ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.07.08 р.                     Справа № 20/384

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Державного підприємства „Енергоринок”, м.Київ

до відповідача Відкритого акціонерного товариства „Підприємство електричних мереж – „Енерговугілля”, м.Донецьк

про стягнення 10194158,73 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Бойко М.О. – за довіреністю

від відповідача Трофимова Н.А. – за довіреністю

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулося Державне підприємство „Енергоринок”, м.Київ, із позовом до Відкритого акціонерного товариства „Підприємство електричних мереж – „Енерговугілля”, м.Донецьк, про стягнення 10194158,73 грн. заборгованості за договором купівлі – продажу № 1048/01 від 22.04.2002р., з яких 8584265,90 грн. – сума основного боргу, 702970,10 грн. – сума пені, 167917,07 грн. – сума 3% річних, 713387,66 грн. – сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір купівлі – продажу № 1048/01 від 22.04.2002р.; рахунки – фактур; акти купівлі – продажу електроенергії; довідку про стан взаємних розрахунків; розрахунок інфляційних, 3% річних та пені.

Позивач надав суду заяву від 23.06.2008р. про затвердження мирової угоди, яка укладена між сторонами.

Позивач надав суду пояснення № 01/61-4463 від 21.07.2008р., у яких повідомив суд, що в процесі розгляду справи боржником здійснено часткове погашення заборгованості, у зв’язку з чим в укладеній мировій угоді боржник визнає суму основного боргу в розмірі 8265195,64 грн.

Відповідач надав суду відзив від 16.07.2008р., у якому посилається на укладену між сторонами мирову угоду стосовно суми основного боргу в розмірі 8584265,90 грн., у зв’язку з чим просить суд в цій частині позовних вимог провадження по справі припинити. Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних нарахувань, трьох процентів річних, пені, штрафу вважає, що задоволенню не підлягають, посилаючись на відсутність вини відповідача у простроченні платежів перед позивачем, виключність випадку майнового стану відповідача, значну дебіторську заборгованість перед відповідачем його споживачів за спожиту електроенергію, у зв’язку з чим просить суд зменшити суму пені строк позовної давності якої вже сплив. В обґрунтування своїх пояснень надав суду постанову Вищого господарського суду України № 30/121 від 02.08.2007р.; рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 45 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про електроенергетику” справа № 1-7/2002; постанову Вищого господарського суду України № 30/121-42/391 від 17.04.2008р.; договір між членами Оптового ринку електричної енергії України від 15.11.1996р. із додатком; довідку про структуру заборгованості за спожиту електричну енергію; рішення господарського суду Донецької області від 23.04.2008р.; розрахунок суми основного боргу за активну електроенергію на 01.09.2007р.; рішення господарського суду Донецької області № 37/68 від 15.04.2008р.; розрахунок суми основного боргу на 01.09.2007р.; рішення господарського суду Донецької області № 24/257 від 19.12.2006р. із розрахунок суми боргу за активну електричну енергію; рішення господарського суду Донецької області № 37/12 від 03.03.2008р.; розрахунок суми боргу за період з 01.10.2006р. по 01.07.2007р.; рішення господарського суду Донецької області № 7/266 від 20.11.2007р.; розрахунок суми боргу за період з 01.11.2005р. по 01.06.2007р.; рішення господарського суду Донецької області № 7/265 від 06.11.2007р.; розрахунок суми боргу за період з 01.01.2005р. по 01.01.2007р.; рішення господарського суду Донецької області від 03.03.2008р.; розрахунок суми боргу за період з 01.01.2007р. по 01.07.2007р.; рішення господарського суду Донецької області № 24/253 від 20.11.2006р.; розрахунок суми боргу на 23.10.2006р.; акт звірки взаємних розрахунків за спожиту електроенергію на 23.10.2006р.; наказ Міністерства вугільної промисловості України № 260 від 28.04.2006р. „Про утворення ліквідаційної комісії та здійснення заходів з ліквідації ДП „Шахта № 17-17 біс”; витяг № 14/41 з протоколу № 14 засідання Міжвідомчої комісії з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу від 08.08.2006р.; витяг № 29/135 з протоколу № 29 засідання Міжвідомчої комісії з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу від 26.10.2007р.; витяг № 31/141 з протоколу № 31 засідання Міжвідомчої комісії з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу від 09.11.2007р.; лист № 28/43 від 05.01.2007р.; лист № 28/152 від 11.01.2007р.; лист № 28/626 від 07.02.2007р.; лист № 28/699 від 12.02.2007р.; лист № 28/1045 від 02.03.2007р.; лист № 28/2082 від 04.05.2007р.; лист № 28/2966 від 04.07.2007р.; лист № 28/3238 від 20.07.2007р.; лист № 28/3247 від 20.07.2007р.; лист № 28/3248 від 20.07.2007р.; лист № 28/3657 від 17.08.2007р.; лист № 01/4010 від 11.09.2007р.; лист № 28/4249 від 28.09.2007р.; лист № 28/4299 від 01.10.2007р.; лист № 01/5647 від 17.12.2007р.; лист № 01/212 від 16.01.2008р.; лист № 28/366 від 23.01.2008р.

