ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.08                                                                                           Справа№ 28/77 А

За позовом: Військової частини 1494 (Мостиський прикордонний загін) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, м. Мостиська Львівської області

до відповідача: Державної податкової інспекції у Мостиському районі Львівської області, м. Мостиська Львівської області

про визнання незаконним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Мостиському районі Львівської області від 26.01.2008 року №/0, визнання безнадійним податкового боргу, зобов”язання прийняти рішення про списання податкового боргу (податкового зобов”язання) як безнадійного

Суддя Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Брик І.С.

м.Львів, вул.Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від позивача: Каверін С.М. –старший юрисконсульт

Від відповідача: Андрейко О.О. –головний державний податковий інспектор, Москович А.Я. –завідувач юридичного сектору

Позов заявлено Військовою частиною 1494 (Мостиський прикордонний загін) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до Державної податкової інспекції у Мостиському районі Львівської області про визнання незаконним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Мостиському районі Львівської області від 26.01.2008 року №/0, визнання безнадійним податкового боргу(податкового зобов”язання), зобов”язання прийняти рішення про списання податкового боргу (податкового зобов”язання) як безнадійного.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в по зовній заяві та письмовому поясненні, з урахуванням письмового уточнення до позовної заяви позивач просить суд: визнати незаконним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Мостиському районі Львівської області від 26.01.2008 року №/0; податковий борг(податкове зобовязання) 2001-2004 років з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, який обліковується в податковій інспекції, стосовно якого минув строк давності-1095 календарних днів, у відповідності до ст.15 ч.«в»п.п.18.2.1 п.18.2 ст.18 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ та п.3 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом ДПА № 103 від 14.03.01, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.01.02 за № 16/6304 визнати безнадійним; зобов’язати керівника Державної податкової інспекції у Мостиському районі Львівської області прийняти рішення про списання податкового боргу(податкового зобов’язання) з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів з урахуванням нарахованої пені на суму податкового боргу як безнадійного.

Відповідач у поданому суду письмовому запереченні на позовну заяву, а його представники в судовому засіданні проти позову заперечили, просять у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

ДПІ у Мостиському районі Львівської області проведено перевірку позивача з питань дотримання вимог п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами” за період з 01.01.2003 р. по 26.01.2008 р.

Перевіркою встановлено порушення п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та ст. 9 Закону України „Про систему оподаткування”, а саме, несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов”язання за платежем податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів із затримкою що є більшою 90 календарних днів в сумі 20858,05 грн.

За результатами перевірки було складено Акт №000662/17/01 від 26.01.2008 року та ДПІ у Мостиському районі Львівської області прийнято податкове повідомлення –рішення від 26.01.2008 року №/0, відповідно до якого на підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, за затримку на 1778 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання в розмірі 20858,05 грн позивача зобов’язано сплатити штраф у розмірі 50 % в сумі 10429,03 за платежем податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів.

При прийнятті постанови суд виходив з наступного.

Відповідно до п.п 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ (далі-Закон № 2181-ІІІ) - платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5. Закону № 2181-ІІІ, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Відповідно до п.5.3.1 п. 5.3 ст. 5. Закону № 2181-ІІІ - платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Відповідно до 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ - узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Згідно із п.п.17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної сумиподаткового боргу;

- при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Платник податків сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів відповідно до загального строку затримки незалежно від того, чи були застосовані штрафи, визначені у підпунктах 17.1.1-17.1.6 цього пункту, чи ні.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем було подано до податкового органу Розрахунки податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів на 2002 та 2003 рік(копії в матеріалах справи). Цими розрахунками позивач самостійно визначив собі до сплати податкові зобов’язання по вказаному податку в сумі 7052 грн на 2002 рік (по 1763 грн щоквартально) та в сумі 6657,20 грн на 2003 рік(по 1664,30 грн щоквартально). Уточнюючі розрахунки податкових зобов’язань за ці періоди позивачем до податкового органу не подавалися.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи копій платіжних доручень позивача, даних облікової картки позивача по податку з власників транспортних засобів, а також із представленого податковим органом Розрахунку штрафних санкцій по податковому повідомленню-рішенню №/0 від 26.01.2008 року, частина сум податкових зобов’язань по Розрахунку на 2002 рік(датою нарахування 14.01.2003 року в сумі 1752,10 грн) та всі суми податкового зобов’язання по Розрахунку на 2003 рік(датами нарахування 14.04.2003 року, 14.07.2003 року, 14.10.2003 року та 14.01.2004 року, по 1664,3 грн щокварталу) були сплачені позивачем несвоєчасно, а саме, платіжними дорученнями № 1231 та № 1232 від 07.12.2007 року.

