ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2008 р.

№ 18/176

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Губенко Н.М.

суддів

Барицької Т.Л.

Подоляк О.А.

розглянувши у відритому судовому засіданні касаційну скаргу

Приватного підприємства "Астек"

на постанову

від

Київського міжобласного апеляційного господарського суду

25.03.2008

у справі

№ 18/176

за позовом

Приватного підприємства "Астек"

до

Закритого акціонерного товариства Виробничо-торговельної фірми "МТН-Полтава"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Приватне підприємство Виробничо-комерційна фірма "Укртехзбут"

про

витребування майна із чужого незаконного володіння

у судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача

Сиротенко О.О. –представник (дов. від 20.03.2008);

- відповідача

Панченко О.О. –адвокат (дов. від 24.10.2008);

- третьої особи

повідомлений, але не з'явився;

Відповідно до розпорядження В.о. Голови Вищого господарського суду України від 05.08.2008, розгляд справи № 18/176 господарського суду Полтавської області здійснюється у складі колегії суддів: Губенко Н.М. –головуючий суддя, судді Барицька Т.Л., Подоляк О.А.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Астек" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом (з урахуванням уточнень позовних вимог від 07.12.2007) до Закритого акціонерного товариства Виробничо-торговельної фірми "МТН-Полтава" про зобов'язання повернути дизельне паливо марки С (аналог EN 590) у кількості 43 930 л на суму 161 662,40 грн., як безпідставно отримане майно; також позивач просив стягнути з відповідача державне мито, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та витрати на оплату послуг адвоката в сумі 10 000,00 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.12.2007 у справі № 18/176 (суддя Паламарчук В.В.) зобов'язано Закрите акціонерне товариство Виробничо-торговельну фірму "МТН-Полтава" повернути Приватному підприємству "Астек" дизельне паливо марки С (аналог EN 590) у кількості 43 930 л на суму 161 662,40 грн., як безпідставно отримане майно; стягнуто з Закритого акціонерного товариства Виробничо-торговельної фірми "МТН-Полтава" на користь Приватного підприємства "Астек" 10 000,00 грн. витрат за послуги адвоката, 1 616,62 грн. державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.03.2008 у справі № 18/176 (колегія суддів у складі: Мазур Л.М. –головуючий суддя, судді Агрикова О.В., Жук Г.А.) апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства Виробничо-торговельної фірми "МТН-Полтава" на рішення господарського суду Полтавської області від 07.12.2007 у справі № 18/176 задоволено в повному обсязі; рішення господарського суду Полтавської області від 07.12.2007 у справі № 18/176 скасовано; прийнято нове рішення, яким у задоволенні вимог Приватного підприємства "Астек" до Закритого акціонерного товариства Виробничо-торговельної фірми "МТН-Полтава", третя особа: Приватне підприємство Виробничо-комерційна фірма "Укртехзбут", про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено в повному обсязі; стягнуто з Приватного підприємства "Астек" на користь Закритого акціонерного товариства Виробничо-торговельної фірми "МТН-Полтава" 808,31 грн. витрат по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги.

Не погоджуючись із даною постановою, Приватне підприємство "Астек" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.03.2008 у справі № 18/176 та залишити без змін рішення господарського суду Полтавської області від 07.12.2007 у справі № 18/176.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а також зазначає, що висновки, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи та наявним доказам.

У відзиві на касаційну скаргу ВТФ „МТН-Полтава" проти доводів касаційної скарги заперечує та просить постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.03.2008 залишити без змін, а касаційну скаргу ПП „Астек" - без задоволення..

