ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

08.07.08                                                                                           Справа № 7/322

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Зварич О.В.

Юрченко Я.О.

при секретарі Горбач Ю.Б.,

з участю представників:

від позивача –Риженков В.В.

від відповідача-1 (скаржник) –Булава Т.В.

від відповідача-2 - Булава Т.В.

від третьої особи - не з’явився

розглянув апеляційну скаргу Підприємства Катеринівської виправної колонії №46 від 12.03.2008 року вих.№10/4-1097

на рішення господарського суду Рівненської області від 08.02.2008 року (підписане 29.02.2008 року), суддя О.Г.Крейбух,

у справі № 7/322

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Електрокар»ЛТД, АР Крим, Ленінський район, м.Щелкине

до відповідача-1 Підприємства Катеринівської виправної колонії №46, с.Катеринівка

до відповідача-2 Катеринівської виправної колонії №46, с.Катеринівка

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Відокремлений підрозділ «Рівненська АЕС»Національної енергогенеруючої компанії «Енергоатом», м.Кузнецовськ

про стягнення в сумі 121176,98 грн.

в с т а н о в и в :

рішенням господарського суду Рівненської області від 08.02.2008 року по справі №7/322 позов задоволено частково. Зобов’язано Підприємство Катеринівської виправної колонії №46 повернути ТзОВ фірмі «Електрокар»ЛТД отриману на відповідальне збереження продукцію на загальну суму 119606 грн. 84 коп. В позові до Підприємства Катеринівської виправної колонії №46 про стягнення 1570,16 грн. відмовлено. Позов до відповідача-2 Катеринівської виправної колонії №46 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням господарського суду Підприємство Катеринівської виправної колонії №46 подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 08.02.2008 року по справі №7/322 в частині задоволення позову, вказуючи на те, що договір відповідачем-1 із позивачем на відповідальне зберігання не укладався, документів, які підтверджують факт приймання продукції на відповідальне зберігання немає, довіреність на отримання продукції по накладній б/н від 04.04.2002 року не виписувалась.

Поряд з цим, скаржник звертає увагу суду на те, що 22.03.2005 року позивачем від відповідача-1 отримано товарно-матеріальні цінності по накладній №25/1 за довіреністю ЯКЗ №462337 від 22.04.2005 року, проте це інша господарська операція - купівлі-продажу, а не виконання договору відповідального зберігання.

Представник скаржника (відповідача-1) та відповідача-2 вимоги апеляційної скарги підтримала, просила задоволити в повному обсязі.

Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечив, з підстав наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просив оскаржуване рішення залишити без змін, вказуючи на те, що сторонами дотримано вимоги ст.937 ЦК України, договір зберігання укладено у письмовій формі у вигляді накладної б/н від 04.04.2002 року, а заборгованість у розмірі 119606,82 грн. підтверджена матеріалами справи.

Представник третьої особи в судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив.

13.06.2008 року до суду від третьої особи надійшов лист (вих.№001-04/5192 від 10.06.2008 року, в якому остання зазначає, що позбавлена можливості надати суду обґрунтований відзив на апеляційну скаргу, документів що стосуються даної справи надати не може, оскільки такі знищені, в підтвердження чого в матеріалах справи міститься акт знищення.

Оскільки явка представників третьої особи не визнавалась обов’язковою, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ фірма “Електрокар” ЛТД листом від 05.03.2002р. №56 надало згоду ВП “Рівненська АЕС” на погашення частини заборгованості по договору № 9/1-7-3и/207 від 07.02.1997р. шляхом поставки товарно-матеріальних цінностей по цінах заводів-виробників, в т.ч. продукцією виправних колоній Рівненської області. Зазначена продукція повинна бути передана Рівненській АЕС, розрахунок Рівненської АЕС за отриману продукцію проводиться на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України № 45-р (а.с.106).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.02.2001р. № 45-р на період до 01 квітня 2002 року запроваджено систему розрахунків у грошовій формі за спожиту на власні потреби електричну енергію через окремі розподільчі рахунки між енергопостачальними компаніями, державним підприємством “Енергоринок” та, зокрема, підприємствами установ кримінально-виконавчої системи, що поставляють продукцію та надають послуги підприємствам паливно-енергетичного комплексу, - в рахунок плати за електричну енергію, спожиту на власні потреби.

Зазначене розпорядження стосується державних підприємств. Таке розпорядження запровадило систему розрахунків за спожиту електричну енергію на період лише до 01.04.2002 року.

Листом від 11.03.2002 року вих.№61 позивач надав згоду ВП «Рівненській АЕС»на погашення частини заборгованості по договору №9/1-7-3и/207 від 07.02.1997 року шляхом поставки товарно-матеріальних цінностей згідно з додатком №1, на умовах франко-склад виробника .

ВП “Рівненська АЕС” листом від 05.04.2002 року № 133/5-21-417 просить Катеринівську ВК № 46 відвантажити на адресу ТОВ фірма “Електрокар”ЛТД продукцію, відпущену на їх адресу по накладній від 11.03.2002р. № 55 на умовах франко-склад виробника на суму 152626,00 грн. (а.с.44).

