донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

21.07.2008 р.                                                              справа №4/81

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Стойка О.В.

суддів

Діброви Г.І. , Алєєвої І.В.

за участю представників сторін:

від позивача:

Злакоман В.О.за довіреністю, Соколова Р.О. за довіреністю,

від відповідача:

не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Закритого акціонерного товариства "Енерговугілля", м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

30.05.2008 року

по справі

№4/81 (Гринько С.Ю.)

за позовом

Приватного підприємства "Схід", м.Олександрія Кіровоградської області

до

Закритого акціонерного товариства "Енерговугілля", м.Донецьк

про

стягнення 51901,13 грн. заборгованості

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2008 року до господарського суду Кіровоградської області звернулось Приватне підприємство "Схід", м.Олександрія Кіровоградської області (позивач) із позовом до Закритого акціонерного товариства "Енерговугілля", м.Донецьк (відповідач) про стягнення 51901,13 грн. заборгованості.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 10.04.08р. зазначену справу було передано за підсудністю до господарського суду Донецької області.

Рішенням господарського суду Донецької області від 30.05.08р. року позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, в частині не застосування строку позовної давності.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, через що судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних матеріалів.

Позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представників позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а мотивувальна частина рішення суду підлягає зміні виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ДП розрізом “Костянтинівський” ДХК “Олександріявугілля” (далі –Розріз) був укладений договір купівлі-продажу №6 від 21.10.03р., за яким Розріз зобов’язався передати позивачу у власність товар (рядове вугілля) за умови попередньої оплати загальної вартості товару у розмірі 171901,13грн.

Сторонами була підписана специфікація №1 до Договору в якої передбачено, що відповідач поставляє рядове вугілля марки “Б” у кількості 2705,4 тон на загальну суму 171901,13грн.

На виконання умов зазначеного Договору позивач здійснив попередню оплату товару платіжним дорученням №8 від 22.10.03р. у сумі 171901,13 грн.

Відповідно до п. 4.2. Договору товар повинен бути відвантажений на протязі 10 днів з моменту отримання заявки (попередньої оплати).

Взяті на себе зобов’язання по поставці вугілля Розріз не виконав, отже право позивача на отримання вугілля за Договором є порушеним з 02.11.03 року.

Листом №5 від 24.11.03 року позивач звернувся до Розрізу з вимогою повернути

90 000 грн. у зв’язку з невиконанням Розрізом зобов’язань за Договором № 6 от 21.10.06 року (а. с. 19).

Розрізом було повернуто частину внесення загальної попередньої плати у сумі 120000 грн. платіжними дорученнями від 27.11.2003р. –50000 грн., 27.02.2004р. –25000 грн., 20.03.04р. –20000 грн., 29.04.04р. –25000 грн.

Повернута сума 120 00 грн. є більшою ніж та, що була заявлена за вимогою позивача № 5 від 24.11.03 р.

Станом на момент останнього повернення частини передплати від 29.04.04 р. залишилося неповернутою сума в 51901,13 грн.

Відповідно до договору оренди № 13-59 від регіональне відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області передало Закритому акціонерному товариству “Енерговугілля” в строкове платне користування цілісний майновий комплекс розріз “Констянтинівський” Державної холдінгової компанії “Олександріявугілля”, який є правонаступником усіх прав та обов’язків реорганізованого державного підприємства розріз “Констянтинівський” ДХК “Олександріявугілля”.

Згідно з п. 4 Наказу Міністерства палива та енергетики України №421 від 28.07.04 р. Орендар виступає правонаступником усіх прав та обов’язків реорганізованого Державного підприємства розріз “Костянтинівський” ДХК “Олександріявугілля”.

Наказом Міністерства палива та енергетики України від 28 липня 2004 року № 421 припинено діяльність структурних підрозділів Державної холдингової компанії “Олександріявугілля”, розпочато реорганізацію ДХК “Олександріявугілля”, зокрема шляхом приєднання її структурного підрозділу розрізу “Костянтинівський” до ЗАТ “Енерговугілля”, яким реорганізована ДХК “Олександріявугілля” і припинена діяльність розрізу “Констянтинівський” шляхом приєднання до орендаря ЗАТ “Енерговугілля”.

Цим наказом встановлено, що відповідач є правонаступником прав та обов’язків вказаного структурного підрозділу, виконуючого обов’язки першого керівника ДХК зобов’язано підготувати та надати на затвердження розподільчий баланс та акт приймання-передачі майна станом на 01.05.04 року.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Вимогами частини 4 ст. 105 ЦК України передбачено письмове повідомлення кредиторів про припинення юридичної особи.

