ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2008 р.

№ 29/685

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.–головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, м. Київ (далі –Фонд)

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2008

зі справи № 29/685

за позовом Фонду

до Українського консорціуму "Екосорб", м. Київ (далі –Консорціум)

про стягнення 286 900 грн.,

третя особа –Державний комітет України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду, м. Київ (далі –Держкомпромбезпеки), та

зустрічним позовом Консорціуму

до Фонду

про зобов’язання вчинити дії та стягнення збитків,

третя особа –Держкомпромбезпеки.

Судове засідання проведено за участю представників:

Фонду –не з’яв.,

Консорціуму –Дудник О.Є.,

Держкомпромбезпеки –не з’яв.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Первісний позов було подано про стягнення 286 900 грн., сплачених згідно з договором від 19.11.2002 № 24 313.

Зустрічний позов подано про зобов’язання Фонду виконати пункт 4.7 зазначеного договору, а також про стягнення з Фонду збитків у сумі 50 458,21 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.03.2008 (суддя Усатенко І.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2008 (колегія суддів у складі: суддя Моторний О.А. –головуючий, судді Кошіль В.В., Шапран В.В.), у задоволенні вимог за первісним і зустрічним позовами відмовлено повністю. У прийнятті зазначених рішення і постанови господарські суди з посиланням на приписи статті 179 Господарського кодексу України, глави 62, статей 22, 892, 894, 897, 898, 900 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України), статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) виходили з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог обох сторін.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Фонд просить скасувати оскаржувану постанову апеляційної інстанції з даної справи і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Фонду. Скаргу з посиланням на статті 598, 611 ЦК України мотивовано прийняттям зазначеної постанови з порушенням (неправильним застосуванням) норм матеріального права.

У відзиві на касаційну скаргу Консорціум заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх безпідставність та про законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, і просить відмовити у задоволенні скарги.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судовими інстанціями у справі встановлено, що:

- Державним департаментом нагляду за охороною праці (третя особа), Фондом і Консорціумом 19.11.2002 укладено договір № 24 ЗІЗ на створення науково-технічної продукції (далі –Договір) та додаткову угоду № 1 до нього (далі –Додаткова угода № 1);

- відповідно до умов Договору:

третя особа і Фонд доручили, а Консорціум зобов’язався виконати роботу з дослідження та освоєння серійного виробництва промислового протигазу (пункт 1.2);

Консорціум зобов’язався виконувати роботи, передбачені Договором, поетапно у строки, встановлені календарним планом виконання робіт (пункти 1.4, 2.3 Договору, технічне завдання та календарний план робіт, які є невід’ємними частинами Договору);

оплата робіт здійснюється поетапно, з попередньою оплатою (пункт 3.3);

Фонд перераховує Консорціуму протягом 15 днів з дня набрання цим договором чинності попередню оплату в розмірі 50 % договірної вартості робіт поточного року (пункт 3.4);

у випадку припинення робіт або недосягнення показників, які передбачені цим договором, з вини виконавця (Консорціуму) замовник (Фонд) може вимагати повернення всіх платежів (пункт 5.2);

- згідно з пунктом 3 Додаткової угоди № 1 сума коштів, передбачена на 2002 рік, зменшується і складає 28 800 грн.;

- на підставі актів здачі-приймання науково-технічної продукції згідно з Договором №№ 1 і 2 та додатків до цих актів роботи по перших двох етапах було здійснено 24.12.2002 (підготовлено звіт про виконання першого та другого етапів робіт, про що свідчить витяг з протоколу № 4 засідання науково-технічної ради, який є додатком до актів), 27.12.2002 (надіслані з супровідним листом за № 01/01-229 директорові Фонду);

- оплату в сумі 3 800 грн. за виконані за Договором роботи згідно з актом від 06.03.2003 № 2 здійснено на підставі платіжного доручення від 12.03.2003;

- таким чином, виконані Консорціумом роботи по першому та другому етапах 24.12.2002, 27.12.2008 були прийняті Фондом 06.03.2003 та оплачені (з урахуванням сплаченого 21.11.2002 авансу 25 500 грн.) у повному обсязі;

- Додатковою угодою від 30.07.2003 № 2 до Договору (далі –Додаткова угода № 2) визначено, що вартість виконання робіт у 2003 році становить 226 700 грн.; оплата робіт за 2003 рік здійснюється авансовим платежем; аванс у розмірі 50 % договірної вартості робіт поточного року, що становить 113 350 грн., замовник перераховує виконавцеві протягом 10 днів з дня набрання чинності цією додатковою угодою;