04 квітня 2002 року ВП “Рівненська АЕС” відпущено ТОВ фірма “Електрокар” ЛТД продукцію по накладних № 2831 та № 2829, зокрема, ремкомплект ТСН-305 у кількості 5 шт. по ціні 4666,66 грн. на суму 23333,30 грн., мостову базальтову у кількості 152,863 т. по ціні 234,35 грн. на суму 35823,40 грн., мостову базальтову у кількості 15,266 т. по ціні 270,00 грн. на суму 4121,82 грн., мостову базальтову у кількості 20,0 т. по ціні 225,00 грн. на суму 4500,00 грн., мостову базальтову у кількості 255 т. по ціні 232,98 грн. на суму 59409,90 грн. (а.с.45-46).

Як зазначає позивач, 04 квітня 2002 року ТОВ фірма “Електрокар” ЛТД по накладній б/н передано на відповідальне збереження Катеринівській ВК № 46 продукцію на загальну суму 152626,15 грн., в т.ч. ремкомплект ТСН-305 у кількості 5 шт. по ціні 4666,66 грн. на суму 23333,30 грн., мостову базальтову у кількості 152,863 т. по ціні 234,35 грн. на суму 35823,40 грн., мостову базальтову у кількості 15,266 т. по ціні 270,00 грн. на суму 4121,82 грн., мостову базальтову у кількості 20,0 т. по ціні 225,00 грн. на суму 4500,00 грн., мостову базальтову у кількості 255 т. по ціні 232,98 грн. на суму 59409,90 грн. Зазначена накладна зі сторони отримувача завірена гербовою печаткою Катеринівської ВК № 46 (а.с.8).

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

За наведеного, відносини між ТОВ фірма “Електрокар”ЛТД та Катеринівською ВК № 46 виникли 04.04.2002р. і продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України, а тому до даних правовідносин суд застосовує положення Глави 66 "Зберігання" ЦК України.

Слід зазначити, що згідно із ст.937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу.

Договір зберігання, за яким зберігач зобов'язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Як вбачається із вказаної вище накладної, така не може бути доказом укладення договору зберігання, оскільки не містить прізвищ та підписів відповідальних осіб, яким передано продукцію на відповідальне зберігання, а також домовленості сторін про оплату наданих послуг із зберігання продукції. Крім того, накладна б/н від 04.04.2002 року підписана без довіреності, не уповноваженою особою, так як Климчук І.М., який підписав накладну не мав повноважень її підписувати, оскільки не служив у Катеринівській виправній колонії №46 та не отримував довіреність на отримання матеріальних цінностей.

Крім того, відповідно до п.1 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 червня 1996 р. за N 293/1318 сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Поряд з цим, представник відповідачів відзначив, що печатка, яка міститься на зазначеній накладній не використовувалась для фінансових та бухгалтерських документів.

Таким чином, договору зберігання між сторонами не було, а посилання суду першої інстанції та позивача на накладну від 04.04.2002 року б/н, як на доказ передачі товарно-матеріальних цінностей на відповідальне зберігання Катеринівській виправній колонії №46 є безпідставним.

24.02.2006 року позивачем на адресу відповідача-2 направлено лист (вих.08), з проханням підписати акт звірки взаємних розрахунків та провести погашення заборгованості своєю продукцією (пилолісоматералами), згідно із попередньою домовленістю та графіку відвантаження.

У відповідь на зазначений лист відповідач-2 повідомив ТзОВ фірму «Електрокар»ЛТД, що за даними бухгалтерського обліку заборгованість Катеринівської виправної колонії №46 та Підприємства Катеринівської виправної колонії №46 перед ТзОВ фірмою «Електрокар»ЛТД не рахується

Також даним листом повідомлено, що у квітні 2005 року Підприємством Катеринівської виправної колонії №46 отримано від позивача по накладній №25/1 від 22.04.2005 року мостовий базальт на суму 33019,33 грн., взамін відпущено матеріали на цю ж суму, згідно накладних №27,28,82 від 22.04.2005 року.

Слід зазначити, що товар по накладній №25/1 від 22.04.2005 року отримувався через Климчука І.М. за довіреністю ЯКЗ №462337, яка виписана 22.04.2005 року, таким чином це інша господарська бартерна операція, яка не стосується, як вважає позивач, виконання договору відповідального збереження.

Поряд з цим, колегією суддів відзначено, що в матеріалах справи наявний лист б/н, б/д направлений на адресу Катеринівської виправної колонії №46, в якому ЗАТ “Ей-І-Ес Рівнеенерого” Сарненський РЕМ повідомляє, що згідно платіжного доручення відповідача-2 проведено зарахування в оплату боргу за спожиту електроенергію по Підприємству Катеринівської виправної колонії №46 згідно договору №100 в сумі 15626 грн.щодо проведення зарахування 27.03.2002р. в оплату боргу за спожиту електроенергію 152626,00 грн. Наведене свідчить, що відповідачем-2 заборгованість перед ЗАТ “Ей-І-Ес Рівнеенерого” в особі Сарненської РЕМ в сумі 15262 грн. погашено коштами.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, в позові ТзОВ фірми «Електрокар»ЛТД відмовити.

Керуючись ст.ст. 103, 104, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Підприємства Катеринівської виправної колонії №46 задоволити.

Рішення господарського суду Рівненської області від 08.02.2008 року по справі №7/322 скасувати, прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Електрокар»ЛТД (АР Крим, Ленінський район, м.Щелкине,101/1 кв.52, ) на користь Підприємства Катеринівської виправної колонії №46 (Рівненська область, Сарненський район, с.Катеринівка, ) - 598,03 грн. в відшкодування витрат по сплаті держмита за розгляд апеляційної скарги.

На виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду місцевому господарському суду видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя: Якімець Г.Г.

Судді:

Зварич О.В.

Юрченко Я.О.