ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.08 Справа № 20/236/08

Суддя Гандюкова Л.П.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Лауреола”, м.Запоріжжя

до Запорізького державного підприємства “Радіоприлад”, м.Запоріжжя

про стягнення 38 892,66 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача – Волкова О.А. (дов. №07/05 від 07.05.2008р.);

Від відповідача –Оксещенко Ю.В. (дов. № 5 від 02.01.2007р.);

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача суми 32003,05 грн. основного боргу, суму 3287,13 грн. індексу інфляції, суми 402,45 –3% річних, суми 3200,03 грн. штрафу, всього суму 38 892,66 грн.

Ухвалою господарського суду від 02.04.2008р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 20/236/08, судове засідання призначено на 14.05.2008р. На підставі ст.77 ГПК України у судовому засіданні 14.05.2008р. оголошувалась перерва до 28.05.2008р.

У судовому засіданні 28.05.2008р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, та на підставі договору, ст.ст.525, 526, 530, 548, 625, 854 ЦК України, ст.ст.216,218 ГК України просить позов задовольнити.

Відповідач позов визнав частково на суму 34018,80 грн. Вказує, що договір не містить терміну кінцевого розрахунку і не містить посилання на рахунок-фактуру як на підставу для розрахунків. Вимога про перерахування остаточної суми надійшла до відповідача 24.12.2007р. у формі претензії, тому період прострочення повинен відлічуватися з січня 2008р. (п.2 ст.530 ЦК України). Вважає безпідставною вимогу про стягнення штрафу, оскільки односторонньої відмови не було З урахуванням того, що підприємство є державним підприємством, знаходиться в скрутному фінансовому становищі, є заборгованість по заробітній платі, просить на підставі ст.83 ГПК України розстрочити виконання рішення суду на шість місяців наступними частинами: до 15.06.08 р. –5600 грн., до 15.07.08 р. –5600 грн., до 15.08.08 р. –5600 грн., до 15.09.08 р. –5600 грн., до 15.10.08 р. –56003 грн., до 15.11.08 р. –6018,80 грн.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

25.07.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Лауреола” (підрядник, позивач) та Запорізьким державним підприємством “Радіоприлад” (замовник, відповідач) був укладений договір підряду №12, згідно з яким замовник доручив, а підрядник зобов’язався виконати капітальний ремонт мостового крану зав. №7501, рег. №63518, 1976 р. випуску.

Згідно з п.3.1 вартість робіт становить 140010,10 грн., в тому числі ПДВ 20%- 23335,02 грн. Замовник сплачує аванс у розмірі 70% загальної вартості робіт на протязі 5 банківських днів з моменту підписання договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника (п.п.4.1,4.2).

Відповідно до п.5 договору початок робіт –через 3 календарних дні після надання замовником фронту робіт, строк виконання робіт –36 робочих днів, але не більше 53 календарних дні. Замовник приймає від підрядника виконані роботи шляхом підписання акта приймання виконаних робіт.

Згідно з п.8.2 договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов’язань, але не пізніше 31.12..2007р.

Згідно з п.1.3 додаткової угоди визначена вартість робіт по додатковій угоді 28155,10 грн., в тому числі ПДВ- 4692,52 грн.

На підставі договору позивач виконав підрядні роботи, що підтверджується актом приймання виконаних підрядних робіт №36 за вересень 2007р. вартістю 28155,10 грн., в тому числі ПДВ- 4692,52 грн; актом приймання виконаних підрядних робіт №37 за вересень 2007р. вартістю 140010,10 грн., в тому числі ПДВ 20%- 23335,02 грн.

02.10.2007р. позивачем виставлений рахунок –фактуру №СФ-0000048 від 02.10.2007р. на суму 42003,05 грн.

21.12.2007р. на адресу відповідача була направлена претензія № 66 щодо сплати виконаних робіт з вимогою сплатити протягом 3 банківських днів суму 32003,05грн. боргу та суму 2720,25грн. пені..

Однак, відповідач свої зобов’язання щодо оплати не виконав, заборгованість на час розгляду справи становить 32003,05 грн. У відповіді на претензію (№131/33 від 14.01.2008р.) відповідач вказав, що претензія не може бути прийнята до розгляду до надання обгрунтованого розрахунку суми.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково на наступних підставах.

Відповідно до ст.ст.11,509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не виконав зобов’язання щодо оплати підрядних робіт у встановлений договором строк, доказів сплати суми 32003,05 грн. суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення суми 32003,05 грн. основного боргу відповідають вимогам чинного законодавства України та підлягають задоволенню.

На цих підставах суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо строку виконання зобов’язання. Як вбачається із платіжного доручення №856 від 18.10.2007р., відповідач отримав від позивача рахунок №СФ-0000048 від 02.10.2007р. на суму 42003,05 грн., однак сплатив рахунок лише частково на суму 10000грн. Таким чином, вимога щодо сплати відповідачем отримана не у претензії, а у рахунку. Законодавством не визначена форма вимоги, тому рахунок –фактура у розумінні ст.530 ЦК України є вимогою щодо сплати.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму 3287,13 грн. індексу інфляції за період з листопада 2007р. по лютий 2008р., суму 402,45 грн.-3% річних за період з 25.10.2007р. по 25.03.2008р. (153 дні).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений факт порушення відповідачем грошового зобов’язання, вимоги позивача про стягнення суми 3287,13 грн. індексу інфляції за період з листопада 2007р. по лютий 2008р, суми 402,45 грн.-3% річних за період з 25.10.2007р. по 25.03.2008р. (153 дні) є обгрунтованими, розрахунок перевірений судом і є правильним, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 3200грн.03 коп.