Позивач надав суду заперечення на відзив ВАТ „ПЕМ – „Енерговугілля” № 01/61-4465 від 21.07.2008р., у яких посилається на Закон України „Про електроенергетику” та наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень надав суду постанову Вищого господарського суду України № 10/292 від 20.02.2006р.; ухвалу Верховного суду України від 23.06.2005р.; постанову Вищого господарського суду України № 3/177 від 29.06.2005р.; постанову Вищого господарського суду України № 11/274(12/5) від 14.04.2005р.; ухвалу Верховного суду України від 25.05.2006р.; постанову Верховного суду України від 02.12.2003р.

Строк розгляду справи було продовжено судом за клопотанням сторін у відповідності до ч. 4 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошувались перерви з 17.01.2008р. до 07.02.2008р., з 29.05.2008р. до 23.06.2008р., з 23.06.2008р. до 03.07.2008р., з 03.07.2008р. до 16.07.2008р., з 16.07.2008р. до 22.07.2008р.

Дослідивши матеріали справи, та вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

22.04.2002р. між Державним підприємством „Енергоринок”, м.Київ (ДПЕ), та Відкритим акціонерним товариством „Підприємство електричних мереж – „Енерговугілля”, м.Донецьк (ЕК), був укладений договір купівлі – продажу електричної енергії № 1048/01 (далі – договір).

Пунктом 1 договору передбачено, що за цим договором ДПЕ зобов’язався продати, а ЕК зобов’язався купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що остаточний розрахунок за куплену ЕК в ДПЕ електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється ЕК до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, з поточних або інших (крім поточного із спеціальним режимом використання) рахункв ЕК. У цьому випадку ЕК зобов”язалося обов”язково вказати призначення платежу.

Пунктом 6.3.2 договору передбачено, що ЕК несе відповідальність за порушення строків оплати за отриману електроенергію, відповідно до ст. 5 цього договору. В разі несплати ЕК за куплену в ДПЕ електроенергію відповідно до термінів, встановлених п. 5.4 цього договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати ДПЕ може нараховувати ЕК неустойку у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення. Сплата ЕК неустойки здійснюється з поточного рахунку ЕК на поточний рахунок ДПЕ і не звільняє її від обов’язку відшкодувати збитки, спричинені несплатою або несвоєчасною оплатою отриманої електроенергії.

Позивач належним чином виконав свої зобов’язання за договором, а саме постачав відповідачеві електричну енергію, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами, зокрема рахунками – фактури, актами купівлі – продажу електроенергії.

Відповідач свого обов’язку за вищезазначеним договором не виконав, чим порушив умови договору.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов’язань за договором, позивач звернувся до суду із позовними вимогами, та просить суд стягнути з відповідача 8584265,90 грн. – суми основного боргу, 702970,10 грн. – суми пені, 167917,07 грн. – суми 3% річних, 713387,66 грн. – суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів.

Згідно із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Згідно із ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Під час розгляду справи сторони звернулися до суду із заявою від 23.06.2008р. про затвердження мирової угоди від 23.06.2008р. у справі № 20/384, відповідно до умов якої домовились про її укладення на стадії судового провадження. Боржник зобов”язується погасити свою заборгованість за отриману електричну енергію в розмірі 8265195,64 грн., які підлягають перерахуванню згідно із графікам.

Відповідно до умов мирової угоди, Державне підприємство „Енергоринок”, м.Київ, та Відкрите акціонерне товариство „Підприємство електричних мереж – „Енерговугілля”, м.Донецьк, уклали зазначену мирову угоду про наступне:

1. Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.12.2007 порушено провадження у справі № 20/384 за позовом Державного підприємства „Енергоринок”, м.Київ, до Відкритого акціонерного товариства „Підприємство електричних мереж – „Енерговугілля”, м.Донецьк, про стягнення основного боргу в сумі 8 584 265,90 грн. за електричну енергію, придбану за договором між членами оптового ринку електричної енергії від 15.11.1996 (далі - ДЧОРЕ), та за договором купівлі-продажу електричної енергії від 22.04.2002 № 1048/01 (далі - Договір від 22.04.2002 № 1048/01) в період з 01.10.2006 по 31.01.2007 включно, пені - 702 970,10 грн., 3% річних - 167 917,07 грн., інфляційних нарахувань - 713 387,66 грн., а всього 10 168 540,73 грн.

2. Відповідач визнає в повному обсязі вимоги Позивача про стягнення основного боргу в сумі 8 265 195,64 грн. за електричну енергію, куповану за ДЧОРЕ та за договором від 22.04.2002 № 1048/01 в період з 01.10.2006 по 31.01.2007 включно (надалі - "заборгованість").

Відповідно до ст. 604 Цивільного кодексу України, вказані в першому реченні цього пункту Мирової угоди зобов'язання Відповідача за ДЧОРЕ та договором від 22.04.2002 № 1048/01 зі сплати заборгованості в сумі 8 265 195,64 грн., припиняються заміною їх новими зобов'язаннями, які виникають з цієї Мирової угоди. При цьому, укладення цієї Мирової угоди не припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з заборгованістю 8 265 195,64 грн.

3. Погашення заборгованості здійснюється Відповідачем шляхом щомісячного перерахування рівними частками грошових коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Позивача № 1 у ГОУ ВАТ "Державний ощадний банк України" із обов'язковим зазначенням у призначенні платежу реквізитів цієї Мирової угоди, періоду виникнення заборгованості, в погашення якої здійснюється платіж, в т.ч. ПДВ.

4. Загальний строк погашення заборгованості Відповідача перед Позивачем встановлюється 1 рік 2 місяці з моменту настання терміну здійснення першого платежу за цією Мировою Угодою.

5. Перший платіж із погашення заборгованості, що підлягає реструктуризації за цією Мировою Угодою, повинен бути здійснений не пізніше "30" червня 2009 року.

6. Кожний черговий платіж має бути здійснений Відповідачем не пізніше останнього числа місяця, в якому він (платіж) підлягає перерахуванню згідно з наведеним графіком:

7. Відповідач має право дострокового здійснення платежу в погашення наступних щомісячних платежів, але лише за умови повної сплати щомісячних платежів, термін сплати яких вже настав (з обов'язковим наданням Відповідачем Позивачу, у кожному такому випадку, письмового повідомлення не менше ніж за два дні до здійснення дострокового платежу).

7.1. Сума, що підлягає сплаті в рахунок наступних щомісячних платежів зменшується на розмір достроково сплаченої суми шляхом:

а) спочатку повного погашення за рахунок цієї суми наступного щомісячного платежу;

б) послідовного погашення за рахунок залишку цієї суми кожного наступного щомісячного платежу.

При цьому, таке дострокове погашення заборгованості не змінює дати здійснення наступних щомісячних платежів.

7.2. За умови дострокового часткового погашення заборгованості в порядку виконання ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" від 23.06.2005 № 2711-IV (у випадку зміни розрахункової дати, визначеної цим Законом) або Постанов Кабінету Міністрів України про затвердження порядку перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання і водовідведення, затверджених для населення, розмір одного чи декількох щомісячних платежів зменшується на розмір достроково сплаченої суми заборгованості шляхом:

а) спочатку повного погашення за рахунок цієї суми останнього щомісячного платежу;

б) послідовного погашення за рахунок залишку цієї суми кожного попереднього останньому щомісячного платежу.

7.3. У випадку, якщо у Відповідача існує прострочення оплати щомісячних платежів за попередні періоди, він не має права здійснювати платіж з метою дострокового погашення наступних щомісячних платежів, при цьому, такі платежі зараховуються на погашення простроченої оплати щомісячних платежів з найдавнішим терміном її виникнення.

8. Погашення заборгованості може бути здійснено за рахунок віднесення в погашення заборгованості сум, що сплачені Відповідачем понад стовідсоткову вартість поточної електроенергії.

9. Протягом дії цієї Мирової Угоди Відповідач зобов'язується здійснювати повну оплату щомісячних платежів відповідно до умов цієї Мирової Угоди.

10. У випадку прострочення на строк понад десять календарних днів від дати, до якої мав бути здійснений щомісячний платіж, Позивач має право нарахувати пеню, а Відповідач, в разі нарахування Позивачем пені зобов'язаний сплатити її на користь Позивача.

Пеня нараховується Позивачем за весь період прострочення у вигляді відсотків від суми такого щомісячного платежу, яка підлягає сплаті та не сплачена Відповідачем, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діятиме на дату, коли повинен був бути здійснений щомісячний платіж. Нарахування пені припиняється після повної сплати Відповідачем простроченого щомісячного платежу.

11. Сплата пені здійснюється з поточних рахунків Відповідача на поточний рахунок Позивача з обов'язковим зазначенням в призначенні платежу реквізитів цієї Мирової Угоди.

12. У випадку невиконання Відповідачем умов цієї мирової угоди, в т.ч. невчасного здійснення чергового платежу, ДП "Енергоринок" має право на власний розсуд або звернутись до господарського суду Донецької області з позовом про спонукання Відповідача виконувати умови цієї мирової угоди, або направити ухвалу господарського суду Донецької області про затвердження цієї мирової угоди на примусове виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Якщо Відповідач тричі (тричі поспіль або нарізно протягом строку розстрочення заборгованості) допускає порушення та/або неналежне виконання умов, визначених цією Мировою угодою - дія цієї Мирової угоди в частині надання Відповідачу розстрочки погашення заборгованості, може бути припинена Позивачем в односторонньому порядку з першого числа місяця наступного за місяцем, в якому відбулося третє порушення. Для припинення дії Мирової угоди в частині надання Відповідачу розстрочки погашення заборгованості достатньо письмового повідомлення Позивача Відповідачу про таке припинення.

У випадку припинення дії цієї Мирової угоди в частині надання Відповідачу розстрочки погашення заборгованості, останній зобов'язаний протягом десяти календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення Позивача про припинення дії Мирової угоди в частині надання Відповідачу розстрочки погашення заборгованості сплатити не сплачену частину всієї заборгованості, яка розстрочена цією Мировою угодою і нараховані Позивачем штрафні та інші санкції.

Після спливу вказаного десятиденного строку Позивач має право на стягнення з Відповідача в судовому порядку всіє заборгованості, яка розстрочена цією Мировою угодою, штрафних та інших санкцій.

13. Враховуючи вищевикладене, ДП "Енергоринок" та ВАТ "ПЕМ - Енерговугілля" дійшли згоди про врегулювання судового спору щодо заборгованості шляхом укладення цієї Мирової угоди в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 8265195,64 грн. за період з 01.10.2006 по 31.01.2007 включно. Інші позовні вимоги Позивача вирішуються господарським судом Донецької області по суті.

14. Ця мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження господарським судом Донецької області та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цією мировою угодою.

15. Сторони цієї мирової угоди узгодили, що судові витрати у справі № 20/384 по сплаті державного мита у розмірі 25500,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118,00 грн. покладаються на ВАТ "ПЕМ - Енерговугілля", яке в десятиденний термін з моменту затвердження даної мирової угоди господарським судом Донецької області зобов'язане перерахувати ці суми на поточний рахунок ДП "Енергоринок".

16. Сторони домовились, що всі права та обов'язки, які ґрунтуються на даній угоді, зберігають свою чинність для їх правонаступників.

17. Мирова угода укладена в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному для Сторін, і один примірник для господарського суду Донецької області.

Відповідно до умов мирової угоди, сторони домовились про її укладення на стадії судового провадження з метою врегулювання спору по справі № 20/384.

Розглянувши зазначену мирову угоду, суд встановив, що умови мирової угоди не суперечать чинному законодавству України й не порушують прав і охоронюваних законом інтересів сторін. Повноваження представників сторін на вчинення зазначених дій перевірено, правові наслідки укладення мирової угоди сторонами з’ясовано, на підставі чого мирову угоду слід затвердити, провадження у справі в частині стягнення 8265195,64 грн. – суми основного боргу слід припинити відповідно до п. 7 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач під час розгляду справи повідомив суд про часткову сплату основного боргу в розмірі 319070,26 грн., про що надав суду пояснення № 01/61-4463 від 21.07.2008р., а також довідку про стан взаємних розрахунків між ДП „Енергоринок” та ВАТ „ПЕМ-Енерговугілля” за продану з ОРЕ електроенергію в період з 01.10.2006р. по 31.01.2007р. станом на 01.07.2008р.

Зважаючи на вищевикладене в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 319070,26 грн. суд припиняє провадження по справі, відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв’язку з відсутністю предмету спору внаслідок його погашення під час вирішення спору, проти чого сторони не заперечили.

Відповідно до пункту 5 ст. 92 Конституції України, принципи організації та експлуатації енергосистем визначаються виключно законами України.

Таким є Закон України «Про електроенергетику» (далі по тексту Закон № 575/97-ВР), який, відповідно до преамбули, визначає правові, економічні і організаційні принципи діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.

Статтею 15 Закону № 575/97-ВР, передбачено, що купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких більш ніж граничні показники, а також на вітроелектростанціях, незалежно від величини встановленої потужності чи обсягів відпуску електричної енергії (окрім електричної енергії, виробленої на теплоелектроцентралях, які входять до складу енергопостачальників, для споживання на території здійснення ліцензійної діяльності), та весь її оптовий продаж здійснюється на оптовому ринку електричної енергії України. Оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору; у договорі визначаються мета та умови діяльності, права, обов'язки та відповідальність сторін; Правила оптового ринку електричної енергії України є невід'ємною частиною договору і визначають механізм функціонування оптового ринку електричної енергії України, порядок розподілу навантажень між генеруючими джерелами, правила формування ринкової ціни на електричну енергію (ч. 1, 2, 4, 5 ст. 15 Закону № 575/97-ВР).

Договір між членами оптового ринку електричної енергії укладено 15 листопада 1996г. (далі по тексту ДЧОРЕ). Згідно додатку 1 до ДЧОРЕ, сторонами ДЧОРЕ та членами оптового ринку електричної енергії є як позивач, так і відповідач. Проаналізував умови ДЧОРЕ, суд дійшов до висновку що діяльність членів оптового ринку електроенергії є різновидом спільної господарської діяльності.

В силу ч. 6 ст. 15 Закону № 575/97-ВР, всі учасники оптового ринку електричної енергії укладають договори купівлі-продажу електричної енергії з суб'єктом підприємницької діяльності, який здійснює оптове постачання електричній енергії відповідно до ДЧОРЕ

Порядок проведення розрахунків на оптовому ринку електричної енергії встановлено статтею 15-1 Закону № 575/97-ВР, згідно якої для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України та спожиту електричну енергію енергопостачальники, що здійснюють підприємницьку діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відособлені підрозділи та оптовий постачальник електричній енергії (ним є ДП «Енергоринок») відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання.

За визначенням, яке міститься у ст. 1 Закону № 575/97-ВР, поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії – це рахунки суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють постачання електричній енергії на закріпленій території та оптове постачання електричній енергії, відкриті в уповноваженому банку і призначені виключно для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії.

Розподіл уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання здійснюється без платіжних доручень на підставі алгоритму оптового ринку електричної енергії, який встановлюється Національною комісією регулювання електроенергетики України між членам оптового ринку.

Судом встановлено, що обов’язкові відносини сторін у даній справі ґрунтуються на договорі № 1048/01 від 22.04.2002 р., укладеному між державним підприємством «Енергоринок» та ВАТ «Підприємством електричних мереж – «Енерговугілля». Відповідно до п. 2.1. Договору № 1048/01 від 22.04.2002 р, сторони за договором визнають свої зобов'язання по ДЧОРЕ.