Враховуючи те, що позивач сам задекларував собі податкові зобов’язання згідно Розрахунків податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів на 2002 та на 2003 рік, а також те, що вказані суми податкових зобов’язань були сплачені позивачем із затримкою понад 90 календарних днів, виходячи із вищенаведених норм Закону № 2181-ІІІ до позивача спірним податковим повідомленням-рішенням від 26.01.2008 року №/0 були правомірно застосовані штрафні санкції в частині 4204,65 грн за затримку понад 90 календарних днів сплати сум податкових зобов’язань, узгоджених позивачем по Розрахунках на 2002 та 2003 роки.

Що стосується решти штрафних санкцій, застосованих до позивача спірним податковим повідомленням-рішенням від 26.01.2008 року №/0 в сумі 6224,38 грн, то такі штрафні санкції застосовано податковим органом до позивача безпідставно, виходячи із наступного.

Як вбачається із Розрахунку податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів на 2004 рік, поданого до ДПІ 25.02.2004 року (копія в матеріалах справи), в рядку 11 «сума податку що підлягає сплаті»позивачем визначено суми податкових зобов’язань по вказаному податку в розмірі «0 »грн.

Однак, як вбачається із облікової картки позивача по податку з власників транспортних засобів за 2004 рік - 1 квартал 2005 року, а також із представленого податковим органом Розрахунку штрафних санкцій по податковому повідомленню-рішенню №/0 від 26.01.2008 року, податковий орган в рядку «нараховано або зменшено»облікової картки відобразив позивачу податкові зобов’язання датами нарахування 14.04.2004 року, 14.07.2004 року,14.10.2004 року та 14.01.2005 року, по 6025 грн щокварталу, безпідставно посилаючись в якості підстави для нарахування сум на Розрахунок податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів на 2004 рік. Однак, як уже зазначалося вище, в Розрахунку на 2004 рік позивач не задекларував собі до сплати податкових зобов’язань по податку з власників транспортних засобів, посилаючись при цьому на пільгу, встановлену рішенням господарського суду Львівської області у справі № 5/2406-4/161 від 10.10.03 року.

Таким чином, податковий орган, не маючи передбачених статтею 4 Закону № 2181-ІІІ підстав визначення суми податкового зобов’язання, безпідставно відобразив позивачу в обліковій картці податкові зобов’язання датами нарахування 14.04.2004 року, 14.07.2004 року,14.10.2004 року та 14.01.2005 року, по 6025 грн щокварталу. Як наслідок, безпідставним є і застосування до позивача спірним податковим повідомленням-рішенням штрафних санкцій в загальній сумі 6224,38 грн за несвоєчасну сплату сум податкових зобов’язань, які виникли згідно Розрахунку на 2004 рік, так як матеріали справи вказують на те, що Розрахунком на 2004 рік позивач не визначав собі до сплати сум податкових зобов’язань.

Таким чином, позовна вимога про визнання незаконним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Мостиському районі Львівської області від 26.01.2008 року №/0 підлягає частковому задовленню в частині визначення штрафу в сумі 6224 грн 38 коп.

