ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
РІШЕННЯ

“ 08 ” липня 2008 року справа № 18/165

За позовом Державної екологічної інспекції в Чернігівській області

14017, м. Чернігів, вул. Малясова, 12

До Комунального підприємства „Чернігівводоканал” Чернігівської міської ради

14017, м. Чернігів, вул. Жабинського, 15

про стягнення 94486 грн. 51 коп.

Суддя А.С. Сидоренко

Представники сторін:

Від позивача: Кубрак І.М. –гол. спец. - юриск-т, дов. від 12.05.2008р. № 04-08/1130

Від відповідача: Богаєвська І.В. –нач. юр. від., дов. від 02.01.2008р. № 4

Рішення виноситься після перерви, оголошеної в судовому засіданні з 24.06.2008р. по 08.07.2008р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 08.07.2008р., на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Державною екологічною інспекцією в Чернігівській області (надалі –Позивач) заявлено позов до Комунального підприємства „Чернігівводоканал” Чернігівської міської ради (надалі –Відповідач) про відшкодування шкоди в розмірі 94486,51 грн., завданої забрудненням вод шляхом допущення наднормативних скидів забруднюючих речовин із зворотними водами в водний об’єкт.

В обґрунтування заявленого позову Позивач посилається на те, що шкоду навколишньому природному середовищу було завдано у зв’язку з неефективним працюванням очисних споруд Відповідача внаслідок чого останнім за період з 26.04.2007р. по 26.02.2008р. в р. Білоус (рибогосподарський водний об’єкт ІІ категорії) було скинуто 22241349 м3 недостатньо очищених стічних вод з перевищенням нормативів гранично допустимого скиду по таким речовинам як азот амонійний та фосфати.

Відповідач позовні вимоги не визнає вказуючи, що відповідно до п. 4.5 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів та з урахуванням положень пунктів 2, 12 Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору, збитки, заподіяні внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, підлягають відшкодуванню лише у розмірі, що перевищує розмір сплаченого збору за понадлімітні обсяги скидів за відповідний період. Нарахована та сплачена Відповідачем сума збору за понадлімітні обсяги скидів за 2007 рік значно перевищує розмір збитків, заподіяних внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, а тому збитки, що є предметом позову по даній справі, не підлягають стягненню з Відповідача.

Крім того, свої заперечення Відповідач мотивує відсутністю підстав і можливості у відповідності до п.п. 5.2.2 п. 5.2 вказаної вище Методики визначити розмір збитків за наднормативні скиди, який не повинен перевищувати 50% прибутку за послуги каналізації, оскільки за 2007 рік Відповідач прибутку від надання зазначених послуг не отримав, що підтверджується відповідною фінансовою та статистичною звітністю.

В судовому засіданні 08.07.2008р. представником Позивача заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з зверненням Державної екологічної інспекції в Чернігівській області до Державної податкової інспекції у місті Чернігові з проханням провести спільну перевірку КП „Чернігівводоканал” щодо встановлення збитковості надання послуг каналізації (лист від 08.07.2008р. № 04-07/1793).

Розглянувши дане клопотання, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України дана обставина не є підставою для відкладення розгляду справи.

Крім того, чинним законодавством не віднесено до компетенції Держекоінспекції або органу Державної податкової служби проведення перевірок з питань з’ясування отримання суб’єктом господарювання прибутку від окремого виду господарської діяльності.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, з’ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство „Чернігівводоканал” Чернігівської міської ради зареєстроване рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 18.05.1992р.

Основним видом діяльності КП „Чернігівводоканал” являється збирання, очищення та розподілення води. Підприємство видобуває підземні прісні води, забезпечує питною водою населення та підприємства м. Чернігова, експлуатує та обслуговує каналізаційні та водопроводні мережі в межах міста, здійснює очистку стічних вод.

Водовідведення здійснюється Відповідачем по двох випусках в р. Білоус –поверхневий водний об’єкт рибогосподарського водокористування ІІ категорії на підставі дозволу на спеціальне водокористування, виданого Державним управлінням екології та природних ресурсів в Чернігівській області від 30.06.2006р. № 3391 А/Черн терміном дії до 30.06.2009р.

Державною екологічною інспекцією в Чернігівській області було проведено планову перевірку дотримання Відповідачем вимог природоохоронного законодавства за результатами якої складено акт від 25-27.02.2008р. № 49/08.