Невід’ємною частиною ДЧОРЕ є додаток 4- Інструкція про порядок використання коштів Оптового ринку електричної енергії України (далі – ІВКОР).

За визначенням, яке міститься у Розділі 2 ІВКОР, кошти Оптового ранку – це кошти, які поступають на поточні рахунки із спеціальним режимом використання Місцевих постачальників та Оптового постачальника, і є власністю учасників Оптового ринку і підлягають розподілу згідно алгоритму, затвердженим НКРЕ.

Таким чином, кошті, що поступають на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, є власністю всіх учасників оптового ринку електричної енергії і розподіляються без участі суб'єкта, що відкрив такий рахунок, на підставі алгоритму, затвердженого Національної комісією регулювання електроенергетики України.

Аналогічну точку зору виклав Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 12.02.2002г. № 3-рп/2002 у справі № 1-7/2002, з якого випливає, що, оскільки електроенергія є специфічним товаром, який виробляється і споживається одночасно, її слід розглядати як сумісну власність всіх учасників енергоринку. Кожний з них має право тільки на частину доходу від своєї діяльності по виробництву, розподілу або постачанню електроенергії. Тобто, акумульовані на розподільних рахунках кошти не є власністю якого-небудь окремого суб'єкта правовідносин. Правомірність розподілу певної частини коштів наступає тільки після перерахування їх з розподільного на відповідний поточний рахунок. . Виходячи з аналізу функцій уповноваженого банку, є підстави стверджувати, що він неправомочний на власний розсуд користуватися та розпоряджатися майном учасників Договору (ДЧОРЕ) і не стає суб'єктом права власності, здійснюючи операції з їхніми коштами. Ці повноваження залишаються за юридичними особами, які діють на енергоринку, оскільки кошти надалі перебувають в їхньому володінні і вони не втрачають можливості визначати юридичну і фактичну долю належної їм частки. (п. 2 і п. 3 тексти Рішення).

Сума коштів, що перераховується ДП «Енергоринок» за здійснення діяльності на Оптовому ринку, визначається виходячи із затвердженого кошторису.

З системного аналізу алгоритму розподілу засобів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕ від 04.02.2002г. № 117, випливає, що з рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника на поточний рахунок ДП «Енергоринок» перераховуються грошові кошти в розмірі, передбаченому кошторисом ДП «Енергоринок» в повному об'ємі, незалежно від об'єму надходження грошових коштів від енергопостачальників.

Таким чином, у складі грошових коштів, які позивач просить стягнути у своєму позові кошти, що є потенційною власністю ДП «Енергоринок».

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Інфляція грошових коштів за своєю економічною природою та правовими наслідками є збитками підприємства, які викликані певними економічними процесами в державі, у результаті яких відбувається знецінювання грошових коштів, а три відсотка річних є платою за користування чужими грошовими коштами.

Оскільки, як зазначалось вище, стягувані кошти не є власністю ДП "Енергоринок", у нього відсутні правові підстави для стягнення сум три відсотка річних та інфляції.

Зазначений висновок випливає також з наступного.

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України, стягнення з боржника на користь кредитора сум інфляційних збитків та 3% річних за своєю правовою природою є самостійним способом захисту цивільних прав.

Згідно із ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 21 зазначеного кодексу, позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Фактичні обставини справи не свідчать про те, що відповідач користувався грошовими коштами, що належать або призначаються безпосередньо та виключно позивачеві, та що належні саме позивачеві грошові кошти знецінювалися внаслідок інфляційних процесів.

Отже, вимоги щодо стягнення саме на користь позивача сум збитків від інфляції та відсотків за користування грошовими коштами у даному випадку не є обґрунтованими, оскільки в силу вищенаведеного позивач не зазнав та не міг зазнати цих збитків внаслідок того, що він не є навіть потенційним власником цих коштів, а сплати на свою користь сум відсотків за користування грошами не може вимагати особа, якій ці кошти не належать.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення сум інфляційних збитків та 3% річних не є обґрунтованими, оскільки за даних обставин відсутнє порушення відповідачем майнових прав (інфляційні збитки, користування грошовими коштами) безпосередньо позивача.

Крім того, згідно ДЧОРЕ, позивач має статус розпорядника коштів Оптового ринку електричної енергії, в обов'язки якого входить забезпечення збору платежів від Постачальників електричній енергії згідно Інструкції про порядок використання засобів оптового ринку електричної енергії (ІВКОР).

Проте при цьому, ДЧОРЕ як різновид договору про спільну господарську діяльність не містить право або обов'язок ДП «Енергоринок» притягати до будь-якої фінансової відповідальності члена ДЧОРЕ за невиконання останнім зобов'язань по оплаті електричної енергії.

Договір № 1048/01 від 22.04.2002 р. також не містить положення про відповідальність покупця електроенергії у вигляді сплати збитків від інфляції та трьох відсотків річних за прострочення сплати за придбану електричну енергію.

Отже, позовні вимоги в цій частині позову заявлені позивачем без належних підстав, у зв'язку з чим у їх задоволенні слід відмовити.

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача пені у сумі 702970,10 грн. за прострочення оплаті електричної енергії, придбаної в період з жовтня 2006г. по січень 2007г.

Згідно ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, до позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується скорочений термін позовної давності в один рік.