За змістом ст. 107 ЦК України затвердження уповноваженим органом передавального акту та розподільчого балансу передує державній реєстрації, припиненню юридичної особи та створенню правонаступництва.

Відповідач не оспорюючи акт правонаступництва за спірною сумою посилається на договір оренди №13-59 цілісного майнового комплексу державного підприємства від 23.04.04 та Наказ Міністра Палива та енергетики України від 28.07.04. р. № 421 як таких, що свідчать про закінчення реорганізації вищевказаних підприємств та моменту правонаступництва, але аналіз п. 3 вищевказаного Наказу свідчить про початок такої реорганізації.

Доказів моменту державної реєстрації такого правонаступництва, підписання розподільчого балансу, а також письмового повідомлення позивача, (як відомого кредитора) про припинення існування підприємства боржника саме у квітні - липні 2004 року відповідачем не надано

На підставі вищенаведених обставин позивач звернувся з позовними вимогами про стягнення з відповідача суми заборгованості, яка складається з неповернутої суми внесеної попередньої оплати за Договором у розмірі 51901,13 грн.

Вимогами ч. 2 ст. 693 ЦК України, якою позивач обґрунтовував позовні вимоги передбачено, що покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк.

Відповідач проти позовних вимог заперечує та посилається на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якої відповідачем було заявлено клопотання. Разом с тим відповідач підтверджує факт наявності в нього заборгованості перед позивачем на підставі отримання цієї суми боргу за правонаступництвом, але просить застосувати строк позовної давності, посилюючись на те, що заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу цього строку.

Оскільки вимогами Договору №6 від 21.10.03 р. не передбачено право позивача вимагати повернення спірної суми як передоплати (а не збитків), це право у позивача виникло із вступом в силу нової редакції ЦК України з 01.01. 2004 р. Аналогів ч. 2 ст. 693 ЦК України не було в старій редакції ЦК УРСР.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов’язаннями, строк виконання яких не визначений, або визначений моментом вимоги перебіг позивної давності починається від дня коли у кредитора виникає право пред’явити вимогу про виконання зобов’язання.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Оскільки Розріз продовжував повертати позивачу суму передоплати до 29.04.04 р., саме з цього моменту розпочинається трирічний перебіг строку позовної давності.

Отже строк позовної давності за даним позовом сплинув 30.04.07 року.

Судова колегія вважає помилковим висновок господарського суду про неможливість застосування позовної давності, через перерахування суми попередньої оплати відповідачу в межах строку договору, оскільки це суперечить вищевказаним нормам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Разом з тим, резолютивна частина рішення господарського суду Донецької області є вірною, але за мотивами викладеними в постанові апеляційної інстанції за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2, 3, 4, ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже перевірка причин пропущення позовної давності є обов’язком суду, незалежно від наявного про це клопотання будь-якої із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач дізнався про правонаступництво відповідача тільки в травні 2006 року (а.с. 55 ). До цього періоду матеріали справи містять звернення за поверненням вказаної суми тільки до Розрізу.

Доказів того, що позивач знав або повинен був знати про правонаступництво відповідача до вказаної дати, останнім не надано.

За таких підстав судова колегія визнає поважними причини пропущення строку позовної давності, тому порушене право позивача на повернення суми попередньої оплати за Договором № 6 від 21.10.03 р. у розмірі 51901,13грн. підлягає захисту.

Отже висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є вірним, але лише у зв’язку з доведеністю поважності причин пропуску позивачем строку позовної давності та наявності заборгованості по поверненню попередньої оплати за Договором у розмірі 51901,13 грн.

Обґрунтування рішення господарського суду відсутністю факту спливу строку позовної давності не засновано на законі та підлягає виключенню з мотивувальної частини.

Отже резолютивна частина рішення господарського суду є вірною, а мотивувальну частину слід змінити та викласти в редакції постанови апеляційної інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.104 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області 30.05.08року у справі №4/81 слід змінити в мотивувальній частині через порушення норм процесуального та матеріального права, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в частині задоволення позовних вимог та стягнення спірної суми на користь позивача.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на відповідача по справі.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Енерговугілля", м.Донецьк залишити без задоволення.

Мотивувальну частину рішення господарського суду Донецької області від 30.05.08 року у справі №4/81 змінити, виклавши ії в редакції постанови апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 30.05.08 року у справі №4/81 залишити без змін.

Головуючий          О.В. Стойка

Судді:          Г.І. Діброва

І.В. Алєєва

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС