ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2008 р. Справа № 55/104-08

вх. № 2990/5-55

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився

відповідача- Кручині Н.Г.

розглянувши справу за позовом Державного підприємства "Антрацит" , м. Антрацит", м. Антрацит

до Державного підприємства "Харківський електромеханічний завод", м. Х-в

про стягнення 31311,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Антрацит", м.Антрацит, звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Харківський електромеханічний завод", м. Х-в, 22905,66 грн. пені, 8405,76 грн. штрафу та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач в порушення умов договору поставки № 5570 від 18.10.05 р. та додаткових угод № 1 від 30.12.05 р., № 3 від 22.05.06 р. неналежним чином виконав свої зобов"язання щодо своєчасної поставки товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18 квітня 2008 р. було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 27 травня 2008 р.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій, посилаючись на сплив строку позовної давності.

Приймаючи до уваги неявку у судове засідання 27 травня 2008 року представника позивача, враховуючи принцип змагальності сторін та те, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також те, що у сторін необхідно витребувати додаткові документи, суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи на інший день.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27 травня 2008 р. було відкладено розгляд справи на 10 червня 2008 р.

10 червня 2008 року позивач надіслав на адресу господарського суду письмові пояснення стосовно наведених відповідачем заперечень щодо спливу строку позовної давності, де вказує на те, що позивачем було направлено претензію на адресу відповідача 21.03.2007 року з вимогою сплатити штрафні санкції за договором від 18.10.2005 року, але відповідь на адресу позивача не надійшла та претензія не була задоволена. Позивач вказує на те, що ст. 7 ГПК України встановлено, що претензія розглядається в місячний строк, який обчислюється з дня одержання претензії, то перебіг позовної давності строком в один рік, що передбачений п.2 ст.258 ЦК України, починається з 21.03.2007 року, а закінчується, враховуючи місячний термін розгляду претензії та не враховуючи поштовий пробіг -21.04.2008 року. Позивач зазначає, що ДП "Антрацит" звернулось за захистом своїх порушених прав в межах строку позовної давності, а саме 03.04.2008 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 червня 2008 р. було відкладено розгляд справи на 17 червня 2008 р.

Ухвалою заступника голови господарського суду від 17 червня 2008 р. було продожено строк розгляду справи за межи, передбачені ч. 1 ст 69 ГПК України, до 17 липня 2008 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 червня 2008 р. було відкладено розгляд справи на 07 липня 2008 р.

07 липня 2008 р. відповідач надав до суду доповнення до відзиву на позовну заяву, в яких просить суд застосувати строк позовної давності до заявлених вимог, у зв"язку зі спливом строку позовної давності, та відмовити з цих підстав у позові.

Представник позивача у судове засідання 07 липня 2008 року не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у призначеному судовому засіданні проти позову заперечувала, з мотивів наведених у відзиві на позов.

Представник відповідача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Ця заява розглянута судом та задоволена як така, що не суперечить чинному законодавству.

У відповідності до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами .

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноваженого представника відповідача, судом встановлено наступне.

18 жовтня 2005 р. між Державним підприємством "Антрацит" , м. Антрацит", м. Антрацит (далі позивач) та Державним підприємством "Харківський електромеханічний завод", м. Х-в (далі відповідач) на підставі тендерних торгів, що відбулись 23 серпня 2005 р., було укладено договір поставки № 5570, у відповідності до умов якого відповідач бере на себе зобов"язання виготовити і поставити продукцію, а позивач, в свою чергу, прийняти та оплатити її вартість в порядку та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 4.1 договору передбачено, що позивач поставляє продукцію протягом 30-ти календарних днів після одержання постачальником передплати у розмірі 100 %. Пунктом 4.3 договору передбачено, що датою постачання товару вважається дата передачі товару, зазначена у видатковій накладній чи товарно-транспортній накладній. Пунктом 5.1 договору передбачено, що ціна за продукцію вказана в специфікації № 1 і встановлюється в національній валюті. Пунктом 5.4 договору передбачено, у разі невчасного здійснення позивачем платежу, термін поставки віддаляється відповідно на кількість днів прострочення.. Пунктом 7.3 договору передбачена відповідальність сторін, за порушення відповідачем строків постачання товару, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,05 % від вартості простроченого для постачання товару за кожний день прострочення, але не більш подвійної облікової ставки НБУ. За прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 1% від вартості прострочення за постачання товару. Пунктом 11.2 договору передбачений строк дії договору, а саме договір набирає чинності в день його укладання і діє до 31 грудня 2005 р.

В специфікації № 1 до договору № 5570 від 18.10.05 р., яка відповідно до п. 1.2 договору є невід"ємною його частиною, зазначено найменування товару, асортимент, терміни поставки продукції та ціна.

Між сторонами була укладена додаткова угода № 1 від 30.12.05 р. до договору, в якій було змінено п. 11.2 договору та викладено в наступній редакції: "Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 01.07.06 р., а в частині виконанння зобов"язань - до повного і належного виконання цих зобов"язань."

Між сторонами була укладена додаткова угода №3 до договору від 22.05.06 р., в якій було внесено зміни до розділу 12 "Місцезнаходження і банківські реквізити сторін" у реквізити постачальника.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач звернувся до позивача з листом вих. № 20/В-672 від 20.06.06 р., в якому просив здійснити передплату 23 червня 2006 р. по договору поставки № 5570 від 18.10.05 р. та гарантував готовність електродвигунів до відгрузки- 21 липня 2006 р.

Позивач перерахував грошові кошти у сумі 840576 грн. на рахунок відповідача 30 червня 2006 р., що підтверджується платіжним дорученням № 15, в графі призначення платежу якого зазначено:"за двигун сінхронний згідно договору 5570 від 18.10.2005 ".

