ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.06.08 р.                     Справа № 44/351т

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Виробнича фірма „Нейтрон” (директор Єлагін В.В., паспорт ВА 912027, представник Яровий Г.Б., довіреність № 594 від 20.05.08 року), до товариства з обмеженою відповідальністю „Соломон Груп” (представник Яроменак Д.В., довіреність від 30.10.07 року), про скасування рішення постійно діючого третейського суду при асоціації „Ліга-Паритет” від 09.08.07 року у справі № 035-04ДН за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Соломон Груп” до товариства з обмеженою відповідальністю „Виробнича фірма „Нейтрон” про визнання права користування земельною ділянкою (кадастровий № :00:001:0206), розташованою за адресою місто Донецьк, проспект Ленінський, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Виробнича фірма „Нейтрон” (далі – Компанія) звернулося до суду із заявою до товариства з обмеженою відповідальністю „Соломон Груп” (далі – Фірма) про скасування рішення постійно діючого третейського суду при асоціації „Ліга-Паритет” від 09.08.07 року у справі № 035-04ДН (далі – Рішення) за позовною заявою Фірми до Компанії про визнання права користування земельною ділянкою (кадастровий № :00:001:0206), розташованою за адресою місто Донецьк, проспект Ленінський (далі – Ділянка). Позовні вимоги Компанії ґрунтуються на приписах пункту 2 та 3 частини 3 статті 51 Закону України „Про третейські суди” – вихід третейського суду за межі третейської угоди та визнання третейської угоди недійсною, оскільки позивач вважає, що ані договір купівлі-продажу права користування земельною ділянкою від 24.07.07 року (далі – Договір), яким обґрунтовано право Фірми на користування Ділянкою, ані третейська угода від 24.07.07 року (далі – Угода) щодо передачі спору щодо Ділянки на розгляд постійно діючого третейського суду при асоціації „Ліга-Паритет” (далі – ПДТС) – Компанією не підписувалися та у разі їх існування є підробленими з метою штучного протиправного створення речового права Фірми. Позивач також вважає, що при прийнятті ПДТС Рішення було порушено норми статей 12, 16, 19 Закону України „Про третейські суди”, оскільки третейський суддя є засновником Фірми, не має юридичної освіти та був не вправі розглядати спір, оскільки Компанія не узгоджувала склад третейського суду. Неправильними, на думку Компанії, є висновки третейського суду, зроблені у Рішенні, стосовно виконання Компанією умов Договору, набрання законної сили постановою Ворошиловського районного суду міста Донецька від 20.07.07 року у справі № 2а-522/07.

Представники Компанії в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, наразі оглядаючи надані відповідачем копії Договору та Угоди директор Компанії Єлагін В.В. висловив сумнів щодо справжності свого підпису на Договорі та Угоді, зазначаючи що ніколи цих документів не підписував. Позивачем висунуто клопотання щодо витребування у відповідача оригіналів зазначених документів та проведення їх експертного дослідження (технічного та графологічного) на предмет справжності підписів та печаток сторін на Договорі та Угоді.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що Рішення (яке є остаточним та не підлягає оскарженню) прийняте на законних підставах, з дотриманням правил підвідомчості, за наявності чинної третейської Угоди між Компанією та Фірмою, а також правомірного Договору, за яким Компанія здійснила відчуження права користування Ділянкою Фірмі. Фірма вважає відсутніми підстави для визнання Договору та Угоди недійсними, до того ж, твердження Компанії щодо особистої зацікавленості третейського судді у вирішенні спору у справі № 035-04ДН та відсутності у третейського судді юридичної особи – відповідач вважає безпідставними. Відповідач надав клопотання про передачу справи за підсудністю до Донецького апеляційного господарського суду.

30.11.07 року до суду в порядку статті 27 ГПК України звернувся виконавчий комітет Донецької міської ради (далі – Комітет) з клопотанням стосовно залучення Комітету до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору. Клопотання обґрунтоване тим, що Ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Донецька, тому спір щодо Ділянки не може бути підвідомчій третейському суду, до того ж, Комітет вважає, що ПДТС припустився неправильного застосування норм права при прийнятті Рішення. Зазначене клопотання про залучення Комітету до справи у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору – судом відхилено з огляду на те, що Комітет не був учасником процесу, за яким прийняте Рішення, тому вказаний документ не створює для Комітету цивільних прав та обов’язків.

