ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

05.06.08 р.                      Справа № 3/5б

за заявою кредитора (заявника) Державне обласне комунальне підприємство „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк

до боржника Костянтинівське Державне підприємство „Завод Автоскло ім. К.Т. Бондарева” м.Костянтинівка

про визнання банкрутом

арбітражний керуючий Годз О.П.

Суддя Тарапата С.С.

Представники сторін: від УПФУ в м.Костянтинівці – Варбан О.В. (за довір.)

ліквідатор- Годз О.П.

Ухвалою арбітражного суду від 22.06.98р. порушена справа про банкрутство Виробничого об’єднання „Автоскло” м.Костянтинівка.

Постановою господарського суду від 18.02.02р. Костянтинівське ДП „Завод Автоскло ім.К.Т.Бондарева” визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура строком на 12 місяців до 18.02.03р. Ухвалою від 27.03.02р. ліквідатором по справі призначений арбітражний керуючий Тітов О.І.

Ухвалою суду від 20.06.02р. провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 27.09.04р. провадження по справі поновлено.

Ухвалою суду від 07.12.04р. припинені повноваження ліквідатора Тітова О.І., ліквідатором по справі призначений арбітражний керуючий Ригованов Р.О., строк ліквідаційної процедури встановлений до 07.06.05р.

Ухвалою суду від 14.09.06р. припинені повноваження ліквідатора Ригованова Р.О., ліквідатором по справі призначений арбітражний керуючий Миронов І.М., строк ліквідаційної процедури встановлений до 14.01.07р.

Ухвалою суду від 07.06.07р. припинені повноваження ліквідатора Миронова І.М. ліквідатором по справі призначений арбітражний керуючий Годз О.П., строк ліквідаційної процедури встановлений до 07.12.07р.

Ухвалою суду від 27.11.07р. призначені члени ліквідаційної комісії по справі.

Ухвалою від 04.01.08р. строк ліквідаційної процедури по справі продовжений до 07.06.08р.

До господарського суду надійшла скарга Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці від 21.03.08р., в якій заявник просить: 1) визнати неправомірною відмову ліквідатора Годз О.В. у визнанні заявлених вимог; 2) включити вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці в сумі 3292498,81грн. до реєстру вимог кредиторів.

Розгляд скарги призначений в судовому засіданні на 05.06.08р.

В судовому засіданні ліквідатор надав суду відзив від 03.06.08р. на скаргу УПФУ в м. Костянтинівці.

Розглянувши в судовому засіданні скаргу УПФУ в м. Костянтинівці та відзив ліквідатора, заслухавши доводи представника скаржника та ліквідатора, суд встановив:

В надані скарзі Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці просить суд визнати неправомірною відмову ліквідатора Годз О.В. у визнанні заявлених вимог та включити вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці в сумі 3292498,81грн. до реєстру вимог кредиторів.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на наступне:

Згідно ч.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, який набрав чинності з 01.01.04р., підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах....., починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.п.6.4 п.6 Інструкції Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.03р. №21-1, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів пенсійного фонду щорічно в повідомленні про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

На адресу ліквідатора Годз О.П. Управлінням ПФУ в м.Костянтинівці були направлені розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, які призначені згідно п.”а” ст.13 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” за період з 01.01.04р. по 05.12.07р. на суму 1047744,28грн., згідно пунктів „б”-„з” ст.13 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” за період з 01.01.04р. по 05.12.07р. в сумі 2244754,53грн. Ліквідатор Годз О.П. у відповіді від 12.12.07р. відмовив УПФУ в м.Костянтинівці в задоволенні вимог та не включив вказані вимоги до реєстру.

Ліквідатор у відзиві від 03.08.06р. на скаргу повідомив, що вимоги УПФУ в м. Костянтинівці не можуть бути визнані ліквідатором з наступних підстав: заявлені вимоги є сумою витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, вказані вимоги виникли у підприємства за період 01.01.04р. по 05.12.07р., тобто після визнання боржника банкрутом; згідно ч.1 ст.23 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі- Закон) з дня прийняття постанови про визнання боржника банкрутом строк виконання усіх грошових зобов’язань банкрута, а також зобов’язань по сплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування вважається таким, що настав; нові зобов’язання банкрута можуть виникати виключно у випадках, які прямо визначені в Законі (п.9 ст.30 Закону).