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарським судом першої інстанції встановлено:

- 01.02.2007 між ТОВ "Вікос-2007" та ПП "Астек" укладено договір на поставку нафтопродуктів № 58;

- на підставі додатку № 9 від 18.09.2007 до договору поставки нафтопродуктів № 58 від 01.02.2007, відповідно до видаткової накладної № 2480 від 18.09.2007 та товарно-транспортної накладної від 18.09.2007 позивач придбав у власність дизельне паливо марки С (аналог EN 590) у кількості 43 930 л на загальну суму 161 662,40 грн.;

- платіжним дорученням № 1005 від 30.11.2007 ПП "Астек" сплачено ТОВ "Вікос-2007" 161 662,40 грн. за отримане дизельне паливо;

- слідчим управлінням УМВС України в Полтавській області розслідувалась кримінальна справа № 07720052, порушена 03.10.2007 прокурором Ленінського району м. Полтави за фактом шахрайства з боку службових осіб ПП ПКФ "Укртехзбут", вчиненого відносно ЗАТ ВТФ "МТН-Полтава", за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яку в подальшому направлено в слідче управління УМВС України в Полтавській області для проведення досудового слідства;

- як встановлено в ході досудового слідства, спірне дизельне паливо ПП ВКФ "Укртехзбут" не належало; автомобіль марки РЕНО днз АХ2944АВ з дизельним паливом належить ПП "Астек"; не встановленими слідством особами, під виглядом службових осіб ПП ВКФ "Укртехзбут" заволоділи шахрайським шляхом грошовими коштами в сумі 152 000 грн., що належать ЗАТ ВТФ "МТН-Полтава"; 21.09.2007 працівниками ЗАТ ВТФ "МТН-Полтава" за вказівкою директора Тараєва О.О. без згоди власника вантажу, тобто директора ПП "Астек" Доробала С.О., дизельне паливо самовільно було злито в ємкості заводу, що підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом допиту свідків, протоколом огляду місця пригоди, розпискою Тараєва О.О., відповідно до якої останній взяв на відповідальне зберігання дизельне паливо у кількості 36 940 т та зобов'язався зберігати до вирішення питання по суті, та іншими матеріалами кримінальної справи;

- крім того, відповідачем не заперечується факт злиття дизельного палива з автомобіля РЕНО днз АХ2944АВ у кількості 43 930 л;

- на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд прийшов до висновку, що відповідач не є добросовісним набувачем дизельного палива марки С (аналог EN 590) у кількості 43 930 л, оскільки показання як директора ЗАТ ВТФ "МТН-Полтава" Тараєва О.О., так і інших працівників відповідача, свідчать про те, що вони не приймали до уваги тих обставин, що власником спірного дизельного палива є ПП "Астек", а не ПП ВКФ "Укртехзбут"; водій, який 18.09.2007 заїхав на територію заводу відповідача одразу повідомив, що власником спірного дизельного палива є ПП "Астек", а злито дизельне паливо було лише 21.09.2007 за вказівкою директора відповідача Тараєва О.О. при відсутності водія автомобіля РЕНО днз АХ2944АВ;

- таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач відповідно до ст. ст. 1212, 1213 ЦК України зобов'язаний повернути позивачу спірне майно як безпідставно отримане;

- також суд визнав обґрунтованими заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення витрат за послуги адвоката у розмірі 10 000 грн.

Скасовуючи рішення господарського суду першої інстанції, апеляційний господарський суд виходив з наступного:

- документами, наявними в матеріалах справи (зокрема, товарно-транспортною накладною від 18.09.2007), не підтверджується факт прийняття спірного дизельного палива ПП "Астек" (покупець) від ТОВ "Вікос-2007" (постачальник) за договором поставки нафтопродуктів № 58 від 01.02.2007 та додаткової угоди № 9 від 18.09.2007 до нього, оскільки різняться пункти розвантаження, зазначені в подорожньому листі вантажного автомобіля та в ТТН від 18.09.2007 року;

- видаткову накладну № 2480 від 18.09.2007 року на спірний товар не скріплено печаткою ПП “Астек”; до того ж, з наданого на огляд в судовому засіданні апеляційного господарського суду (25.03.2008 року) оригіналу зазначеної накладної, судовою колегією встановлено окрім відсутності скріплення її печаткою і відсутність підпису керівника ПП “Астек”, тобто, товар позивачем за цією видатковою накладною прийнято не було;

