ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2008 р.

№ 7/103-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

М.Остапенка,

Є.Борденюк,

В.Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Приватного підприємства (ПП) "Восход-України"

на постанову

від 15.01.2008 року

Житомирського апеляційного господарського суду

у справі

№ 7/103-07

за позовом

ПП "Восход-України"

до

Малого приватного підприємства (МПП) "Овис"

про

стягнення 195 000 грн. 00 коп.

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача

Будніков В.С. (дов. від 18.06.2008 року)

відповідача

Вдовенко О.С. (директор),

Демещук О.С. (дов. від 01.01.2008 року)

Заслухавши суддю-доповідача –Є. Борденюк, пояснення представників сторін та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2007 року ПП "Восход-України" до господарського суду була подана позовна заява про стягнення з МПП "Овис" 195 000 грн. 00 коп., як безпідставно набутих, у зв'язку з недосягненням сторонами договору № 21/12 від 28.12.2005 року згоди зі всіх істотних умов, що передбачено ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України, ч.ч. 3,4 ст. 180, ч. 1 ст. 15 Господарського кодексу України.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 05.09.2007 року у справі №7/103-07 (суддя Мінєєва Н.В.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 15.01.2008 року (колегія суддів: Горшкова Н.Ф., Майор Г.І., Філіпова Т.Л.) рішення господарського суду Вінницької області від 05.09.2007 року залишено без змін.

Постанову мотивовано тим, що згідно п. 1 договору № 21/12 від 28.12.2005 року, відповідач (продавець) зобов'язався розробити, встановити та передати у власність покупця (позивача) автоматизовану систему управління мельзаводу потужністю 75-100 т/добу, а останній зобов'язався прийняти та оплатити її на умовах даного договору.

Пунктом 2.1 договору сторони обумовили початок виконання робіт - наступний день після перерахування авансу. Оплата проводиться у формі попередньої оплати (оплата авансом) на розрахунковий рахунок продавця у слідуючи терміни: до 20 січня 2006 року –75 тис. грн., до 10 лютого 2006 року –120000 грн., до 15 березня 2006 року –120000 грн. з урахуванням ПДВ. Подальша оплата здійснюється на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт у відповідності з фактично виконаними роботами, передбаченими даним договором (п. 4.2.2 договору). Залишок суми - 60000 грн. (у т.ч. ПДВ 20% 10000 грн.) покупець (позивач) сплачує продавцю (відповідачу) після підписання кінцевого акту приймання - передачі (п. 4.2.3 договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору сума договору встановлюється на підставі кошторису і складає 375000 грн., у т.ч. ПДВ - 62500 грн. Ціна договору є динамічною, зміни в кошторисі допускаються тільки за згодою сторін.

Згідно з п.6.1 договору сторони обумовили, що продавець має право не розпочинати роботу, а почату роботу припинити у випадку порушення покупцем своїх зобов'язань по даному договору, що тягне за собою неможливість або значне ускладнення робіт. Продавець має право на продовження строків виконання робіт у випадку не надання покупцем вихідних даних по даному договору, а також зобов'язаний виконувати роботи у відповідності з вихідними даними та технічним завданням покупця (пп. 6.2, 6.3 договору).

Пунктом 7.1 та 7.2 договору визначено, що якість поставляемого товару підтверджується відповідними документами (сертифікат якості, паспорт, пакувальний лист). Продавець несе відповідальність за відповідність якості товару Держстандартам, ТУ, кресленням, затвердженим у встановленому порядку.

У п.8 договору зазначено, що продавець забезпечує гарантію на товар згідно технічним умовам на кожний вид товару.

Пунктом 11.1 договору передбачено, що даний договір діє з моменту підписання до 31.04.2006 року. Всі зміни та доповнення до договору дійсні тільки при умові їх письмового оформлення і підписання уповноваженими на це особами (п. 11.2 договору).

11 січня 2006 року, 19 січня 2006 року та 17 лютого 2006 року позивач перерахував відповідачу відповідно 30000 грн., 90000 грн. та 75000 грн., з призначенням платежу: «За автомат. систему управління мельзавод згідно договору №21/12 від 28.12.2005р»; «За розробку технічної документації згідно договору №21/12 від 28.12.2005р»; «За розробку АСУ мельзавод згідно договору №21/12 від 29.12.2005р», що стверджується наявними у матеріалах справи витягами банку відповідно за 12.01.2006р, 20.01.2006р., 20.02.2006р. (т.1, а.с.12-14).

