КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2008                                                                                           № 11/382

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Сотнікова С.В.

суддів:           Дикунської С.Я.

Дзюбка П.О.

при секретарі:           Галак Д.Ю.

За участю представників:

від позивача - Власов Р.В. (дов. б/н від 16.07.2007р.);

від відповідача - Соцький Р.М. (дов. № 03-264/24 від 14.01.2008р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "МІК"

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.01.2008

у справі № 11/382 (Євсіков О.О.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "МІК"

до                                                   Міністерство з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи

про                                                  визнання недійсними торгів із закупівлі товарів за державні кошти

10.06.2008р. розгляд справи відкладався відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2008р. у справі № 11/382 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого суду скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив рішення місцевого суду скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити з підстав неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи та неправильного застосування норм матеріального права.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив доводи позивача та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції – без змін.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що скарги задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 квітня 2007 року Міністерством з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи (далі – Замовник) в Інформаційному бюлетені Тендерної палати України № 16 (87) було розміщено оголошення №16048507 про проведення процедури відкритих торгів із зменшенням ціни по закупівлі рукавів пожежних напірних.

Відповідно до п. 1.1 Тендерної документації на проведення процедури закупівлі за рахунок державних коштів рукавів пожежних напірних, затвердженої Головою тендерного комітету Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи 05.04.2007р. (далі – тендерна документація) замовник оголошує торги (тендер) на закупівлю рукавів пожежних напірних згідно з процедурами та умовами, визначеними у цій тендерній документації.

Згідно п. 1.2 тендерної документації закупівлі підлягають рукави пожежні напірні, а саме: рукави пожежні напірні типу “Т” ? 51 мм зі з’єднувальними головками ГРН-50 довжиною 20 м в кількості 14 300; рукави пожежні напірні типу “Т” ? 150 мм зі з’єднувальними головками ГРН-150 довжиною 20 м в кількості 600; рукави пожежні напірні типу “Т” ? 66 мм зі з’єднувальними головками ГРН-70 довжиною 20 м в кількості 2 000; рукави пожежні напірні типу “Т” ? 77 мм зі з’єднувальними головками ГРН-80 довжиною 20 м в кількості 3300.

Пунктами 10.1, 10.2 тендерної документації визначено, що учасник повинен подати як частину тендерної пропозиції документи, які підтверджують відповідність товару, який пропонується, вимогам тендерної документації. Документальне підтвердження відповідності товару тендерній документації повинно, зокрема, містити документальне підтвердження вітчизняного виробництва предмету закупівлі.

Відповідно до п. 20.2 тендерної документації тендерною пропозицією, що відповідає вимогам тендерної документації, є тендерна пропозиція, що узгоджується з усіма термінами, умовами тендерної документації.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” та відповідно до п. 26.2 Тендерної документації протягом п'яти календарних днів з дня акцепту замовник надсилає переможцю торгів повідомлення про акцепт тендерної пропозиції, строк якої не закінчений, а також надсилає всім учасникам процедур відкритих торгів із зменшенням ціни письмове повідомлення про результати торгів із зазначенням назви та місцезнаходження учасника-переможця, тендерна пропозиція якого визнана найкращою за результатами оцінки.

Заявивши себе в якості учасника торгів Товариство з обмеженою відповідальністю “МІК” взяло участь у цьому тендері. Розкриття тендерних пропозицій відбулось 10 травня 2007 року, про що був складений протокол № 27-Р від 10 травня 2007 року.

Відповідач листом від 23.05.2007р. № 03-6071/215 повідомив учасників торгів, що рішенням тендерного комітету від 22 травня 2007 року було акцептовано пропозицію ПП “Енергопром”.

За результатами здійснення процедури відкритих торгів зі зменшення ціни щодо закупівлі товарів, відповідно до оголошення про торги № 196048507, опублікованого в інформаційному бюлетені Тендерної палати України №27 (98) від 02 липня 2007 року та згідно з протоколом засідання тендерного комітету МНС України щодо визначення переможця №42 від 22 травня 2007 року МНС України уклало з ПП “Енергопром” договір поставки №21-5/52 від 13 червня 2007 року.

Згідно п 1.4 Протоколу тендерного комітету № 42 від 22 травня 2007 року, тендерна пропозиція позивача була відхилена Замовником з тих підстав, що вона не відповідає кваліфікаційним вимогам тендерної документації, а саме: невірно оформлена довідка ДПІ про відсутність заборгованості, сертифікати відповідності на рукава ? 51 мм та ? 66 мм виробництва Китайської Народної Республіки та не подано документальне підтвердження вітчизняного виробництва на запропоновану продукцію.

Виробництво вказаних рукавів Китайською Народною Республікою підтверджується матеріалами справи та позивачем не заперечується.