- зазначену суму авансу на рахунок Консорціуму було перераховано 05.08.2003, що підтверджується платіжним дорученням № 2236;

- виконання робіт по третьому, четвертому етапах робіт за Договором підтверджується актами здачі-приймання науково-технічної продукції від 02.12.2003 № 3, від 23.12.2003 № 4 та додатками до актів (інформаційні звіти, кошториси фактичних витрат), а звіти про виконання робіт за етапами затверджено на засіданнях науково-технічної ради 24.12.2002, 01.10.2003;

- оплату за виконані роботи по етапах №№ 3, 4 здійснено на підставі платіжного доручення від 04.12.2003 № 3912, від 14.12.2003 № 4280 на суми 25 000 грн. та 14 775 грн.;

- листом Консорціуму від 29.01.2004 № 01/01-04 директорові виконавчої дирекції Фонду, першому заступникові Голови Держнаглядохоронпраці, начальникові управління Фонду було надіслано додаткову угоду № 3 до Договору з проханням погодити та підписати таку угоду; необхідність такого підписання зумовлювалася, на думку Консорціуму: пізнім фінансуванням виконання робіт за Договором у 2003 році; тим, що аванс було перераховано на сім місяців пізніше "терміну початку виконання робіт", установленого Договором, у тому числі на чотири місяці пізніше "терміну початку виконання етапів робіт № 5, № 6 –у серпні 2003р." (початок виконання робіт –квітень 2003 року);

- у зв’язку з тим, що "при виконанні робіт виникла необхідність зміни порядку черговості етапів № 5, 6", Консорціум у листі, надісланому директорові Національного НДІ охорони праці, просив надати експертний висновок "щодо складеної додаткової угоди";

- на прохання Фонду (лист від 13.03.2004 № 01-397) проект додаткової угоди № 3 до Договору "був повернутий на переоформлення з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, що вступив в дію з 01.01.2004 р.";

- Фонд листом від 19.04.2004 № 03-47 повідомив Консорціум про призупинення укладення додаткових угод щодо фінансування проведення робіт у 2004 році (в тому числі додаткової угоди № 3 до Договору) до затвердження бюджету Фонду на 2004 рік;

- 13.05.2004 сторонами укладено Додаткову угоду № 3 до Договору (далі –Додаткова угода № 3), згідно з якою внесли зміни до таблиці № 2 "Етапи, строки виконання, зміст та перелік звітних документів по етапах" технічного завдання (додаток № 1 до Договору), а саме:

змінили номер етапу 6 ("Розробити технологічну документацію на фільтруючий патрон та фільтруючий протигаз") на номер 5;

змінили номер етапу 5 ("Опрацювати технології виготовлення панорамної маски та фільтруючого патрону") на номер 6;

змінили назву документа "Технологічний регламент" на назву "Технологічна інструкція" в графах "Зміст робіт" (етап 5 і стан 8) та "Звітні документи" (етап 8);

змінили строки виконання етапів робіт "на № 6 –початок вересня 2003 р., закінчення –червень 2004 р., № 7 –початок липень 2004 р., закінчення –грудень 2004 р., № 6 – початок жовтень 2004 р., закінчення –грудень 2004 р.";

- вартість робіт за Додатковою угодою (пункт 2.1) складає 223 400 грн., оплата здійснюється поетапно; остаточний розрахунок за виконані роботи Фонд здійснює протягом 10 днів з дня підписання сторонами акта здачі-приймання робіт;

- актами від 11.03.2004 № 5 і від 10.08.2004 № 6 підтверджується виконання робіт по шостому етапу робіт; оплата робіт підтверджується платіжним дорученням від 17.03.2004 № 895, від 12.08.2004 № 3045;

- Фонд листом від 30.12.2004 № 01-2186 повідомив Консорціум про "необхідність надання додаткових угод до укладених договорів", у тому числі угоди про продовження дії Договору до 01.06.2005. Така необхідність, на думку Фонду, виникла у зв’язку з його тяжким фінансовим становищем та "дефіцитним бюджетом" у 2004 році, що викликало заборгованість перед Пенсійним фондом України, а тому відсутня можливість у грудні 2004 року профінансувати виконані роботи за Програмою розвитку виробництва засобів індивідуального захисту працівників на 2001-2004 роки;