Відповідно до п. 5.4 Договору № 1048/01 від 22.04.2002 р., остаточний розрахунок за куплену електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється відповідачем до 14 (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Позивач звернувся до суду із позовом 17.12.2007г., тобто після закінчення строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені, нарахованої на суму заборгованості за придбану в жовтні та листопаді 2007р. електроенергію розмір якої складає 702970,10 грн.

Відповідач заявив про застосування терміну позовної давності до вимог про стягнення пені.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом за заявою сторони в спорі, заявленою до винесення ухвали. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові, у зв’язку з чим у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 702970,10 грн. слід відмовити.

Решта позовних вимог в цій частині позову в сумі 31976,02 грн. обґрунтована матеріалами справи, відповідає фактичним обставинам справи, приписам укладеного сторонами договору та чинного законодавства України.

Разом з тим, відповідач звернувся до суду з клопотанням про зменшення суми пені посилаючись на наступні підстави:

ВАТ «ПЕМ – Енерговугілля» є підприємством, яке забезпечує постачання електричної енергії для населення, бюджетних організацій, підприємств, які надають комунальні послуги населенню, промисловим підприємствам Донецької області, підприємствам вугільної промисловості, більшість яких заснована на державній або комунальній формі власності. Вищезазначені споживачі електричної енергії не належним чином виконують свої зобов'язання по оплаті поставленої електроенергії та за спірний період заборгованість цих підприємств перед ВАТ «ПЕМ – Енерговугілля» склала 7 284 954,68, що підтверджується рішеннями судів і розрахунками суми заборгованості, актами звірок, з яких: 530 532,05 грн. – заборгованість підприємств, які надають комунальні послуги населенню, 6 720 577,65 грн. - заборгованість підприємств вугільної промисловості, зокрема шахти 3-ої групи і шахти, які знаходяться у стадії ліквідації, 33484,98 грн. – заборгованість бюджетних організацій.

Рішення господарських судів про стягнення заборгованості з шахт третьої групи і шахт, які знаходяться у стадії ліквідації, накази для примусового виконання рішень направлені до виконавчої служби, проте, виконання по ним зупинено у зв'язку з тим, що частина цих підприємств внесені до Переліку підприємств, які беруть участь в погашенні заборгованості відповідно до Закону України «Про забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» № 2711; частина шахт не фінансуються або не дотуються належним чином з державного бюджету та, відповідно, не мають можливості сплатити свою заборгованість перед Відповідачем.

Крім того, деяких споживачів ВАТ «ПЕМ – Енерговугілля» не має можливості відключити від електричного постачання, у тому числі і при наявності заборгованості, встановлена екологічна броня (мінімальний рівень споживання електричної енергії споживачем, який забезпечує передумови для запобігання виникнення надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру) та таким чином мінімізувати свої збитки.

З огляду на те, що розрахунки за електроенергію на Оптовому ринку здійснюються з використанням виключно рахунків із спеціальним режимом використання і відповідно до алгоритму, затвердженим НКРЕ України, наявність заборгованості споживачів електричної енергії свідчить про неможливість своєчасного виконання зобов'язань постачальником електроенергії за регульованим тарифом (Відповідачем у справі) по оплаті купленої електроенергії перед Позивачем, що, у свою чергу, свідчить про відсутність прямої вини Відповідача в порушенні зобов'язань перед Позивачем.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу, статті 233 Господарські кодекси України, п.3 ст. 551 ЦК України, у випадку, якщо штрафні санкції, що підлягають сплаті значно перевищують збитки кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути прийнято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь в зобов'язанні; не тільки майнові, але і інші інтереси сторін, які заслуговують увагу.

Приймаючи до уваги, відсутність прямої вини Відповідача в простроченні платежів перед Позивачем, винятковість цього випадку, майновий стан Відповідача, значну дебіторську заборгованість перед Відповідачем його споживачів за спожиту електроенергію.

Суд вважає за можливим зменшити суму пені строк позовної давності щодо стягнення якої ще не закінчився до 100 000 грн.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У судовому засіданні представник відповідача просив суд зменшити розмір стягуваної пені до 100000,00 грн., посилаючись на відсутність вини відповідача у простроченні платежів перед позивачем, виключність випадку майнового стану відповідача, значну дебіторську заборгованість перед відповідачем його споживачів за спожиту електроенергію.

Зважаючи на вищевикладене, на те, що Відкрите акціонерне товариство „Підприємство електричних мереж – „Енерговугілля”, м.Донецьк забезпечує безперебійне надання послуг з постачання електричної енергії населенню та бюджетним установам, приймаючи до уваги систематичні неплатежі населення за надані послуги, суд зменшує суму стягуваної з відповідача на користь позивача пені до 100000,00 грн., скориставшись правом, наданим суду п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, оскільки обставини, на які посилається відповідач, є винятковими.

Решта позовних вимог підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями договору купівлі – продажу № 1048/01 від 22.04.2002р., рахунків – фактури, актів купівлі – продажу електроенергії, довідки про стан взаємних розрахунків.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 31976,02 грн. – суми пені є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, сплатив частково суму основного боргу в розмірі 319070,26 грн., уклав мирову угоду із позивачем щодо стягнення суми основного боргу в розмірі 8265195,64 грн., але доказів повної сплати суми заборгованості на користь позивача суду не надав.