Таким чином, із змісту договору №21/12 від 28.12.2005р. вбачається, що у ньому передбачені всі істотні умови, а саме погоджено предмет, ціну, строк договору, щодо якості продукції, права і обов'язки покупця та продавця, гарантія продавця щодо відповідності продукції (товару) технічним умовам.

Відповідно до ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання відповідача ґрунтуються на договорі № 21/12 від 28.12.2005р., згідно з яким останній прийняв на себе зобов'язання розробити, встановити і передати у власність позивача автоматизовану систему управління мельзаводу.

Відповідач листом №83 від 05.05.2006 року повідомив позивача про часткове виконання умов договору та про призупинення роботи в зв'язку з відсутністю технічного завдання (т.2, а.с.72).

Позивач прийняв на себе зобов'язання сплатити аванс в загальній сумі 315 тис. грн. в строк до 15.03.2006р. (п. 4.2.1 договору).

На виконання прийнятих зобов'язань позивач здійснив, як вказувалось вище, частковий авансовий платіж в сумі 195000 грн., що стверджується наявними в матеріалах справи витягами банку відповідно за 12.01.2006 року, 20.01.2006 року та 20.02.2006 року, в яких зазначено призначення платежу: «За автомат. систему управління мельзавод згідно дог. 21/12 від 28.12.05р»; «За розробку технічної документації зг. дог. 21/12 від 28.12.05р»; «За розробку АСУ мельзавод зг. дог. 21/12 і від 29.12.05 року»(т.1, а.с.12-14).

З огляду на викладене, дії сторін були спрямовані на виконання укладеного договору № 21/12 від 28.12.2005р.

Листом №№174 від 22.05.2007р. (т.1, а.с.62), на який посилається позивач в апеляційній скарзі, відповідач запропонував позивачу компромісне вирішення питання щодо повернення коштів у разі відмови позивача від замовлення, а не визнав, як вказує позивач, позов.

Застосування ст. 1212 ЦК України можливе у випадках відсутності договору, або іншої, передбаченої ст. 11 ЦК України, правової підстави виникнення цивільних прав і обов'язків, а також у випадках повернення виконаного за недійсним правочином, витребування майна власником із чужого незаконного володіння, повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні, відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Жодної із передбачених ст. 1212 ЦК України підстав для стягнення з відповідача 195000 грн. судом апеляційної інстанції не встановлено.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, ПП "Восход-України" просить рішення та постанову у справі скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись при цьому на неправильне застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків, викладених у судових рішеннях обставинам справи.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до п.1 договору продавець зобов’язався розробити, встановити та передати у власність покупця автоматизовану систему управління мельзаводу потужністю 75-100 т/добу, а покупець зобов’язався прийняти та оплатити її на умовах цього договору. Обов’язком продавця є виконання роботи у відповідності з вихідними даними та технічними завданнями покупця (п.6.3 договору).

Автоматизована система управління, яка визначена сторонами як предмет договору, характеризується родовими ознаками. Однак, зважаючи на те, що продавець зобов’язався виконати роботи за технічним завданням покупця без застережної мови щодо його прийняття, тобто за власним ризиком виконання цього обов’язку, слід погодитися з мотивами господарських судів попередніх інстанцій про узгодження сторонами предмету договору.

Господарськими судами при ухваленні оскаржуваних рішень встановлено, що позивач (покупець) не надав відповідачу технічного завдання. Зазначена обставина є неналежним виконанням покупцем свого обов’язку, що не може характеризуватися як неузгодження сторонами предмету договору.

Мотиви оскаржуваних рішень щодо узгодження сторонами ціни та строків договору відповідають загальним положенням про договір.

Відмова у позові про повернення перерахованих позивачем відповідачу грошових коштів на виконання умов договору як набутих без правових підстав (ст.1212 ЦК України) відповідає нормам права.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПП "Восход-України" залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 15.01.2008 року у справі № 7/103-07 залишити без зміни.

Головуючий, суддя М. Остапенко

Судді : Є. Борденюк

В. Харченко