Як вбачається з акту перевірки (стор. 4 Акту), 26.02.2008р. спеціалістами відділу інструментально –лабораторного контролю Державної екологічної інспекції в Чернігівській області відібрані проби стічної води на скиді в р. Білоус та в контрольних створах.

Протягом 2007 року та з 26.04.2007р. по 26.02.2008р. виявлено перевищення нормативів гранично допустимих скидів забруднюючих речовин із стічними водами в р. Білоус по азоту амонійному та фосфатах. За цей період підприємством скинуто 22241349 м3 недостатньо очищених зворотних вод, що є порушенням п. 3 ч. 1 ст. 44 та п. 6 ч. 2 ст. 70 Водного кодексу України.

В податковому розрахунку збору за забруднення навколишнього природного середовища за ІІІ –ІV квартали 2007 року підприємством проведено сплату за понадлімітні обсяги скидів по фосфатах –251501,76 грн. (180,288 тонн).

Кількість стічної води в об’ємі 22241349 м3, яка скинута каналізаційними очисними спорудами Відповідача в річку Білоус за період з 26.04.2007р. по 26.02.2008р., підтверджується довідкою КП „Чернігівводоканал” від 28.02.2008р. № 7/5-420.

Перевищення встановлених нормативів гранично допустимих скидів забруднюючих речовин із стічними водами в р. Білоус по азоту амонійному та фосфатах підтверджується складеними Відповідачем документами (а.с. 15-18).

На підставі акту перевірки від 25-27.02.2008р. № 49/08, керуючись п.п. 5.2.2 п. 5.2 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 18.05.1995р. № 37, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.06.1995р. за № 162/698 (надалі –Методика) Позивачем було розраховано відповідні збитки за формулою 5 в розмірі 94486,51 грн.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 44 Водного кодексу України, водокористувачі зобов'язані дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

У відповідності з ч. 1 та п. 6 ч. 2 ст. 70 Водного кодексу України, скидання стічних вод у водні об'єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин.

Водокористувачі зобов'язані здійснювати заходи щодо запобігання скиданню стічних вод чи його припинення, якщо вони за обсягом скидання забруднюючих речовин перевищують гранично допустимі нормативи.

Усі води (водні об'єкти) підлягають охороні від забруднення, засмічення, вичерпання та інших дій, які можуть погіршити умови водопостачання, завдавати шкоди здоров'ю людей, спричинити зменшення рибних запасів та інших об'єктів водного промислу, погіршення умов існування диких тварин, зниження родючості земель та інші несприятливі явища внаслідок зміни фізичних і хімічних властивостей вод, зниження їх здатності до природного очищення, порушення гідрологічного і гідрогеологічного режиму вод (ч. 1 ст. 95 Водного кодексу України).

За змістом ст. 1 Водного кодексу України:

гранично допустимий скид (гдс) речовини –маса речовини у зворотній воді, що є максимально допустимою для відведення за встановленим режимом даного пункту водного об'єкта за одиницю часу;

забруднення вод –надходження до водних об'єктів забруднюючих речовин;

вода зворотна –вода, що повертається за допомогою технічних споруд і засобів з господарської ланки кругообігу води в його природні ланки у вигляді стічної, шахтної, кар'єрної чи дренажної води;

ліміт скиду забруднюючих речовин –граничний обсяг скиду забруднюючих речовин у поверхневі водні об'єкти, який встановлюється в дозволі на спеціальне водокористування.

Статтями 110, 111 Водного кодексу України встановлено, що порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні, зокрема у забрудненні вод та недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Положення щодо відповідальності осіб, винних у допущенні наднормативних, аварійних і залпових викидів і скидів забруднюючих речовин та інших шкідливих впливів на навколишнє природне середовище закріплені також і в ст. 68 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища”.

Статтею 69 цього Закону встановлені особливості застосування цивільної відповідальності відповідно до якої шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт забруднення Відповідачем вод шляхом допущення наднормативних скидів забруднюючих речовин із зворотними водами в водний об’єкт у зв’язку з нездійсненням ним заходів щодо ефективного працювання очисних споруд, він зобов’язаний відшкодувати шкоду, завдану навколишньому природному середовищу в розмірі 94486,51 грн.