На думку позивача, вимога п. 10.2 Тендерної документації Замовника щодо надання документального підтвердження вітчизняного виробництва предмету закупівлі суперечить п.3 ст. 21 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти”, яким передбачається, що технічна специфікація не повинна містити посилань на конкретні торговельну марку чи фірму, патент, конструкцію або тип предмета закупівлі, джерело його походження або виробника. У разі коли таке посилання є необхідним, специфікація повинна містити вираз “або еквівалент”. Це ж положення Тендерної документації, також суперечить ст. 5 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти”, якою встановлено, що вітчизняні та іноземні учасники беруть участь у процедурі закупівлі на рівних умовах відповідно до положень цього Закону та ст. 2-1, якою визначено, що основним принципом державних закупівель є недискримінація учасників.

Відповідно до ст. 21 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти” тендерна документація повинна містити перелік критеріїв, які висуваються тендерним комітетом з метою оцінки відповідності учасників встановленим кваліфікаційним вимогам; інформацію про необхідність документального підтвердження відповідності учасників встановленим кваліфікаційним вимогам; іншу інформацію, яку замовник вважає за необхідне включити до тендерної документації.

Як було зазначено вище, пунктами 10.1, 10.2 тендерної документації встановлено, що учасник повинен подати як частину тендерної пропозиції документи, які підтверджують відповідність товару, який пропонується, вимогам тендерної документації. Учасник тендеру має подати документальне підтвердження вітчизняного виробництва предмету закупівлі.

Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти” та п. 3.1. тендерної документації учасник має право не пізніше ніж за сім календарних днів до закінчення строку подання тендерних пропозицій звернутися до замовника за роз'ясненнями щодо тендерної документації. Замовник протягом трьох робочих днів повинен дати відповідь на запит учасника.

Позивач за роз’ясненнями щодо вимог п. 10.2 Тендерної документації до Замовника не звертався.

Згідно зі ст. 4-1 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти” з метою запобігання проявам корупції та формування ефективного конкурентного середовища у сфері закупівель замовник зобов'язаний забезпечити прозорість здійснення державних закупівель шляхом оприлюднення необхідної інформації, передбаченої цим Законом щодо закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти за допомогою інформаційних систем у мережі Інтернет, а саме розмістити: річні плани державних закупівель.

Бюджетним кодексом України (пункт 7 частини першої статті 2 цього Кодексу) встановлено, що повноваження на здійснення платежів з конкретною метою в процесі виконання бюджету надаються розпоряднику бюджетних коштів відповідно до бюджетного призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України (за підпунктами):

6) бюджетна установа - орган, установа чи організація, визначена Конституцією України, а також установа чи організація, створена у встановленому порядку органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим чи органами місцевого самоврядування, яка повністю утримується за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевих бюджетів. Бюджетні установи є неприбутковими;

9) бюджетне призначення - повноваження, надане головному розпоряднику бюджетних коштів цим Кодексом, законом про Державний бюджет України або рішенням про місцевий бюджет, що має кількісні та часові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування;

12) бюджетний розпис - документ, в якому встановлюється розподіл доходів та фінансування бюджету, бюджетних асигнувань головним розпорядникам бюджетних коштів по певних періодах року відповідно до бюджетної класифікації;

13) видатки бюджету - кошти, що спрямовуються на здійснення програм та заходів, передбачених відповідним бюджетом, за винятком коштів на погашення основної суми боргу та повернення надміру сплачених до бюджету сум;

15) головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень;

36) розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань та здійснення видатків з бюджету.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 21 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які проводяться за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Кошти бюджету, які отримують фізичні особи та юридичні особи, що не мають статусу бюджетної установи (одержувачі бюджетних коштів), надаються їм лише через розпорядника бюджетних коштів.

Статтею 30 Бюджетного кодексу України встановлено, що видатки Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, що пов'язані з реалізацією державних програм, перелік яких визначено статтею 87 цього Кодексу.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки, попередження та ліквідації надзвичайних ситуацій та наслідків стихійного лиха.

Згідно частини 4 статті 22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів розробляє план своєї діяльності відповідно до завдань та функцій, визначених нормативно-правовими актами, виходячи з необхідності досягнення конкретних результатів за рахунок бюджетних коштів; розробляє на підставі плану діяльності проект кошторису та бюджетні запити.

Бюджетні запити головний розпорядник подає Міністерству фінансів України чи місцевому фінансовому органу; отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України чи рішенні про місцевий бюджет, забезпечує управління бюджетними асигнуваннями.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.09.2002 №538-р схвалено Концепцію застосування програмно-цільового методу в бюджетному процесі. Згідно цієї Концепції метою запровадження програмно-цільового методу у бюджетному процесі є встановлення безпосереднього зв'язку між виділенням бюджетних коштів та результатами їх використання.

