ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№ 17/159

26.05.08

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» в особі Центральної філії УСК «Дженералі Гарант»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Арістей Компані»

Про стягнення 27963,83 грн.

Суддя Кролевець О.А.

Представники :

Від позивача: Аврамець О.М. (довіреність №3381-1/14 від 19.11.2007)

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги ЗАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»в особі Центральної філії УСК «Дженерелі Гарант» про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 27963,83 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порядку ст.1172 Цивільного кодексу України повинен відшкодувати позивачеві збитки, завдані працівником відповідача внаслідок ДТП.

Відповідач свого представника в судові засідання не направив, про дату та час розгляду справи відповідача було повідомлено завчасно та належним чином.

На підставі ст.75 ГПК України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній документами.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2007 на Столичному шосе в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП), винним у якої постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 13.04.2007 у адміністративній справі №3-13141/10 було визнано громадянина Сухіна Ю.М. (водій автомобіля «МАЗ 555102») та Харчик П.Ю. (водій автомобіля «Renault Clio»).

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що громадянин Сухін Ю.М. виконував трудові обов’язки як працівник ТОВ «Арістей Компані».

Під час ДТП було завдано пошкоджень автомобілю «Renault Clio»(держ.номер 47630 КА), який належить представництву «Бофур Іпсен Інтернешнл»та який застрахований за Полісом добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів від нещасних випадків, цивільної відповідальності №19-3339258, укладеним між страхувальником (представництво «Бофур Іпсен Інтернешнл») та ВАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», яке згідно з Протоколом №29 перейменоване у ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» (позивач по справі, страховик).

Розмір завданого матеріального збитку був встановлений Звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу №402/04/07 від 17.03.2007 (залучений до справи) та становить 41594,32 грн.

Відповідно до приписів чинного законодавства та умов договору страхування, позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування на загальну суму 29435,61 грн., що підтверджується страховим актом №62914 від 25.04.2007 (в матеріалах справи).

Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ст.1187 ЦК України).

Згідно зі ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Судом встановлено, що відповідач від виплати позивачеві суми страхового відшкодування в порядку регресу відмовився, через що позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача 95% матеріального збитку, що становить 27963,83 грн., оскільки постановою Голосіївського районного суду м. Києва також встановлено вину водія застрахованого автомобіля.

Статтею 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов’язків.

Згідно зі ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджуються обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»в особі Центральної філії УСК «Дженералі Гарант»про стягнення з відповідача матеріального збитку в розмірі 27963,83 грн., суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті держмита в сумі 279,64 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арістей Компані»(03680, м. Київ, вул. Якутська,10, р/р не відомий, код 25402024), а у випадку відсутності коштів –з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, - на користь Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»в особі Центральної філії УСК «Дженералі Гарант»(01024, м. Київ, Ново-Печерський провулок,19/3, р/р 1452 в ВАТ «Укрексімбанк»м. Києва, МФО 322313, код 25965081) 27963 (двадцять сім тисяч дев’ятсот шістдесят три) грн. 83 коп. збитків, 279 (двісті сімдесят дев’ять) грн. 64 коп. державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.А.Кролевець