Судові витрати покласти на позивача та відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 33, 43, 44, 49, п. п. 1-1, 7 ст. 80, ст. ст. 82 – 85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 193, 233 Господарського кодексу України, ч. 2 ст. 258, ч. 3, 4 ст. 267, ст. ст. 509, 525, 526, 530, 604, 625 Цивільного кодексу України, п. 5 ст. 92 Конституції України, Закону України „Про електроенергетику”, Закону України № 575/97-ВР, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Державного підприємства „Енергоринок”, м.Київ, до Відкритого акціонерного товариства „Підприємство електричних мереж – „Енерговугілля”, м.Донецьк, - задовольнити частково.

Розмір стягуваної пені – зменшити до 100000,00 грн.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Підприємство електричних мереж – „Енерговугілля” (83055, м.Донецьк, вул. Челюскінців, 151, поточний рахунок 001 в АКБ „Капітал” м.Донецька, МФО 334828, ) на користь Державного підприємства „Енергоринок” (01032, м.Київ, вул. Комінтерну, 27, поточний рахунок № 1 в Головному операційному управлінні ВАТ „Державний ощадний банк України”, МФО 300465) 31976,02 грн. – суму пені, 21552,94 грн. – витрати по сплаті державного мита, 99,73 грн. – витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Провадження у справі в частині стягнення з відповідача 319070,26 грн. – суми основного боргу, - припинити, відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

У задоволенні позовних вимог стосовно стягнення з відповідача на користь позивача 167917,07 грн. – суми 3% річних, 713387,66 грн. – суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 68023,98 грн. – суми пені, - відмовити.

Затвердити мирову угоду, укладену між Державним підприємством „Енергоринок”, (01032, м.Київ, вул. Комінтерну, 27, поточний рахунок зі спеціальним режимом використання в національній валюті № 1 в ГОУ ВАТ „Ощадбанк”, МФО 300465, ) та Відкритим акціонерним товариством „Підприємство електричних мереж – „Енерговугілля” (83055, м.Донецьк, вул. Челюскінців, 151, поточний рахунок 001 в АКБ „Капітал” м.Донецька, МФО 334828, ), у відповідності до умов якої:

1. Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.12.2007 порушено провадження у справі № 20/384 за позовом Державного підприємства „Енергоринок”, м.Київ, до Відкритого акціонерного товариства „Підприємство електричних мереж – „Енерговугілля”, м.Донецьк, про стягнення основного боргу в сумі 8 584 265,90 грн. за електричну енергію, придбану за договором між членами оптового ринку електричної енергії від 15.11.1996 (далі - ДЧОРЕ), та за договором купівлі-продажу електричної енергії від 22.04.2002 № 1048/01 (далі - Договір від 22.04.2002 № 1048/01) в період з 01.10.2006 по 31.01.2007 включно, пені - 702 970,10 грн., 3% річних - 167 917,07 грн., інфляційних нарахувань - 713 387,66 грн., а всього 10 168 540,73 грн.

2. Відповідач визнає в повному обсязі вимоги Позивача про стягнення основного боргу в сумі 8 265 195,64 грн. за електричну енергію, куповану за ДЧОРЕ та за договором від 22.04.2002 № 1048/01 в період з 01.10.2006 по 31.01.2007 включно (надалі - "заборгованість").

Відповідно до ст. 604 Цивільного кодексу України, вказані в першому реченні цього пункту Мирової угоди зобов'язання Відповідача за ДЧОРЕ та договором від 22.04.2002 № 1048/01 зі сплати заборгованості в сумі 8 265 195,64 грн., припиняються заміною їх новими зобов'язаннями, які виникають з цієї Мирової угоди. При цьому, укладення цієї Мирової угоди не припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з заборгованістю 8 265 195,64 грн.

3. Погашення заборгованості здійснюється Відповідачем шляхом щомісячного перерахування рівними частками грошових коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Позивача № 1 у ГОУ ВАТ "Державний ощадний банк України" із обов'язковим зазначенням у призначенні платежу реквізитів цієї Мирової угоди, періоду виникнення заборгованості, в погашення якої здійснюється платіж, в т.ч. ПДВ.

4. Загальний строк погашення заборгованості Відповідача перед Позивачем встановлюється 1 рік 2 місяці з моменту настання терміну здійснення першого платежу за цією Мировою Угодою.

5. Перший платіж із погашення заборгованості, що підлягає реструктуризації за цією Мировою Угодою, повинен бути здійснений не пізніше "30" червня 2009 року.

6. Кожний черговий платіж має бути здійснений Відповідачем не пізніше останнього числа місяця, в якому він (платіж) підлягає перерахуванню згідно з наведеним графіком:

7. Відповідач має право дострокового здійснення платежу в погашення наступних щомісячних платежів, але лише за умови повної сплати щомісячних платежів, термін сплати яких вже настав (з обов'язковим наданням Відповідачем Позивачу, у кожному такому випадку, письмового повідомлення не менше ніж за два дні до здійснення дострокового платежу).

7.1. Сума, що підлягає сплаті в рахунок наступних щомісячних платежів зменшується на розмір достроково сплаченої суми шляхом:

а) спочатку повного погашення за рахунок цієї суми наступного щомісячного платежу;

б) послідовного погашення за рахунок залишку цієї суми кожного наступного щомісячного платежу.