Запровадження програмно-цільового методу у бюджетному процесі спрямоване на забезпечення прозорості бюджетного процесу, що чітко визначає цілі і завдання, на досягнення яких витрачаються бюджетні кошти, підвищення рівня контролю за результатами виконання бюджетних програм.

Згідно статті 6 цієї Концепції документом, що визначає суму коштів, необхідних для виконання бюджетної програми, законодавчі підстави її реалізації, мету, завдання, напрями діяльності, відповідальних виконавців, результативні показники та інші характеристики бюджетної програми, на підставі якого здійснюється контроль за цільовим та ефективним використанням бюджетних коштів і аналіз виконання бюджетної програми являється паспорт бюджетної програми.

Паспорт бюджетної програми формується виходячи з бюджетних запитів, поданих головними розпорядниками бюджетних коштів, та відповідних бюджетних призначень. Паспорт розробляється головними розпорядниками бюджетних коштів щороку за кожною бюджетною програмою.

Паспорти бюджетних програм затверджуються спільним наказом Мінфіну та відповідного головного розпорядника бюджетних коштів у місячний термін з дня набрання чинності законом про державний бюджет.

Правила складання паспортів бюджетних програм та інформації про їх виконання затверджено наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2002 №1098, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.01.2003 за №47/7368.

Згідно пункту 2.1 цього наказу відповідальними за розробку і затвердження спільно з Міністерством фінансів паспортів бюджетних програм є головні розпорядники коштів державного бюджету.

Відповідно до пункту 1.4 зазначених Правил головні розпорядники розробляють паспорти бюджетних програм і подають їх на погодження Мінфіну разом з проектами наказів про їх затвердження в семиденний термін після набрання чинності Законом про Державний бюджет України на відповідний бюджетний період.

Відповідно до Додатку № 3 “Розподіл видатків Державного бюджету України на 2007 рік” до Закону України “Про державний бюджет на 2007 рік” за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету – “3201540”, кодом функціональної класифікації видатків та кредитування державного бюджету – “0320” Міністерству України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи виділено 324278,0 тис. грн. на “придбання спеціальної аварійно-рятувальної, пожежної техніки та обладнання вітчизняного виробництва, в тому числі чотирьох літаків АН-32П”.

З матеріалів справи вбачається, що торги проводились відповідно до плану закупівель та паспорту бюджетної програми на 2007 рік та за програмою КПКВ 3201540 “Придбання спеціальної аварійно-рятувальної, пожежної техніки та обладнання вітчизняного виробництва в тому числі літаків АН-32П”, затвердженою спільним наказом МНС України та Міністерства фінансів України від 24.02.2007 № 95/267.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 Положення про Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, затвердженого Указом Президента України від 10.10.2005, із змінами і доповненнями, внесеними Указом Президента України від 27 грудня 2005 року № 1842/2005, МНС України у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, а також цим Положенням.

Відповідно до п. 2 Положення про Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 листопада 2006 р. № 1539, МНС у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції і законів України, актами Кабінету Міністрів України та цим Положенням.

Торги проводилися відповідно до плану закупівель та паспортів програм на 2007 рік, та за програмою КПКВ 3201540 “Придбання спеціальної аварійно рятувальної, пожежної техніки та обладнання вітчизняного виробництва, в тому числі чотирьох літаків АН-32П”, затвердженою спільним наказом МНС та Міністерства фінансів України від 24.02.2007 № 95/267, МНС України у відповідності до плану закупівель на 2007 рік, та виконуючи вимоги Закону України “Про державний бюджет на 2007 рік”, 16 квітня 2007 року було розміщено оголошення в інформаційному бюлетені Тендерної палати України щодо закупівлі рукавів пожежних.

Таким чином, відповідачем правомірно включено до тендерної документації один із критеріїв оцінки предмету закупівлі “Документальне підтвердження вітчизняного виробництва предмету закупівлі”, оскільки Законом України “Про державний бюджет на 2007 рік” було передбачено придбання продукції вітчизняного виробництва.

Згідно статті 27 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти” Замовник відхиляє тендерну пропозицію у разі, якщо тендерна пропозиція не відповідає умовам тендерної документації.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно відхилено тендерну пропозицію позивача з огляду на її невідповідність п. 10 Тендерної документації та п. 1 ст. 27 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”.

Таким чином, апеляційна колегія вважає висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог правомірним.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апелянтом не надано будь-яких беззаперечних доказів в обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи та неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права при прийнятті оскаржуваного рішення у даній справі.

Згідно зі ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржене судове рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2008р. у даній справі відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “МІК” залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2008р. у справі № 11/382 – без змін.

Матеріали справи № 11/382 повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Сотніков С.В.

Судді                                                                                          Дикунська С.Я.

Дзюбко П.О.