- в ТТН від 18.09.2007 року відсутні дані про прийняття спірного товару водієм-експедитором та отримання його вантажоодержувачем (ПП “Астек”) від вантажовідправника (ТОВ “Вікос-2007”); з оглянутого в суді оригіналу ТТН від 18.09.2007 року також встановлено, що зворот її (прим. 4) не оформлявся;

- до того ж, оплата за спірний товар проведена позивачем вже після звернення до суду (12.10.2007 року) з позовом (платіжне доручення № 1005 від 30.11.2007 року);

- при цьому судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що обставини та факти, викладені в постанові від 02.11.2007 року про відмову в порушенні кримінальної справи, не дають підстав для звільнення від доказування в порядку ст. 35 ГПК України, оскільки в суді кримінальна справа № 07720052 відносно керівника відповідача по факту шахрайства не розглядалася; з цих підстав судова колегія апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції, зробленими з посиланням на факти, що встановлені в ході досудового слідства;

- з врахуванням викладеного судова колегія дійшла висновку, що надані у справу письмові докази не дають підстав вважати, що саме позивач є власником спірного товару, а також те, що ЗАТ ВТФ “МТН-Полтава” безпідставно отримано саме належний на праві власності ПП “Астек” товар.

Причиною виникнення спору у справі є питання щодо наявності правових підстав для примусового витребування майна з чужого незаконного володіння.

Згідно із статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 344 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частинами 1, 2 ст.1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов’язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов’язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Як встановлено судом першої інстанції позивач придбав у власність дизельне паливо марки С (аналог EN 590) у кількості 43 930 л на загальну суму 161 662,40 грн. на підставі додатку № 9 від 18.09.2007 до договору поставки нафтопродуктів № 58 від 01.02.2007, відповідно до видаткової накладної № 2480 від 18.09.2007 та товарно-транспортної накладної від 18.09.2007.

Спростовуючи вказаний висновок місцевого суду, апеляційний суд зазначив, що в порушення приписів ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” у видатковій накладній від 18.09.2007 № 2480 відсутній підпис керівника ПП “Астек”, а також вказаний підпис не скріплений печаткою ПП “Астек”, а тому товар позивачем за цією видатковою накладною прийнято не було.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком апеляційного суду, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи повинні мати, зокрема, такі обов'язкові реквізити як зміст господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року первинні документи –це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до пункту 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей (затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 N 99, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 червня 1996 за N 293/1318) сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи,

грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються

покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю

одержувачів.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом паливо марки С (аналог EN 590) у кількості 43 930 л на загальну суму 161 662,40 грн. від ТОВ "Вікос-2007" отримано за видатковою накладною № 2480 від 18.09.2007 представником Приватного підприємства "Астек" –Доробало С.О. на підставі виданої позивачем довіреності серія ЯНЦ № 228817 від 01.09.2007.

Отже, враховуючи, що згідно із пунктом 1.5 додатку № 9 від 18.09.2007 до договору поставки нафтопродуктів № 58 від 01.02.2007 право власності на товар переходить від поставщика до покупця в момент підписання видаткової накладної, факт передачі товару за видатковою накладною № 2480 від 18.09.2007, оформленої у відповідності з вимогами чинного законодавства матеріалами справи підтверджено, то висновок місцевого суду, що позивач у справі є власником спірного дизельного пального є цілком обґрунтованим.

Водночас, колегія суддів не може погодитися із висновком апеляційного господарського суду про недоведеність позивачем права власності на спірний товар, який ґрунтується на тому, що в ТТН від 18.09.2007 року відсутні дані про прийняття спірного товару водієм-експедитором та отримання його вантажоодержувачем, пункти розвантаження, зазначені в подорожньому листі вантажного автомобіля та в ТТН різняться, оскільки товарно-транспортна накладна та подорожній лист згідно із Законом України «Про автомобільний транспорт»та з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні підтверджують факт здійснення перевезення вантажу і взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а тому неправильність оформлення зазначених транспортних документів не спростовує факту набуття позивачем права власності за договором поставки нафтопродуктів № 58 від 01.02.2007.

