ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2008 р.

№ 09/5422

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючий),

Харченка В.М.,

Борденюк Є.М.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні у м. Києві

за участю представника позивача:

Базилевського С.Б. та представника відповідача –Денисенка С.О.

касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Рівнеазот"

на постанову

від 18.03.2008

Київського міжобласного

апеляційного господарського суду

у справі

№ 09/5422

господарського суду

Черкаської області

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Рівнеазот"

до

Малого приватного підприємства "Техмашсервіс"

про

стягнення 1098423,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2007 року відкрите акціонерне товариство "Рівнеазот" звернулося з позовом до малого приватного підприємства "Техмашсервіс", згідно якого, уточнивши в ході розгляду справи свої вимоги, просило стягнути з відповідача 186993,42 грн. на відшкодування збитків, завданих поставкою труб неналежної якості, 151905,00 грн. штрафних санкцій та 759525,00 грн. вартості дев’ятнадцяти реакційних труб.

Рішенням господарського суду Київської області від 26.12.2007 у справі № 09/5422 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 18.03.2008, за тією ж справою, вищезазначене судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову апеляційного суду від 18.03.2008 та рішення господарського суду першої інстанції від 26.12.2007, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Скарга мотивована тим, що постанова апеляційного суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема, ст.ст. 43, 84, 105 ГПК України, ст.ст. 264, 678, 681 ЦК України.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить постанову апеляційного суду залишити без змін, а касаційну скаргу позивача –без задоволення.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування апеляційним судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

До такого висновку суд дійшов на підставі наступного.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, 31.10.2003 між сторонами по справі був укладений договір № 1282 на поставку реакційних труб, згідно умов якого відповідач зобов’язався поставити позивачу труби в кількості 200 шт., а позивач зобов’язався прийняти та оплатити вартість виготовлення та поставку труб ріформинга з монтажними частинами згідно додатку № 1 до цього договору.

Зазначеним договором визначені умови постачання продукції: франко-склад покупця (автотранспортом продавця і за його рахунок), а також сторони визначили, що прийом товару по якості здійснюється відповідно до Інструкції "Про приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості", затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7, а по кількості відповідно до Інструкції "Про приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості", затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6.

Крім того, згідно умов договору продавець гарантував якість і комплектність продукції, що поставляється відповідно до вимог ДСТ, ТУ та інших нормативних документів на дані вироби. При цьому, продавець гарантував якість і надійність продукції, при умові дотримання покупцем вимог по збереженню, експлуатації продукції, що поставляється, на протязі вісімнадцяти місяців із дня постачання.

Судами також встановлено, що відповідно до акту вхідного контролю партії реакційних труб від 2004 року, було зафіксовано виявлені невідповідності, а саме з’ясовано, що перша партія труб в кількості 100 штук виготовлена з відхиленнями від технічних умов та креслень.

11.06.2004 та 18.06.2004 посадовими особами позивача складені висновки по вхідному контролю першої партії реакційних труб та другої партії реакційних труб, у яких вказано, що всю партію у кількості 100 труб та партію у кількості 24 труб необхідно визнати браком та повернути виробнику.

У 2005 році складений висновок по вхідному контролю реакційних труб парового ріформинга, у якому зазначено, що після погодження на заміну матеріалів реакційних труб та поставки комплектуючих деталей до них, реакційні труби в кількості 126 штук вважати придатними та допущеними для монтажу.

У 2006 році, при проведенні чергового капітального ремонту, позивачем було встановлено, що 185 реакційних труб відпрацювали 8640 год. і 15 труб –17280 год., а також були виявлені дефекти на двох реакційних трубах.

У зв’язку з зазначеними обставинами, позивач звернувся до ВАТ "ВНІІ Нафтомаш", ТзОВ "ЦВК Політест" та ВАТ "Укр.НДІ Хіммаш" для обстеження поставлених відповідачем реакційних труб та отримання експертних висновків щодо відповідності їх вимогам ТУ 26-02-5475-94 та ТУ 26-02-5475-88, що підтвердило невідповідність поставленої відповідачем продукції встановленим нормам. Обстеженнями було встановлено, що 19 реакційних труб є неякісними та потребують обов’язкового ремонту.