Суд в порядку статті 36 ГПК України здійснив неодноразове витребування у сторін оригіналів деяких документів, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення – Рішення, Договору та Угоди. Оригінал Рішення, а також Договору та Угоди – були надані для експертного дослідження відповідачем Фірмою та були звірені з наявними у справі копіями в судовому засіданні.

В порядку статей 41-42 ГПК України суд призначив судову технічну та графологічну експертизу Договору та Угоди. По наслідках дослідження оригіналів Договору та Угоди спеціалісти зробили наступні висновки:

·          висновок № 1274/03 від 11.04.08 року засвідчує, що відбиток печатки Компанії на Договорі та Угоді відповідає відбитку печатки, яким користується Компанія при здійсненні господарської діяльності, причому зазначені відбитки нанесені рельєфним кліше з дотриманням технологічних правил, наразі підпис директора Компанії Єлагіна В.В. на Договорі та Угоді виконані звичайним способом – кульковою ручкою;

·          висновок № 1273/02 від 14.04.08 року категорично свідчить, що підпис від імені директора Компанії Єлагіна В.В. на Договорі та Угоді виконано саме цією фізичною особою.

Представник Компанії пояснив, що йому невідомі причини появи підписів та печаток Компанії на Договорі та Угоді, натомість висунув клопотання про вихід за межі позовних вимог в порядку статті 83 ГПК України та просив суд визнати недійсними Договір та Угоду через їх невідповідність приписам статей 93 та 124 ЗК України.

Заяву про оскарження Рішення подано до компетентного суду (господарського суду Донецької області) 05.11.07 року – з дотриманням процесуального тримісячного строку, передбаченого частиною 4 статті 51 Закону України „Про третейські суди”.

Означена заява Компанії в силу статей 2 та 51 Закону України „Про третейські суди” підвідомча та підсудна саме господарському суду Донецької області (компетентному суду) через суб’єктний склад учасників процесу (юридичні особи), а також через розгляд справи № 035-04ДН на території міста Донецька, зокрема, по проспекту Київському 1. З огляду на наведене, клопотання Фірми про передачу справи № 44/351т за підсудністю на розгляд Донецького апеляційного господарського суду – є цілком безпідставним та не підлягає задоволенню.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, висновки спеціалістів та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що заява Компанії не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Договір, укладений між сторонами, вказує на те, що Компанія здійснила за 50’000 грн. продаж Фірмі права тимчасового користування Ділянкою, причому означене право переходить до Фірми з 01.08.07 року. При цьому, за змістом Договору, Компанія є володільцем проданого права на підставі результатів аукціону від 11.09.92 року, проведеного виконавчим комітетом Донецької міської ради.

Розділ 8 Договору містить третейське застереження, згідно якого спори, що виникають при виконанні Договору, вирішуються у ПДТС, причому сторони доходять згоди, що спір має розглядатися одним третейським суддею, призначеним головою або заступником голови ПДТС. Через означене, суд вважає безпідставними твердження заявника Компанії про порушення вимог статті 16 Закону України „Про третейські суди” в частині необхідності розгляду спору колегіальним складом третейського суду не менше трьох осіб.

Досліджуючи Угоду, суд встановив, що зазначений документ містить посилання на те, що всі спори та розбіжності, які виникають при виконанні Договору, сторони передають на розгляд ПДТС, причому Угода має юридичну самостійність від Договору.

Договір та Угода є правомірними в силу презумпції, встановленої нормами статті 204 ЦК України, тому суд, оцінюючи Рішення, не вправі піддавати зазначені правочини сумніву, оскільки позивач не довів факту їх нікчемності або визнання їх недійсними судом. Суду також не повідомлялося про перебування на розгляді компетентного суду спору про визнання недійсними Угоди або Договору.

Суд також не вправі виходити за межі заяви Компанії та визнавати в порядку статті 83 ГПК України недійсними Договір та Угоду, оскільки заява Компанії про скасування Рішення не є позовною заявою за спором між сторонами, внесеною в порядку ГПК України, а є лише заявою про оскарження Рішення, внесеною згідно приписів статті 51 Закону України „Про третейські суди”.