Згідно п.п. 8 п. 5 Положення про Державну екологічну інспекцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2001р. № 1520, Держекоінспекція має право вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів та подавати позови про відшкодування втрат і збитків, завданих унаслідок порушенням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Заперечення Відповідача судом відхилаються з наступних підстав:

як вже зазначалося вище, ст. 69 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища” встановлено правило згідно якого шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища.

Такі ж правила містяться і в п. 13 Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999р. № 303 (надалі –Порядок), та в п. п. 4.1, 4.5 Методики.

Однак, відповідно до абз. 2 п. 4.5 Методики, у разі сплати за понадлімітні скидки штрафних (кратних) платежів відшкодовується тільки сума збитків, що перевищує сплачену суму цих платежів.

В даній правовій нормі під „сплатою за понадлімітні скидки штрафних (кратних) платежів” слід розуміти сплату платниками збору за забруднення навколишнього природного середовища даного збору в п’ятикратному розмірі від установленого за понадлімітні обсяги скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти (п. 2, п. 8 Порядку).

За таких обставин, положення абз. 2 п. 4.5 Методики суперечать ст. 69 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища”, а тому на підставі ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд його не застосовує при вирішенні спору.

Таким чином, сплата Відповідачем збору за забруднення навколишнього природного середовища в п’ятикратному розмірі за понадлімітні обсяги скидів по фосфатах на суму 251501,76 грн. не звільняє його від відповідальності за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

З цих же підстав відхиляються заперечення Відповідача про відсутність підстав і можливості у відповідності до п.п. 5.2.2 п. 5.2 Методики визначити розмір збитків за наднормативні скиди у зв’язку з неотриманням ним за 2007 рік прибутку від надання послуг каналізації.

Нормами чинного законодавства не передбачено звільнення підприємства від обов’язку відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення природоохоронного законодавства, в результаті відсутності прибутку, а виходячи з конституційного принципу верховенства права, вказана вище Методика не може суперечити положенням Закону та не повинна застосовуватись в тій частині, що не відповідає йому.

Відповідна правова позиція викладена Вищим господарським судом України у постановах по справам № 35/167, № 38/399 за позовом Державного управління екології та природних ресурсів у Донецькій області до Державного обласного комунального підприємства „Донецькоблводоканал” про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища (довідка Вищого господарського суду України „Про результати вивчення та узагальнення судової практики вирішення господарськими судами спорів, пов’язаних з охороною навколишнього природного середовища, надіслана листом ВГСУ від 27.05.2008р. № 5-05/333).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, державне мито, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати державного мита.

Керуючись ст. 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 44, 70, 95, 110, 111 Водного кодексу України, ст. ст. 68, 69 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища”, ст. ст. 4, 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства „Чернігівводоканал” Чернігівської міської ради, м. Чернігів, вул. Жабинського, 15 (р/р 26004192 в ЧОД ВАТ „Райффайзен банк „Аваль”, м. Чернігів МФО 353348, код 03358222) в доход місцевого бюджету м. Чернігова (Одержувач: Місцевий бюджет, код 22825965, р/р 0002 в ГУДК України в Чернігівській області, МФО 853592, код платежу 24062100) 94486 грн. 51 коп. збитків.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Комунального підприємства „Чернігівводоканал” Чернігівської міської ради, м. Чернігів, вул. Жабинського, 15 (р/р 26004192 в ЧОД ВАТ „Райффайзен банк „Аваль”, м. Чернігів МФО 353348, код 03358222) в доход державного бюджету (Отримувач: Державний бюджет м. Чернігова, код 22825965, рахунок 0002 в ГУДК в Чернігівській області, МФО 853592, код платежу 22090200) 944 грн. 87 коп. держмита.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Комунального підприємства „Чернігівводоканал” Чернігівської міської ради, м. Чернігів, вул. Жабинського, 15 (р/р 26004192 в ЧОД ВАТ „Райффайзен банк „Аваль”, м. Чернігів МФО 353348, код 03358222) в доход державного бюджету (Отримувач: Державний бюджет м. Чернігова, код 22825965, рахунок 0002 в ГУДК в Чернігівській області, МФО 853592, код платежу 22050000) 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя (підпис) А.С.Сидоренко

Рішення підписано 09 липня 2008 року.

Суддя (підпис) А.С.Сидоренко