ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2008 р.

№ 18/273

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Муравйов О.В. –головуючий

Полянський А.Г.

Фролова Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Приватного підприємства "МБ Система"

на рішення

та постанову

Господарського суду Львівської області від 23.10.2007 року

Львівського апеляційного господарського суду від 03.03.2008 року

у справі

№ 18/273 Господарського суду Львівської області

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна"

до

Приватного підприємства "МБ Система"

про

відшкодування шкоди

За участю представників сторін:

від позивача:

від відповідача:

Холява О.І. дов. від 27.11.2007 року

не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Закрите акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства "МБ Система" про відшкодування шкоди.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.10.2007 року по справі № 18/273 (суддя Мартинюк В. Я.) позовні вимоги Закритого акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" задоволено: стягнуто з Приватного підприємства "МБ Система" на користь Закритого акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" 38 670,96 грн. завданої майнової шкоди.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.03.2008 року по справі № 18/273 (головуючий суддя Орищин Г. В., судді Галушко Н. А., Краєвська М. В.) апеляційну скаргу Приватного підприємства "МБ Система" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 23.10.2007 року - без змін.

Приватне підприємство "МБ Система" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Львівської області від 23.10.2007 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.03.2008 року по справі № 18/273, в якій заявник стверджує про порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права і просить скасувати оскаржені рішення та постанову іа передати справу на новий розгляд.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, хоча про дату, час та місце був повідомлений належним чином, ухвалу суду направлено на його адресу рекомендованою кореспонденцією.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Підставою для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 17.04.2006 року між Приватним підприємством "МБ Система" (зберігач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Діамант" (власник) укладено договір зберігання № 3, відповідно до якого зберігач прийняв на тимчасове зберігання транспортний засіб "TOYOTA Land Cruiser Prado" з номером державної реєстрації 18990 ОК, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Діамант".

В ніч з 04 на 05 липня 2006 року на території платної автостоянки стоянки відповідача, розташованої за адресою: м. Львів, вул. Сахаров, 65а, невідомими особами було пошкоджено даний автомобіль, що мало наслідком настання страхового випадку, і підтверджується рапортом про страхову подію від 05.07.2006 року, протоколом огляду транспортного засобу від 07.07.2006 року, протоколом додаткового огляду транспортного засобу від 11.07.2007 року, довідкою Франківського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області № 71/5345 від 18.07.2006 року.

Пунктом 2.1 договору зберігання від 17.04.2006 року передбачено, що зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, передбачених даним договором або необхідних для забезпечення охорони транспортного засобу.

Згідно з п. 5 даного договору відповідальність за зберігання вищезазначеного транспортного засобу та майна, що тимчасово або постійно знаходиться на території автостоянки, за виконання санітарних та протипожежних правил несе зберігач.

Отже, судом попередніх інстанцій зроблено вірний висновок, що наявні в справі матеріали доводять невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором зберігання.

Згідно з договором страхування № 640504696 від 12.05.2006 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Діамант" та Закритим акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна", на підставі страхового акту № 16802 від 19.08.2006 року, висновку спеціаліста № 410/04 від 17.07.2006 року та розпорядження № 16802 від 19.08.2007 року, здійснена виплата по страховому випадку в розмірі 38 670,96 грн., проведена платіжним дорученням № 11287 від 04.09.2006 року.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Сторона, яка порушила зобов'язання відповідно до ст. 623 цього Кодексу має відшкодувати завдані цим збитки іншій стороні.

Статтею 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Стаття 993 Цивільного кодексу України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку, що в даному випадку до позивача перейшло право вимоги за заподіяну майнову шкоду Товариству з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Діамант" до Приватного підприємства "МБ Система", яке несло відповідальність за зберігання транспортного засобу "TOYOTA Land Cruiser Prado", з номером державної реєстрації 18990 ОК.

Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що при визначені вартості складових, які підлягають заміні під час ремонту, експерт виходив з даних про вартість деталей наданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Діамант", не приймаються колегією суддів, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Діамант" є офіційним дилером автомобілів марки "TOYOTA", а відповідно до п. 8.4.10 наказу Міністерства юстиції України та Фонду Державного майна України "Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів" встановлено, що дані про вартість складових частин дорожніх транспортних засобів, які підлягають заміні, беруться з довідкової літератури та комп'ютерних програм, а також інших джерел, які містять в собі необхідну інформацію, при цьому пріоритетними є дані про вартість складових частин офіційних дилерів виробника дорожніх транспортних засобів.

Скаржник стверджує, що при визначенні вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, експертом не було враховано вартість зносу матеріалів.

Відповідно до п. 7.25 наказу Міністерства юстиції України та Фонду Державного майна України "Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів" значення коефіцієнту фізичного зносу для нових складових та для складових транспортних засобів, строк експлуатації яких не перевищує двох років, приймається таким, що дорівнює нулю.

Оскільки рік випуску даного автомобіля є 2006, суд апеляційної інстанції правомірно дійшов висновку, що розрахунок експертного товарознавчого дослідження проведений вірно.

Заявник вважає, що судом апеляційної інстанції неправомірно відмовлено в задоволенні клопотання про проведення експертизи комп'ютерної техніки, оскільки на вирішення автотоварознавчого дослідження поставлене питання щодо визначення вартості матеріального збитку. Обґрунтування скаржника про необхідність проведення вказаної експертизи зводиться до переоцінки доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції згідно з ст. ст. 1115, 1117 ГПК України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, доводи касаційної скарги їх не спростовують, норми матеріального права до спірних правовідносин застосовані вірно, порушень процесуального законодоавства, які б були підставою для зміни чи скасування рішення або постанови, не допущено, тому підстав для зміни чи скасування постанови суду апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "МБ Система" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.03.2008 року по справі 18/273 та рішення Господарського суду Львівської області від 32.10.2007 року залишити без змін.

Головуючий суддя О. В. Муравйов

Судді А. Г. Полянський

Г. М. Фролова