Згідно із ст. 162 КАС України, суд вправі постановою визнати протиправним рішення суб’єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи інтересів суб’єкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

Суд дійшов до висновку, що задоволення позовної вимоги шляхом скасування спірного податкового повідомлення - рішення ДПІ у Мостиському районі Львівської області від 26.01.2008 року №/0 в частині визначення штрафу в сумі 6224 грн 38 коп забезпечить позивачу захист його прав, свобод та інтересів від порушення з боку суб’єкта владних повноважень (ДПІ у Мостиському районі Львівської області). В задоволенні іншої частини позовної вимоги по даному податковому повідомленню-рішенню(в частині визначення штрафу в сумі 4204 грн 65 коп) суд відмовляє.

Щодо двох інших заявлених позивачем позовних вимог: - (податковий борг(податкове зобовязання) 2001-2004 років з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, який обліковується в податковій інспекції, стосовно якого минув строк давності-1095 календарних днів, у відповідності до ст.15 ч.«в»п.п.18.2.1 п.18.2 ст.18 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ та п.3 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом ДПА № 103 від 14.03.01, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.01.02 за № 16/6304 визнати безнадійним; - зобов’язати керівника Державної податкової інспекції у Мостиському районі Львівської області прийняти рішення про списання податкового боргу(податкового зобов’язання) з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів з урахуванням нарахованої пені на суму податкового боргу як безнадійного), то в задоволенні цих позовних вимог суд відмовляє повністю виходячи із наступного.

Виходячи із змісту п.п.18.2.1 п.18.2 ст.18 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, обов’язковою передумовою для визнання податкового боргу безнадійним є наявність такого податкового боргу. Однак, згідно даних облікової картки позивача по податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за 2008 рік, виписки по рахунку позивача від 13.05.2008 року по даному податку, у позивача відсутній податковий борг(податкове зобов’язання) 2001-2004 років, стосовно якого минув строк позовної давності.

Окрім цього, відповідно до п.п.5.1 п.5 «Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків», затвердженим Наказом ДПА України від 14.03.2001 року № 103(зареєстровано в Мінюсті України 10 січня 2002 року за № 16/6304), платник податків звертається до контролюючого органу за місцем обліку безнадійного податкового боргу або за місцем своєї реєстрації (якщо контролюючим є податковий орган) з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків, зборів, інших платежів, які просить списати. До заяви обов’язково додається будь-який з документів, зазначених у пункті 3 цього Порядку, який підтверджує, що податковий борг вважається безнадійним.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до податкового органу із заявою від 28.02.2008 року № 11/2802 по списання безнадійного податкового боргу, по якому минув термін позовної давності з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 11651,27 грн. За результатами даного звернення ДПІ у Мостиському районі прийняла рішення № 21/24 від 28.02.2008 року про списання безнадійного податкового боргу, яким було списано податковий борг в сумі 11651,27 грн по податку з власників транспортних засобів.

Інших звернень позивача до податкового органу згідно п.п.5.1 п.5 Порядку про списання безнадійного податкового боргу не було, тобто у відповідача відсутні правові підстави для списання податкового боргу з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Судові витрати в сумі 3 грн 40 коп судового збору розподіляються наступним чином. Враховуючи немайновий характер трьох заявлених позовних вимог, часткове задоволення однієї з них, повну відмову в задоволенні двох вимог та часткову відмову в задоволенні однієї вимоги, суд в порядку ч.3 ст.94 КАС України присуджує позивачу з державного бюджету судовий збір в сумі 0 грн 57 коп (відповідно до тієї частини вимог, по якій задоволено позовні вимоги). Інша частина судового збору в сумі 2 грн 83 коп покладається на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись п.6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71,86,87,94,98,158,160,162,163,167 Кодексу адміністративного судочинства України (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задоволити частково.

2.          Скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Мостиському районі Львівської області від 26.01.2008 року №/0 в частині визначення штрафу в сумі 6224 грн 38 коп.

3.          В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.          Стягнути з Державного бюджету України на користь Військової частини 1494 (Мостиський прикордонний загін) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (81300, Львівської області, м. Мостиська, вул. Я.Мудрого, 113, ідентифікаційний код 14321699) 0 грн 57 коп - судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                     Морозюк А.Я.