Відповідно до ст.36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно із ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Такими доказами, зокрема, можуть бути матеріали кримінальної справи, а саме постанова від 02.11.2007 старшого слідчого СУ УМВС в Полтавській області про відмову у порушенні кримінальної справи.

У вказаній постанові встановлено, що: в ході досудового слідства встановлено, що дизельне паливо ПП ВКФ "Укртехзбут" м. Луганськ не належало; керівництвом ЗАТ ВТФ "МТН-Полтава" без отримання відповідних документів на пальне, та не впевнившись в належності вантажу, перерахувало ПП ВКФ "Укртехзбут" м. Луганськ грошові кошти у розмірі 152000 грн.; 21.09.2007 працівниками ЗАТ ВТФ «МТН-Полтава»за вказівкою директора Тараєва О.О. без згоди власника вантажу –тобто директора ПП «Астек»Доробала С.О. дизельне паливо самовільно було злито в ємкості заводу, що підтверджується матеріалами справи, а саме протоколами допиту свідків, протоколом огляду місця пригоди, розпискою директора Тараєва О.О. та іншими матеріалами кримінальної справи.

Крім того, в ході слідства у вищезазначеній кримінальній справі директором ЗАТ ВТФ „МТН-Полтава" Тараєвим О.О. була надана начальнику ПМУ УМВС України в Полтавській області розписка б/н б/д про те, що ним взято на відповідальне зберігання дизельне паливо у кількості 36 638 тон, яке останній зобов'язався зберігати до вирішення питання по суті (арк. с 56, том 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд здійснює оцінку поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене господарський суд першої інстанції, встановивши, що позивач є власником спірного дизельного пального, а відповідач не є добросовісним набувачем дизельного пального, керуючись приписами статті 1212 Цивільного кодексу України, дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог про зобов'язання Закрите акціонерне товариство Виробничо-торгівельну фірму "МТН –Полтава" повернути позивачу дизельне паливо марки С (аналог EN 590) у кількості 43 930 л на загальну суму 161 662,40 грн., як безпідставно отримане майно.

При цьому місцевим господарським судом правомірно не було взято до уваги угоду від 17.09.2007, укладену між Приватним підприємством "Виробничо-комерційна фірма "Укртехзбут" та ЗАТ ВТФ „МТН-Полтава", на поставку дизельного пального марки С (аналог EN 590) у кількості 36,838 тон, яку підписано у факсовому режимі, та пунктом 10.2 якої передбачено, що договір, а також всі документи, які оформлюються сторонами, у зв'язку з виконанням даного договору і передаються факсимільним зв'язком, мають юридичну силу і повинні бути підтверджені оригіналом протягом п'яти робочих днів, однак як свідчать матеріали справи, сторонами за цим договором не виконано вимог пункту 10.2 договору.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. Судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавалися, а їх сплату підтверджено відповідними фінансовими документами.

Господарський суд Полтавської області оцінив договір про надання правової допомоги від 10.10.2007, свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю Пономаренко Г.О., видатковий касовий ордер від 15.11.2007 та обґрунтовано відшкодували позивачу витрати за надану йому правову допомогу адвокатом Пономаренко Г.О., виходячи з фактичного розміру вартості таких понесених витрат у розмірі 10000 грн.

З огляду на наведене постанова апеляційного суду зі справи підлягає скасуванню на підставі частини першої статті 11110 ГПК України, а рішення суду першої інстанції відповідає встановленим ним фактичним обставинам, прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права та за відсутності передбачених законом підстав для його зміни або скасування підлягає залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 1115 , 1117, 1119- 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Астек»задовольнити.

Скасувати постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.03.2008, а рішення господарського суду Полтавської області від 07.12.2007 у справі № 18/176 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                    Н.М. ГУБЕНКО

Судді                                Т.Л. БАРИЦЬКА

О.А. ПОДОЛЯК