ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

28.07.08                                                                                           Справа № 5/53

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Зварич О.В.,

Юрченка Я.О.,

при секретарі Горбач Ю.Б.,

за участю представників:

від позивача - Скарвінко О.Є.

від відповідача (скаржник) - не з’явився

Розглядається апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненські торгівельні мережі»вих.№03/1/1-юр. від 03.07.2008 року

на рішення господарського суду Рівненської області від 27.06.2008 року (підписане 01.07.2008 року), суддя Войтюк В.Р.

у справі №5/53

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пивний Дім», м.Дніпропетровськ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненські торгівельні мережі», м.Рівне

про стягнення заборгованості в сумі 6916,04 грн.

в с т а н о в и в :

рішенням господарського суду Рівненської області від 27.06.2008 року по справі №5/53 позов задоволено частково, стягнено з ТзОВ «Рівненські торгівельні мережі»на користь ТзОВ «Пивний Дім» - 5133 грн. - основного боргу, 905,25 грн. - пені, 338,78 грн. - інфляційних, 502,57 грн. - річних. Відмовлено у стягненні 22 грн. - пені та 14,10 грн. - річних.

Рішення суду мотивоване тим, що заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар підтверджена матеріалами справи, підставна і підлягає до стягнення враховуючи положення ст.ст.193, 265 ГК України та ст. 692 ЦК України. Поряд з цим, суд враховуючи п.4.1 та 4.2 договору постачання продукції від 01.06.2007 року №25/05-07, з урахуванням передбаченого договором 30 - денного терміну для оплати продукції, вважає такими, що підлягають до задоволення - 905,25 грн. - пені та 502,57 грн. - річних, а також заявлені позивачем до стягнення 338,78 грн. - інфляційних.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ТзОВ «Рівненські торгівельні мережі»подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 27.06.2008 року по справі №5/53, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, вказуючи на те, що судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема судом не з’ясовано стану заборгованості відповідача перед позивачем.

Представник скаржника (відповідача) в судове засідання не з’явився, однак від відповідача надійшло до суду клопотання, в якому останній просить відкласти розгляд справи, у зв’язку з відрядженням представника до Вищого господарського суду України, проте доказів такого суду не подав.

Представник позивача просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, з підстав наведених у відзиві на апеляційну скаргу, вказуючи на те, що відповідач доказів оплати отриманого товару не подав. Поряд з цим, зазначав, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, та не спростовують наявність заборгованості.

Колегія суддів розглянувши клопотання відповідача, враховуючи те, що явка представників сторін не визнавалась обов’язковою, вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пивний Дім»(в тексті договору - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівненські торгівельні мережі»(в тексті договору - Покупець) укладено договір поставки №25/05-07, відповідно до умов якого позивач зобов’язувався передати у власність, а відповідач прийняти та розрахуватися за товар у терміни передбачені договором. Відповідно до п.2.1 та п.2.2 даного договору загальна вартість договору складається із суми всіх товарів, отриманих по накладних, оплата поставленого товару проводиться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача. Пунктом 2.6 договору передбачено, що відповідач повинен провести остаточний розрахунок із позивачем у відповідності з п.2.2 договору, але не пізніше 30 днів з моменту поставки товару.

На виконання договору від 01.06.2007 року №25/05-07, позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 25733 грн., що підтверджується накладною №1057 від 24.10.2007 року та довіреністю на отримання від ТзОВ «Пивний Дім»товару - алкогольних напоїв на зазначену суму.

Проте, відповідачем в порушення умов договору розрахунок за товар здійснено частково, а саме в сумі 20600 грн., що підтверджується банківськими виписками, розмір неоплаченої продукції становить 5133 грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ч.3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4.1. Договору від 01.06.2007 року №25/05-07 за несвоєчасну оплату поставленого Позивачем товару передбачена пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, а згідно із п. 4.2. за несвоєчасну та/або неповну оплату поставленого товару Відповідач оплачує Позивачу суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 10% (десяти відсотків) річних, що нараховується на загальну суму заборгованості за неоплачений товар за кожний календарний день прострочення платежу.

Згідно із п.2.6. відповідач повинен провести остаточний розрахунок із позивачем у відповідності з п.2.2 договору, але не пізніше 30 днів з моменту поставки товару. Таким чином, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що з урахуванням передбаченого договором 30-денного терміну для оплати продукції розмір пені становитиме - 905,03 грн., а розмір річних - 502,572 грн.

Поряд з цим, в зв’язку з простроченням виконання грошових зобов’язань відповідач повинен додатково сплатити позивачу 338, 78 грн. –інфляційних втрат, що поніс позивач в зв’язку з інфляцією.

Слід зазначити про те, що суд першої інстанції ухвалами від 08.05.2008 року та 19.05.2008 року, 19.05.2008 року, 17.06.2008 року зобов’язував відповідача подати відзив на позов та документи в обґрунтування відзиву, проте таких надано не було.

Як вбачається із тексту апеляційної скарги, відповідач в останній жодним чином позовні вимоги не спростовує і доказів належного виконання зобов’язань згідно договору поставки від 01.06.2007 року №25/05-07, а також доказів погашення заборгованості перед позивачем чи відсутності такої в розмірі 5133 грн. не подає.

Враховуючи наведене, доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.101,103,105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення господарського суду Рівненської області від 27.06.2008 року по справі №5/53 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненські торгівельні мережі»без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя: Якімець Г.Г.

Судді: Зварич О.В.

Юрченко Я.О.