Пунктом 9.4 договору передбачено, що за односторонню необґрунтовану відмову від виконання зобов”язань, винна сторона сплачує штраф в розмірі 10 відсотків від вартості робіт.

Стосовно вимоги щодо сплати штрафу у розмірі 10% вартості майна, який нарахований позивачем у сумі 3200,03 грн., то суд вважає, що всупереч вимог ст.ст.33,34 ГПК України позивачем не доведено підстав для застосування даного виду відповідальності, наявності факту односторонньої відмови відповідача від виконання взятих на себе зобов’язань.

У судовому засіданні відповідач заявив що ніколи не відмовлявся і не відмовляється на цей час від виконання своїх зобов’язань за договором, частково виконав зобов’язання, сплативши вартість робіт.

Одностороння відмова від виконання зобов’язання фактично є розірванням договору і припинення зобов’язань. Між тим, судом встановлено, що жодна із сторін не відмовилась від виконання зобов’язань. Ніяких дій, які б свідчили про відмову в односторонньому порядку від договору відповідач не здійснив, жодного листа не направив. Таким чином, суд вважає, що у правовідносинах сторін мало місце порушення відповідачем своїх зобов’язань щодо сплати вартості робіт у встановлений термін, тобто має місце неналежне виконання зобов’язання. Відсутня одностороння відмова від виконання зобов’язання.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення суми 3200,03грн. штрафу необґрунтованими, недоведеними і в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовляється, тому позов в цілому задовольняється частково.

Згідно з ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Частиною 6 ст.83 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду, приймаючи рішення, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

На підставі зазначеної норми, розглянувши клопотанням відповідача, суд вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідач є підприємством з державною формою власності. Відповідно до звітів з праці, приписів прокуратури про усунення порушень Закону України “Про оплату праці” станом на 01.03.2008р. борг підприємства із заробітної плати становить 4 621 469грн. Стягнення одночасно суми боргу з надання послуг може поставити під загрозу нормальне функціонування підприємства в цілому, негативно відобразиться на умовах оплати праці робітників, створити соціальну напругу. Суд визнає зазначені обставини винятковими. Беручи до уваги зазначені обставини, суд вважає за можливе, враховуючи інтереси обох сторін, клопотання задовольнити частково. Слід відмітити, що Господарський процесуальний кодекс України не обмежує право господарського суду щодо визначення строку відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а також сум. Згоди сторін на розстрочку приписи ГПК України не вимагають.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за доцільне розстрочити виконання рішення суду у справі № 20/236/08 в частині основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних (35692,63грн.) на шість місяці наступним чином: сплатити суму 5900,00 грн. до 15.07.2008 р.; сплатити суму 5900,00 грн. до 15.08.2008р.; сплатити суму 5900,00 грн. до 15.09.2008р.; сплатити суму 5900,00 грн. до 15.10.2008 р.; сплатити суму 5900,00 грн. до 15.11.2008р.; сплатити суму 6 192,63 грн. до 15.12.2008р.

Керуючись ст. ст. 49, п.6 ч.1 ст.83, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Запорізького Державного підприємства “Радіоприлад” (69600, м.Запоріжжя, проспект Леніна, буд.3, р/р 260013031 в ФАБ “АвтоЗаЗбанк” в м.Запоріжжя, МФО 313407, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Лауреола” (69063, м.Запоріжжя, вул.Горького, 27/29, а/с 527, р/р 260011978 в ВАТ “Райффайзен банк АВАЛЬ”, м.Запоріжжя, МФО 313827, ) суму 32003 грн. 05 коп. основного боргу, суму 3287 грн.13 коп. втрат від інфляції, суму 402 грн.45 коп. –3% річних.

Розстрочити виконання рішення на шість місяці наступним чином: сплатити суму 5900,00 грн. до 15.07.2008 р.; сплатити суму 5900,00 грн. до 15.08.2008р.; сплатити суму 5900,00 грн. до 15.09.2008р.; сплатити суму 5900,00 грн. до 15.10.2008 р.; сплатити суму 5900,00 грн. до 15.11.2008р.; сплатити суму 6 192,63 грн. до 15.12.2008р., всього сплатити 35692,63грн.

Стягнути з Запорізького Державного підприємства “Радіоприлад” (69600, м.Запоріжжя, проспект Леніна, буд.3, р/р 260013031 в ФАБ “АвтоЗаЗбанк” в м.Запоріжжя, МФО 313407, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Лауреола” (69063, м.Запоріжжя, вул. Горького, 27/29, а/с 527, р/р 260011978 в ВАТ “Райффайзен банк АВАЛЬ”, м.Запоріжжя, МФО 313827, ) суму 356 грн. 93 коп. витрат на сплату державного мита, суму 108 грн. 29 коп. витрат на сплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя                                                             Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення підписано у повному обсязі 11.07.2008 р.