Крім того, судами встановлено, що на обстеження реакційних труб позивач поніс витрати в сумі 186993,42 грн.

01.11.2006 відбулась технічна нарада посадових осіб позивача за участю директора відповідача з питання подальшої експлуатації труб, поставлених фірмою МПП "Техмашсервіс", на якій постановили, що МПП "Техмашсервіс" компенсує всі витрати, понесені ВАТ "Рівнеазот", пов’язані із ремонтом та обстеженням реакційних труб згідно представлених кошторисів і договорів та гарантує розрахунковий термін експлуатації труб у випадку їх передчасного виходу з ладу, компенсує всі витрати, пов’язані з ремонтними роботами та їх заміною, а також забезпечить аварійний запас труб в кількості 17 штук.

Як вбачається з матеріалів справи, і ці обставини були встановлені судами, документи на поставку та передачу труб, паспорти на поставлені труби свідчать про те, що поставлені відповідачем труби не відповідали якості труб, необхідних позивачу за умовами договору, однак позивач не виконав рекомендацій своїх спеціалістів, а після переговорів з директором відповідача та обговорення ситуації на технічній нараді, використав поставлені відповідачем труби у виробничій діяльності.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що заявлена до стягнення суму у розмірі 186993,42 грн. за проведення експертного дослідження не підлягає стягненню з відповідача, оскільки її не можна вважати збитками, які заподіяні з вини відповідача, так як обстеження позивачем реакційних труб в експертних установах було пов’язане із проведенням чергового ремонту, а не перевіркою якості встановлених на власний ризик інших за технічною характеристикою труб, що поставив відповідач. У цьому ж зв’язку, заявлений позивачем до стягнення штраф за поставку неякісної продукції в сумі 151905,00 грн., не підлягає стягненню з відповідача, з підстав спливу строку позовної давності встановленого ст. 258 ЦК України, щодо стягнення неустойки (штрафу, пені), а щодо позовних вимог про стягнення вартості 19 неякісних реакційних труб в сумі 759525,00 грн., то останні також не підлягають задоволенню, у зв’язку зі спливом 18-місячного гарантійного строку експлуатації труб протягом якого можливе виявлення недоліків та усунення їх продавцем встановленого умовами договору № 1282.

З такими висновками апеляційного суду в повній мірі погодитись не можна.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, позивач, наполягаючи на задоволенні своїх вимог, стверджував про те, що на виконання умов договору відповідач спочатково поставив йому труби декількома партіями впродовж 2004-2005 років. Відповідно до тих же тверджень позивача, у всіх партіях поставлених труб, при здійсненні вхідного контролю, були виявлені суттєві недоліки. У цьому зв’язку дефектні труби він повертав відповідачу, після чого останній, усунувши зазначені недоліки, повторно поставив йому передбачену договором продукцію.

Наведеним обставинам справи суди не надали правового значення; не перевірили вказаних пояснень позивача; не диференціювали до якого періоду часу відносилась поставка 19 реакційних труб; не перевірили чи дійсно є наявними підстави вважати ці труби дефектними і не встановили чи має відношення до цього факту наявний в матеріалах справи акт про брак поставленої продукції. У цьому ж зв’язку, суди не з’ясували чи були виявлені недоліки цих труб в межах гарантійного строку.

Наведене дає підстави для висновку про те, що обставини справи були досліджені судами неповно. У цьому ж зв’язку постановлені за справою судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд.

В ході такого суду належить на підставі наданих доказів встановити фактичні обставини справи і, в залежності від встановленого, прийняти відповідне рішення, виклавши його згідно вимог процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Рівнеазот" задовольнити.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 18.03.2008 та рішення господарського суду Черкаської області від 26.12.2007 у справі № 09/5422 скасувати.

Справу передати до господарського суду Черкаської області на новий розгляд в іншому складі суддів.

Головуючий           Остапенко М.І.

Суддя           Харченко В.М.

Суддя           Борденюк Є.М.