До того ж, для скасування Рішення у порядку застосування судом норм пункту 3 частини 3 статті 51 Закону України „Про третейські суди” (визнання Угоди недійсною) – необхідно, щоби Угода на момент звернення Компанії до суду з заявою про оскарження Рішення – вже була визнана недійсною у судовому порядку.

Твердження Компанії про фальсифікацію (підробку) Договору та Угоди – не знайшли свого підтвердження матеріалами справи № 44/351т, навпаки, зазначені посилання достовірно спростовані висновками судового експерта Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз № 1274/03 від 11.04.08 року та № 1273/02 від 14.04.08 року, за змістом яких обидва зазначені правочини підписані з боку Компанії директором Єлагіним В.В., підпис якого нанесений кульковою ручкою, із завіренням підпису директора печаткою Компанії.

З врахуванням вказаного, суд вважає безпідставними посилання Компанії на необхідність скасування Рішення на підставі пункту 2 частини 3 статті 51 Закону України „Про третейські суди” – через те, що рішення третейського суду начебто прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або на підставі сфальсифікованих Угоди та Договору.

За змістом статуту Фірми, третейський суддя Горошко Г.О. не входить до складу засновників, учасників або керівних органів відповідача Фірми, та має відповідну юридичну освіту, що в свою чергу підтверджується дипломом спеціаліста НК № 17574877 від 22.06.02 року.

Згідно пункту 8.2 Договору, пункту 2 статті 24 Регламенту ПДТС та частини 2 статті 16 Закону України „Про третейські суди” – справа № 035-04ДН розглядалася третейським суддею Горошко Г.О. одноособово.

Означене свідчить про відсутність порушень визначеного статтями 16-19 Закону України „Про третейські суди” порядку формування складу третейського суду у справі № 035-04ДН, що могли би слугувати підставою для скасування Рішення згідно умов пункту 4 частини 3 статті 51 Закону України „Про третейські суди”.

За матеріалами справи ПДТС № 035-04ДН та Рішення, суттю позовних вимог за позовом у третейському розгляді є визнання права Фірми на користування Ділянкою. Рішенням ПДТС зазначене право було визнане, позов задоволено.

Системно оцінивши матеріали справи № 44/351т, суд дійшов однозначного висновку стосовно того, що посилання позивача на наявність підстав для скасування Рішення, передбачених частиною 3 статті 51 Закону України „Про третейські суди” – жодним чином не обґрунтовані з доказової точки зору.

Решта посилань позивача на незаконність Рішення (помилкова оцінка доказів та неправильне застосування норм матеріального права) – судом до уваги не береться, оскільки зазначені підстави не можуть слугувати передбаченим частиною 3 статті 51 Закону України „Про третейські суди” підґрунтям для скасування Рішення.

Відповідно до статті 49 ГПК України, витрати на проведення судової експертизи, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на заявника Компанію.

На підставі ст.ст.2, 6, 12-16, 50-51 Закону України „Про третейські суди”, керуючись ст.ст.1, 2, 22, 33, 35, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю „Виробнича фірма „Нейтрон” до товариства з обмеженою відповідальністю „Соломон Груп” про скасування рішення постійно діючого третейського суду при асоціації „Ліга-Паритет” від 09.08.07 року у справі № 035-04ДН за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Соломон Груп” до товариства з обмеженою відповідальністю „Виробнича фірма „Нейтрон” про визнання права користування земельною ділянкою (кадастровий № :00:001:0206), розташованою за адресою місто Донецьк, проспект Ленінський.

Рішення постійно діючого третейського суду при асоціації „Ліга-Паритет” від 09.08.07 року у справі № 035-04ДН за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Соломон Груп” до товариства з обмеженою відповідальністю „Виробнича фірма „Нейтрон” про визнання права користування земельною ділянкою (кадастровий № :00:001:0206), розташованою за адресою місто Донецьк, проспект Ленінський – залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Виробнича фірма „Нейтрон” на користь Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз відшкодування витрат на проведення судових експертиз №№ 1274/03 та 1273/02 у розмірі 1’501,44 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –господарському суду Донецької області