Як вбачається з наданої скарги заявлені до ліквідатора вимоги є сумою відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.„а”- „з” ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” та право на пред’явлення яких обумовлено ч.2 прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове держане пенсійне страхування”. Вказані зобов’язання розраховані скаржником за період з 01.01.04р. по 05.12.04р.

Костянтинівське ДП „Завод Автоскло ім.К.Т.Бондарева” визнано банкрутом постановою господарського суду від 18.02.02р.

У відповідності до ст.23 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури підприємницька діяльність банкрута закінчується завершенням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу; строк виконання всіх грошових зобов’язань банкрута та зобов’язань щодо сплати податків і зборів вважається таким, що настав; вимоги за зобов’язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред’являтися тільки в межах ліквідаційної процедури; виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбаченому цим розділом.

Згідно ст.25 Закону з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури ліквідатор повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю.

В силу п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне старшування” оплата фактичних витрати на виплату і доставку пенсій сплачуються підприємствами та організаціями з коштів, призначених на оплату праці.

Статтею 4 Закону України „Про оплату праці” встановлено, що джерелом коштів на оплату праці госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності.

Відповідно до приписів Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” після визнання боржника банкрутом працівники підприємства звільняються, фонд оплати праці не формується.

Таким чином, після визнання боржника банкрутом у особи-банкрута виникає особливий правовий статус, який суттєво відрізняється від статусу боржника.

В силу ст.25 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ліквідатор із дня свого призначення здійснює повноваження, визначені ч.1 вказаної статті, а також здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Тому, грошові зобов’язання, які виникають в ліквідаційній процедурі, мають бути обумовлені саме в Законі, у зв’язку з чим на ліквідатора покладається відповідний обов’язок їх сплатити.

Вказаний Закон не передбачає умов, які б зумовлювали виникнення у банкрута зобов’язань після відкриття ліквідаційної процедури, окрім випадків, прямо передбачених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Такими випадками є зобов’язання з оплати поточних комунальних і експлуатаційних витрат та інших витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури (ч. 9 ст. 30 Закону). Вказане також підтверджується тим, що законодавцем чітко визначено призначення коштів єдиного рахунку боржника в ліквідаційній процедурі, з огляду на таке:

Відповідно до ч.7 ст.30 Закону ліквідатор зобов'язаний використовувати при проведенні ліквідаційної процедури тільки один рахунок боржника в банківській установі –основний рахунок. Отже, згідно з приписами Закону кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на даний основний рахунок боржника. З цього основного рахунку здійснюються виплати кредиторам у порядку, передбаченому статтею 31 цього Закону (ч. 8 ст. 30 Закону), та проводяться такі виплати: поточні комунальні і експлуатаційні платежі та інші витрати, пов'язані із здійсненням ліквідаційної процедури (ч. 9 ст. 30 Закону).

Стаття 31 Закону розкриває склад витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури (п.п. “г” п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону). Однак, законодавець прямо не визначає сплату фактичних витрат на виплату доставку пільгових пенсій, як витрати, пов'язані із здійсненням ліквідаційної процедури.

З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у боржника не можуть виникати нові зобов’язання, в тому числі з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно п.п. „б”-„з” статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, крім вимог конкурсних кредиторів, включених до реєстру відповідно до ст.14 Закону та вимог, що виникли в процедурі розпорядження майном чи санації та заявлені в порядку ст.23 Закону як поточні.

З огляду на приписи п.1 ст.31 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій в ліквідаційній процедурі не є ані витратами першої черги, ані поточним зобов’язаннями.

Таким чином ліквідатор позбавлений права здійснювати повноваження, які не передбачені Законом та виходять за межі його компетенції. З цього приводу виконання ліквідатором обов’язків, передбачених Законом України „Загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” в частині сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в межах процедури ліквідації банкрута, протирічить Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та не може мати місця при здійсненні ліквідаційної процедури банкрута.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що підстави для задоволення скарги Управління Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці від 21.03.08р. №01-17/3535/06 відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись п.1 ст.5, ст.ст. 23, 25, 30, 31 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне старшування”, ст.4 Закону України „Про оплату праці”, ст.86 ГПК України, господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги Управління Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці від 21.03.08р. №01-17/3535/06.

Суддя Тарапата С.С.

Вик тел.

Надруковано примірників -

господарському суду Донецької області -

кредитору -

боржнику -