- Консорціум, у свою чергу, в листі від 15.07.2005 № 01/01-132 на ім’я заступника директора виконавчої дирекції Фонду просив дати згоду на "пролонгацію термінів дії" договорів на створення науково-технічної продукції, в тому числі Договору. Графік здавання-приймання робіт за договорами, що надсилався Консорціумом (вих. № 61/01-162 від 12.08.2005), був погоджений Фондом, про що свідчить супровідний лист до цього графіка від 19.08.2005 № 288-02-3; за погодженим графіком термін виконання та передачі робіт установлено до 31.10.2005;

- у виконанні Договору сторонами досягнуто домовленості щодо зміни установлених Договором строків та етапів виконання робіт. Фондом не подано доказів того, що він звертався до Консорціуму з претензіями чи з вимогами щодо виконання зобов’язань за Договором у встановлені останнім строки або зазначав про несвоєчасне виконання робіт. Зазначені домовленості сторонами оформлено згідно з вимогами чинного законодавства та умовами Договору, що підтверджується додатковими угодами до Договору та додатками до них, а також листами, що свідчать про врегулювання сторонами відповідних питань;

- на виконання робіт за Договором Фондом було перераховано 286 900 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями; в свою чергу, про прийняття робіт на суму 255 500 грн. свідчать акти здачі-приймання науково-технічної продукції, інформаційні звіти, кошториси фактичних витрат;

- Фонд листом від 31.08.2006 № 597-02-3 запропонував Консорціуму провести інвентаризацію витрат по договорах від 19.11.2002 та подати акти інвентаризації до виконавчої дирекції Фонду. Актом інвентаризації по Договору визначено фактичні витрати за ним; цим актом підтверджується використання авансу у сумі 31 400 грн. по незавершених етапах робіт № 7 і № 8;

- відповідно до протоколу від 18.09.2007 № 1 засідання робочої групи постійної комісії виконавчої дирекції Фонду з аналізу договорів ця робоча група рекомендувала названій постійній комісії з приводу Договору: за умови надання виконавцем (Консорціумом) належно оформлених звітних матеріалів та виконання роботи в повному обсязі, згідно з умовами Договору та технічним завданням, створити "відповідним наказом" комісію для приймання виконаної роботи та здійснити усі інші дії, передбачені Договором і чинним законодавством України, необхідні "для приймання роботи";

- щодо зустрічних позовних вимог:

за умовами Договору (пункт 4.7) рішення про припинення науково-дослідної та дослідно-конструкторської роботи оформлюється 3-стороннім актом з обґрунтуванням "мотивації розриву договору"; при цьому виконавцеві (Консорціуму) відшкодовуються "витрати за виконану роботу";

доказів розірвання Договору судові не подано; повідомлення про припинення виконання договорів від 19.11.2002 "отримано від відповідача (за зустрічним позовом) і містилось у листі № 597-02-3 від 31.08.2006 р.";

зазначаючи про наявність збитків у сумі 50 458,21 грн., Консорціум посилався на те, що роботи за Договором ним не припинялися "аж до моменту отримання листа від відповідача (Фонду) № 597-02-3 від 31.08.2006 року, та відповідно до положень частини другої п. 4.7 Договору виконавцеві… відшкодовуються фактичні витрати за виконану роботу". Консорціум на підтвердження розрахунку суми, що, на його думку, підлягала стягненню з Фонду, подав суду документи які підтверджують "понесення витрат по виконанню робіт 7 та 8 етапу", зокрема, авансові звіти, чеки, квитанції та інші звітні документи, дати яких свідчать про витрати, здійсненні в 2004 році; однак Консорціумом не доведено, що витрати, здійсненні в 2004 році, свідчать про те, що після 31.08.2006 (дата надсилання Фондом листа про припинення виконання Договору) виконання робіт за Договором Консорціумом не припинялося; тобто відповідні документи не пов’язані з виконанням робіт по сьомому і восьмому етапах за Договором.

З урахуванням установлених обставин справи попередні судові інстанції дійшли правильного висновку про те, що Договір, укладений сторонами в даній справі, є договором на виконання науково-дослідних та технологічних робіт.

Відповідно до статті 892 ЦК України за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт підрядник (виконавець) зобов'язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її. Договір може охоплювати весь цикл проведення наукових досліджень, розроблення та виготовлення зразків або його окремі етапи.

