ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2008 р. Справа № 45/136-08

вх. № 3716/5-45

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Болгова О.М., довіреність № 365 від 07.05.2008 року

відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом ТОВ "НВО "Ю Бі Сі - Промо", м. Харків

до ТОВ "Фламенко - ЛТД" м. Харків

про стягнення 23292,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд стягнути з відповідача 22659,00 грн. боргу та 633,21 грн. річних мотивуючи свої позовні вимоги неналежним виконанням з боку відповідача умов договору № 06/09-2005 від 06 вересня 2005 року.

Ухвалою про порушення провадження у справі № 45/136-08 розгляд справи було призначено на 09 червня 2008 р.

В судове засідання 09 червня 2008 року позивач з’явився, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, разом з тим надав суду довідку органу держстатистики про включення відповідача до ЄДРПОУ.

Відповідач в призначене судове засідання не з’явився, відзив на позов та докази в обґрунтування своїх заперечень не надав, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши в судовому засіданні 09 червня 2008 року надану позивачем довідку про включення відповідача до ЄДРПОУ, встановив, що згідно останньої юридична адреса відповідача відрізняється від адреси, вказаної в позовній заяві. За таких обставин суд зобов’язав позивача направити позовну заяву із доданими до неї документами за адресою відповідача: 61096, м. Харків, вул. Слинька, 20, кв. 105, докази направлення представити в наступне засідання суду.

У зв’язку з неявкою в судове засідання відповідача, враховуючи необхідність надання сторонами витребуваних та додаткових доказів, розгляд справи було відкладено на 01 липня 2008 р.

До матеріалів справи 25 червня 2008 року позивач надав пояснення в яких вказав, що у відповідача виникло зобов’язання щодо повернення коштів 08 червня 2007 р. разом із поверненням товару від позивача відповідачу. Позивач зазначив про те, що ст.1212 ГК України встановлює обов’язок особи на повернення грошей, які в неї знаходяться безпідставно, та не вимагає звернення потерпілої сторони з відповідною вимогою про їх повернення. Додатково позивач надав суду докази направлення позовної заяви відповідачу за належною (юридичною) адресою.

Позивач в засіданні суду позовні вимоги підтримує та зазначає на надане до суду 25 червня 2008 р. пояснення.

Відповідач в призначене засідання суду 01 липня 2008 року не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення за № 4350670 з відміткою про отримання 18 червня 2008 р.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарсько процесуального кодексу України обов’язок доказування і подання доказів покладено на сторони, а також з огляду на те, що ухвалою суду від 09 червня 2008 р. сторони були попередженні про розгляд справи за наявними матеріалами у разі їх нез’явлення в засідання суду, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд визнав позовні вимоги позивача не підлягаючими задоволенню з наступних підстав:

Згідно до ст. 1212 ЦК України та на яку посилається позивач при звернені з позовом до суду, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала; положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Як свідчать матеріали справи, 06 вересня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 06/09-2005 за умовами якого позивач зобов’язався купити, а відповідач продати металообробне обладнання відповідно до специфікації до договору. Вартість договору становила 283397 грн. За умовами п. 4 розділу 1 договору позивач, після підписання договору, зобов’язався здійснити передплату у розмірі, що встановлена в специфікації, остаточний розрахунок повинен бути здійснений позивачем в час поставки обладнання при підписанні акту приймання-передачі. Пункт 2 розділу 5 договору сторонами визначено термін дії договору - до 31 грудня 2005 р.

Специфікацією № 4 до договору № 06/09-2005 від 06 вересня 2005 р. сторони узгодили кількість, асортимент та ціну обладнання: токарно-гвинторізний верстат мод. 16Б16 Т-1 або НЦ-31 з ЧПУ у кількості 2 одиниці загальною вартістю 45318 грн. Даною специфікацією сторони також обумовили здійснення позивачем передплати у розмірі 50 % та строк поставки обладнання - на протязі 30 календарних днів від здійснення передплати.

14 вересня 2005 р. позивач перерахував відповідачеві кошти в розмірі 70849,25 грн. за обладнання з посиланням на договір № 02/09-2005 від 06.09.2005 р.

02 листопада 2005 року на виконання договору за накладною № 30 відповідач передав, а позивач отримав токарно-гвинторізний верстат у кількості 1 шт. вартістю 22659 грн.

01 червня 2006 року сторонами було укладено додаткову угоду до договору № 06/09-2005 від 06.09.2005 р. відповідно якої сторони прийшли згоди щодо анулювання домовленості про поставку 1 одиниці токарно-гвинторізного верстату мод. 16Б16 з ЧПУ.

Матеріали справи також свідчать про те, що за розхідною накладною (возврат) № Ю-00000001 від 08.06.2007 р. позивач повернув відповідачеві токарно-гвинторізний верстат у кількості 1 шт. вартістю 22659 грн., який був раніше одержаний позивачем за накладною № 30 від 02.11.2005 р.

19 травня 2008 року сторонами було підписано додаткову угоду до договору № 06/09-2005 від 06.09.2005 року якою сторони подовжили дію договору (п.5 розділу 5 договору) - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов’язань. Також сторони вказали, що у відповідача існує зобов’язання по поверненню отриманих від позивача грошових коштів в розмірі 22659 грн. (п. 2 вищевказаної додаткової угоди).

Суд вважає за необхідно вказати, що фактично між сторонами існували правовідносини, що підпадали під норми книги 5 розділу І, ІІІ ГК України, зокрема глави 54 ЦК України. Так, між сторонами було укладено договір купівлі-продажу за умовами якого відповідач (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другої сторони (позивача (покупця)), а позивач (покупець) приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи сторони, уклавши додаткову угоду від 19 травня 2008 року до договору № 06/09-2005 від 06.09.2005 року, фактично припинили його (договору) дію, оскільки згідно зі змісту додаткової угоди від 19 травня 2008 р. саме у відповідача наявна заборгованість перед позивачем, що суперечить самим умовам договору (за умовами договору відповідач у даній справі повинен передати позивачу по даній справі обладнання і саме на останнього за договором покладено обов’язок щодо сплати (розрахунку).

Таким чином, заявлена позивачем до стягнення сума не є сумою боргу, як зазначив позивач в прохальній частині рішення, а має іншу правову природу (підставу повернення).

Стаття 1212 ЦК України, на яку посилається позивач, розташована в підрозділі 2 "Недоговірні зобов’язання" розділі ІІІ Книги 5 ЦК України "Окремі види зобов’язань".

Згідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у 7-денний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем не доведено суду факту того, що станом на час звернення позивача з позовом до суду у відповідача виникло зобов’язання про поверненню коштів. Розхідна накладна (возврат) № Ю-00000001 від 08 червня 2007 року свідчить про повернення позивачем відповідачу обладнання, проте не є вимогою про повернення коштів. Таким чином у відповідача не виникло зобов’язання по поверненню коштів на час звернення позивача з позовом до суду.

Відповідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона доводить ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позву відмовити повністю

Рішення підписано 03 липня 2008 року.

Суддя