ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2008 р.

№ 2-6/15907-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Панової І.Ю.,

суддів

Заріцької А.О.,

Хандуріна М.І.

розглянувши касаційну скаргу

Державної податкової інспекції в

м. Сімферополі Автономної Республіки Крим

на ухвалу

та постанову

господарського суду Автономної Республіки Крим від 19 грудня 2007 року

Севастопольського апеляційного господарського суду від 25 лютого 2008 року

у справі

господарського суду

№ 2-6/15907-2007

Автономної Республіки Крим

за заявою

Державної податкової інспекції у

м. Сімферополі Автономної Республіки Крим

до

товариства з обмеженою відповідальністю "Кримснабцветмет"

про

порушення справи про банкрутство

за участю представників сторін:

не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим (далі - ДПІ у м. Сімферополі АРК) звернулася до господарського суду Автономної Республіки Крим з заявою про порушення справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Кримснабцветмет" (далі –ТОВ "Кримснабцветмет"), у порядку передбаченому ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-XII (далі –Закон № 2343-XII).

В обґрунтування заяви ініціюючий кредитор послався на те, що "Кримснабцветмет" не знаходиться за юридичною адресою, остання податкова звітність надіслана до ДПІ у м. Сімферополі АРК за 1 півріччя 2007 року.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 7 листопада 2007 року (суддя Шкуро В.М.) порушено провадження у справі № 2-6/15907-2007 про банкрутство ТОВ "Кримснабцветмет".

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 19 грудня 2007 року провадження у справі припинено.

Ухвала суду мотивована тим, що акт обстеження місцезнаходження платника податків, складений ДПІ у м. Сімферополі АРК не може визнаватися належним доказом відсутності боржника за місцезнаходженням. Відомості про відсутність ТОВ "Кримснабцветмет" за його місцезнаходженням, згідно ч. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15 травня 2003 року № 755-IV у Єдиному державному реєстрі відсутні, з чим погодився суд апеляційної інстанції в своїй постанові від 25 лютого 2008 року.

Не погоджуючись з вказаними судовими актами, ДПІ у м. Сімферополі АРК звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані процесуальні рішення скасувати, справу направити на розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим.

За розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 13 червня 2008 року розгляд касаційної скарги здійснено колегією суддів Вищого господарського суду України у складі: судді Панової І.Ю. –головуючого, суддів Заріцької А.О., Хандуріна М.І.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши в касаційному порядку ухвалу місцевого та постанову апеляційного господарських судів, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судами норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 52 Закону № 2343-XII передбачено, що у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також, за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.

Наведена норма передбачає, що заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника є підставою для порушення провадження у справі й у випадку наявності будь-якої з підстав, передбачених вказаною нормою закону.

Відповідно до вимог Закону № 2343-XII у підготовчому засіданні суддя оцінює подані документи, заслуховує пояснення сторін, розглядає обгрунтованість заперечень боржника.

Місцевим господарським судом в ухвалі про припинення провадження у справі від 19 грудня 2007 року встановлено, що ініціюючий кредитор надав суду оригінал витягу з Єдиного державного реєстру серії АБ № 098791 за станом на 9 жовтня 2007 року, у якому значиться, що відомості про юридичну особу –ТОВ "Кримснабцветмет" не підтверджені. Також, надано суду оригінал акту перевірки місцезнаходження платника податків від 16 серпня 2007 року, в якому вказано, що встановити місцезнаходження товариства не є можливим.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що боржник подавав податкову звітність, а саме, остання була подана за перше півріччя 2007 року, що є підтвердженням здійснення боржником підприємницької діяльності, і ініціюючий кредитор не навів інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону №755-IV, в редакції Закону № 2452- IV від 03 березня 2005 року, місцезнаходження юридичної особи –адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Згідно з ст. 17 Закону України №755-IV в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про відсутність юридичної особи за її місцем знаходження.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 18 вказаного Закону, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін, якщо відомості , які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою.

Названий Закон також визначає порядок внесення до Єдиного державного реєстру записів про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що, відповідно до вимог ст. 34 ГПК України, лише факт внесення відомостей про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням до реєстру може слугувати доказом відсутності боржника.

Однак, матеріали справи не містять підтвердження наявності в реєстрі запису про відсутність юридичної особи боржника за її місцем знаходження, у зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що посилання скаржника на наявність податкового боргу та акт обстеження місцезнаходження підприємства, згідно якого встановити знаходження боржника не є можливим, є безпідставними і недостатніми ознаками, які необхідні для порушення провадження у справі про банкрутство платника податку –боржника.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 19 Закону № 755-IV, якщо до Єдиного державного реєстру не внесено запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, то в разі неодержання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу в установлений ч. 7 цієї статті строк, а також у разі одержання державним реєстратором від органу державної податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний у строк, що не перевищує десяти робочих днів з дати, яка встановлена для подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу, або з дати одержання повідомлення від органу державної податкової служби, направити рекомендованим листом юридичній особі повідомлення про необхідність подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу. У повідомленні зазначаються підстава його надіслання, остання дата одержання державним реєстратором реєстраційної картки від юридичної особи або найменування органу державної податкової служби, який надіслав повідомлення про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, та дата цього повідомлення.

Державний реєстратор залишає реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу без розгляду та повідомляє про це заявника у випадках і в порядку, встановлених ч. 5 цієї статті. У разі повернення до державного реєстратора рекомендованого листа з відміткою відділення зв'язку про відсутність юридичної особи за вказаною адресою або неподання юридичною особою протягом місяця з дати направлення їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Виходячи з викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду дійшла висновку про те, що вказані норми передбачають можливість внесення реєстратором, після дотримання передбаченої ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" процедури, до реєстру запису про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, а також запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу. Внесення вказаних записів має різну правову природу, а також різні правові наслідки, в зв'язку з чим, вказані відомості не є тотожними, тобто внесення до реєстру запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу не може слугувати доказом відсутності боржника, чому суд апеляційної інстанції дав належну оцінку.

Таким чином, постанова суду апеляційної інстанції є законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 25 лютого 2008 року у справі № 2-6/15907-2007 залишити без змін.

Головуючий           І.Ю. Панова

Судді                                                                                  А.О. Заріцька

М.І. Хандурін