Статтею 894 названого Кодексу передбачено, що:

- виконавець зобов’язаний передати, а замовник прийняти та оплатити повністю завершені науково-дослідні або дослідно-конструкторські та технологічні роботи. Договором можуть бути передбачені прийняття та оплата окремих етапів робіт або інший спосіб оплати;

- плата за виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських робіт та технологічних робіт, встановлена договором, може бути зменшена замовником залежно від фактично одержаних результатів порівняно з результатами, передбаченими договором, якщо це не залежало від замовника, а можливість такого зменшення та його межі були передбачені домовленістю сторін.

За приписами статей 897 і 898 ЦК України виконавець зобов’язаний виконати роботи відповідно до погодженої із замовником програми і передати замовникові результат у строк, встановлений договором, а замовник –видати виконавцеві технічне завдання та погодити з ним програму, прийняти виконані роботи та оплатити їх.

У прийнятті рішень по суті даної справи попередні судові інстанції виходили, зокрема, з того, що позивачем за первісним позовом (Фондом) не доведено наявності вини виконавця (Консорціуму) у припиненні робіт за Договором, що "відповідно свідчить про відсутність підстав вимагати повернення платежів за договором".

Проте такий висновок місцевого господарського суду, з яким погодилася й апеляційна інстанція, не узгоджується з приписом частини першої статті 900 ЦК України, за яким виконавець відповідає перед замовником за порушення договору на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт, якщо не доведе, що порушення договору сталося не з його вини.

У розумінні цієї норми обов’язок з доведення того, що порушення договору сталося не з вини виконавця, покладається на останнього. Тобто в даному разі не Фонд повинен був доводити наявність вини Консорціуму "у припиненні робіт за Договором", а навпаки, Консорціум як виконавець мав довести відсутність своєї вини в цьому.

Неправильно застосувавши згаданий припис частини першої статті 900 ЦК України, попередні судові інстанції порушили встановлене нею правило розподілу тягаря доказування між сторонами, а відтак дійшли невірного висновку, покладеного ними в основу судових рішень зі справи (в частині розгляду первісного позову в ній). Водночас у зв’язку з цим вони не встановили обставин, пов’язаних із доведеністю (чи недоведеністю) відповідачем за первісним позовом (як виконавцем робіт за Договором) відсутності своєї вини у невиконанні умов Договору.

Попередні судові інстанції не з’ясували також фактично виконаного обсягу робіт за Договором (у сумарному вираженні), тим часом як ця обставина могла мати значення для правильного вирішення даного спору з огляду на припис частини другої статті 894 ЦК України, за яким плата за виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських робіт та технологічних робіт, встановлена договором, може бути зменшена замовником залежно від фактично одержаних результатів порівняно з результатами, передбаченими договором, якщо це не залежало від замовника, а можливість такого зменшення та його межі були передбачені домовленістю сторін.

Крім того, як зазначалося скаржником, окрім згаданих попередніми судовими інстанціями трьох додаткових угод до Договору №№ 1, 2 і 3 сторонами було укладено ще й додаткову угоду № 4 до нього, про яку в судових рішеннях зі справи не згадується, а ця обставина також входить до предмету дослідження і доказування в зв’язку з розглядом первісного позову в даній справі.

Таким чином, неправильно застосувавши норму матеріального права та не з’ясувавши усього кола обставин, які складають фактично-доказову основу спірних правовідносин, попередні судові інстанції у розгляді первісного позову припустилися й неправильного застосування вимог частини першої статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи і частини першої статті 43 цього Кодексу стосовно всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Касаційна ж інстанція згідно з частиною другою статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Водночас попередні судові інстанції у розгляді зустрічного позову в даній справі, встановивши з урахуванням вимог статті 22 ЦК України відсутність збитків, на стягненні суми яких наполягав позивач за цим позовом (Консорціум), дійшли вірного висновку про необхідність відмови у задоволенні такого позову, і цей висновок сторонами не заперечується.

У зв’язку з наведеним Вищий господарський суд України вважає за необхідне скасувати судові рішення попередніх судових інстанцій, прийняті по суті даної справи, в частині, яка стосується відмови в задоволенні первісного позову, а справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції; в частині ж відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог зазначені рішення слід залишити без змін.

У новому розгляді справи (у згаданій частині) суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати та перевірити всі фактичні обставини, зазначені в цій постанові, об’єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильно застосувати норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 1117 –11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 27.03.2008 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2008 зі справи № 29/685 скасувати в частині відмови в задоволенні первісного позову

Справу в цій частині передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

3. У решті рішення господарського суду міста Києва від 27.03.2008 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2008 зі справи № 24/685 залишити без змін.

Суддя            В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Б. Львов