касаційній скарзі доводи заявника, судова колегія вважає непереконливими та такими, що зводяться до оцінки доказів у справі, розгляд яких за приписами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України виходить за межі повноважень касаційної інстанції.

Враховуючи викладене, касаційна інстанція вважає прийняті у справі рішення та постанову такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду м. Києва від 25.09.2007 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2007 р. у справі № 42/373 господарського суду м. Києва залишити без змін, а касаційну скаргу ДП "Вугілля України" - без задоволення.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: Н. Волковицька

Л. Рогач