При цьому, таке дострокове погашення заборгованості не змінює дати здійснення наступних щомісячних платежів.

7.2. За умови дострокового часткового погашення заборгованості в порядку виконання ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" від 23.06.2005 № 2711-IV (у випадку зміни розрахункової дати, визначеної цим Законом) або Постанов Кабінету Міністрів України про затвердження порядку перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання і водовідведення, затверджених для населення, розмір одного чи декількох щомісячних платежів зменшується на розмір достроково сплаченої суми заборгованості шляхом:

а) спочатку повного погашення за рахунок цієї суми останнього щомісячного платежу;

б) послідовного погашення за рахунок залишку цієї суми кожного попереднього останньому щомісячного платежу.

7.3. У випадку, якщо у Відповідача існує прострочення оплати щомісячних платежів за попередні періоди, він не має права здійснювати платіж з метою дострокового погашення наступних щомісячних платежів, при цьому, такі платежі зараховуються на погашення простроченої оплати щомісячних платежів з найдавнішим терміном її виникнення.

8. Погашення заборгованості може бути здійснено за рахунок віднесення в погашення заборгованості сум, що сплачені Відповідачем понад стовідсоткову вартість поточної електроенергії.

9. Протягом дії цієї Мирової Угоди Відповідач зобов'язується здійснювати повну оплату щомісячних платежів відповідно до умов цієї Мирової Угоди.

10. У випадку прострочення на строк понад десять календарних днів від дати, до якої мав бути здійснений щомісячний платіж, Позивач має право нарахувати пеню, а Відповідач, в разі нарахування Позивачем пені зобов'язаний сплатити її на користь Позивача.

Пеня нараховується Позивачем за весь період прострочення у вигляді відсотків від суми такого щомісячного платежу, яка підлягає сплаті та не сплачена Відповідачем, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діятиме на дату, коли повинен був бути здійснений щомісячний платіж. Нарахування пені припиняється після повної сплати Відповідачем простроченого щомісячного платежу.

11. Сплата пені здійснюється з поточних рахунків Відповідача на поточний рахунок Позивача з обов'язковим зазначенням в призначенні платежу реквізитів цієї Мирової Угоди.

12. У випадку невиконання Відповідачем умов цієї мирової угоди, в т.ч. невчасного здійснення чергового платежу, ДП "Енергоринок" має право на власний розсуд або звернутись до господарського суду Донецької області з позовом про спонукання Відповідача виконувати умови цієї мирової угоди, або направити ухвалу господарського суду Донецької області про затвердження цієї мирової угоди на примусове виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Якщо Відповідач тричі (тричі поспіль або нарізно протягом строку розстрочення заборгованості) допускає порушення та/або неналежне виконання умов, визначених цією Мировою угодою - дія цієї Мирової угоди в частині надання Відповідачу розстрочки погашення заборгованості, може бути припинена Позивачем в односторонньому порядку з першого числа місяця наступного за місяцем, в якому відбулося третє порушення. Для припинення дії Мирової угоди в частині надання Відповідачу розстрочки погашення заборгованості достатньо письмового повідомлення Позивача Відповідачу про таке припинення.

У випадку припинення дії цієї Мирової угоди в частині надання Відповідачу розстрочки погашення заборгованості, останній зобов'язаний протягом десяти календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення Позивача про припинення дії Мирової угоди в частині надання Відповідачу розстрочки погашення заборгованості сплатити не сплачену частину всієї заборгованості, яка розстрочена цією Мировою угодою і нараховані Позивачем штрафні та інші санкції.

Після спливу вказаного десятиденного строку Позивач має право на стягнення з Відповідача в судовому порядку всіє заборгованості, яка розстрочена цією Мировою угодою, штрафних та інших санкцій.

13. Враховуючи вищевикладене, ДП "Енергоринок" та ВАТ "ПЕМ - Енерговугілля" дійшли згоди про врегулювання судового спору щодо заборгованості шляхом укладення цієї Мирової угоди в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 8265195,64 грн. за період з 01.10.2006 по 31.01.2007 включно. Інші позовні вимоги Позивача вирішуються господарським судом Донецької області по суті.

14. Ця мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження господарським судом Донецької області та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цією мировою угодою.

15. Сторони цієї мирової угоди узгодили, що судові витрати у справі № 20/384 по сплаті державного мита у розмірі 25500,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118,00 грн. покладаються на ВАТ "ПЕМ - Енерговугілля", яке в десятиденний термін з моменту затвердження даної мирової угоди господарським судом Донецької області зобов'язане перерахувати ці суми на поточний рахунок ДП "Енергоринок".

16. Сторони домовились, що всі права та обов'язки, які ґрунтуються на даній угоді, зберігають свою чинність для їх правонаступників.

17. Мирова угода укладена в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному для Сторін, і один примірник для господарського суду Донецької області.

Провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 8265195,64 грн., - припинити, відповідно до п. 7 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Видати наказ у встановленому порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів або в касаційному порядку через місцевий чи апеляційний господарський суд протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 22.07.2008р.

Повний текст рішення підписано 24.07.2008р.

Суддя

Надруковано 3 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3. у справу