Таким чином відповідач отримав грошові кошти та повинен був поставити товар протягом 30 днів з дня отримання передплати, а саме 30 липня 2006 р.

Проте поставка товару була проведена відповідачем з простороченням в два етапи: 18 жовтня 2006 р., що підтверджується накладною № 1065 на суму 420288 грн. та 27 жовтня 2006 р., що підтверджується накладною № 1083 від 27.10.06 р. на суму 420288, 00 грн. Вказані накладні підписані обома сторонами, а також в них зазначений договір № 5570 від 18.10.05 р.

У зв"язку з простроченням поставки товару з боку відповідача, позивачем було нараховано пеню та висталено до оплати відповідачеві рахунок № 96 від 28.08.06 р. по сплаті пені у сумі 12608.64 грн., яка була сплачена останнім згідно платіжної вимоги- доручення № 836 від 29.09.06 р., в графі призначення платежу якого вказано:" сплата пені по договору №5570 від 18.10.05 р.".

Як вказує позивач у позовній заяві, ним було направлено на адресу відповідача претензію на суму 43920,06 грн. штрафних санкцій, проте відповіді з боку відповідача позивач не отримав, у зв"язку з чим позивач 17 квітня 2008 року звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача штрафних санкцій за неналежне виконання умов укладеного між сторонами договору поставки №5570 від 18.10.2005 року та додатків до нього.

Як вже було вищевказано умовами укладеного між сторонами договору, а саме пунктом 7.3 договору передбачена відповідальність сторін, за порушення відповідачем строків постачання товару, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,05 % від вартості простроченого для постачання товару за кожний день прострочення, але не більш подвійної облікової ставки НБУ. За прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 1% від вартості прострочення за постачання товару.

Відповідачем заявлено клопотання про застосування спливу строку позовної давності щодо стягнення пені та штрафу.

Позивач з цього приводу надав до господарського суду пояснення стосовно наведених відповідачем заперечень щодо спливу строку позовної давності, де вказує на те, що позивачем було направлено претензію на адресу відповідача 21.03.2007 року з вимогою сплатити штрафні санкції за договором від 18.10.2005 року, але відповідь на адресу позивача не надійшла та претензія не була задоволена. Позивач вказує на те, що ст. 7 ГПК України встановлено, що претензія розглядається в місячний строк, який обчислюється з дня одержання претензії, то перебіг позовної давності строком в один рік, що передбачений п.2 ст.258 ЦК України, починається з 21.03.2007 року, а закінчується, враховуючи місячний термін розгляду претензії та не враховуючи поштовий пробіг -21.04.2008 року. Позивач зазначає, що ДП "Антрацит" звернулось за захистом своїх порушених прав в межах строку позовної давності, а саме 03.04.2008 року.

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може бути встановлена спеціальна позовна давність та відповідно до п.1 ч.2 цієї статті позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки.

Матеріали справи свідчать про те, що кошти передплати були перераховані позивачем 30.06.06 р., тому у відповідності до умов договору відповідач повинен був поставити товар протягом 30 календарних днів після одержання постачальником передплати у розмірі 100% 30.07.06 р., проте поставив його 27.10.06 р та 18.10.06 р. з простроченням виконання зобов"язання. Таким чином з 31 липня 2006 року у відповідача наступило прострочення виконання прийнятого на нього зобов"язання, про що було відомо позивачу.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення пені у сумі 22905,66 грн. за період з 31.07.2006 року по 27.10.2006 року та штраф у сумі 8405,76 грн, однак як вже було вищевказано у відповідності до приписів п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягненння пені та штрафу 17 квітня 2008 року, тобто поза межами строку позовної давності для заявлених вимог, у зв"язку з чим відповідач просить суд застосувати строк позовної давності до заявлених вимог, у зв"язку зі спливом вказаного строку.

Твердження позивача про перебіг позовної давності строком в один рік, що передбачений п.2 ст.258 ЦК України, починається з 21.03.2007 року (позивач вказує про те, що 21.03.2007 року було направлено претензію відповідачу (вказана претезія відсутня в матеріалах справи), а закінчується, враховуючи місячний термін розгляду претензії та не враховуючи поштовий пробіг -21.04.2008 року, суд вважає неправомірним та помилковим.

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що за загальним правилом ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг як загальної, так і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідадалась або могла довідатися про порушення своїх прав. Отже, ст.261 Цивільного кодексу України пов"язує початок перебігу позовної давності лише з фактом обізнаності. Позивачу було відомо про порушене його право 31 липня 2006 року, з дня прострочення відповідачем прийнятого на себе зобов"язання щодо поставки товару у строки передбачені умовами укладеного між сторонами договору та додатків до нього.

Відповідно до ч.3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, а також сплив позовної давності, про застосування якої заявлено, є підставою для відмови від позову.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся з клопотання до суду про застосування строку позовної давності.

Суд розглянувши заяву відповідача про застосування строку позовної давності, враховуючи вищенаведені обставини та вимоги п.1 ч.2 ст.258 ЦК України , дійшов висновку про задоволення заяви щодо застосування спливу строку позовної давності та про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у сумі 35514, 30 грн. та штрафу у сумі 8405, 76 грн.

Згідно ст.49 ГПК України, при відмові в позові судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.124,129 Конституції України, ст.258, ч.3,4 ст. 267 ЦК України ст.ст. 4-2,4-3, 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст.82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити заяву відповідача про застосування строку позовної давності.

В позові відмовити.

Повний текст Рішення підписано 09 липня 2008 р.

Суддя