СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

23 липня 2008 року

Справа № 2-24/17529-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гоголя Ю.М.,

суддів                                                                      Черткової І.В.,

Гонтаря В.І.,

секретар судового засідання                                        Лукашова Ю.А.

за участю представників сторін:

представник позивача: Смаглій Альона Володимирівна, довіреність № 2/ю від 08.06.08, Товариство з обмеженою відповідальністю "Американо-Російсько-Українське спільне підприємство "Інтавр";

представник відповідача: Придатько Олена Олександрівна, довіреність № 1393/10/10-0 від 29.01.08, Державна податкова інспекція в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Колосова Г.Г.) від 14.04.2008 у справі № 2-24/17529-2007А

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Американо-Російсько-Українське спільне підприємство "Інтавр" (вул. 2-ї Гвардійської Армії, 18-в,Євпаторія,97400)

до           Державної податкової інспекції в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим (вул. Дм. Ульянова, 2/40,Євпаторія,97416)

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до господарського суду АР Крим, з урахуванням уточнення позовних вимог, про визнання частково нечинними податкових повідомлень-рішення від 03.12.2007 № /0 в частині донарахування ПДВ у сумі 8318,00 грн. та застосування штрафних санкцій у сумі 4159,00 грн., всього 12477,00 грн. та № /0 в частині донарахування податку на прибуток в сумі 10397,00 грн. та застосування штрафних санкцій 5199,00 грн., всього 15596,00 грн.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Колосова Г.Г.) від 14.04.2008 у справі № 2-24/17529-2007А задоволено адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Американо-Російсько-Українське спільне підприємство "Інтавр" до Державної податкової інспекції в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень.

Визнано нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ в м. Євпаторії від 03.12.2007 № /0 в частині донарахування ПДВ у сумі 8318,00 грн. та застосування штрафних санкцій у сумі 4159,00 грн., всього 12477,00 грн. та № /0 в частині донарахування податку на прибуток в сумі 10397,00 грн. та застосування штрафних санкцій 5199,00 грн., всього 15596,00 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Американо-Російсько-Українське спільне підприємство "Інтавр" 3,40 грн. судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів обґрунтованість донарахування позивачу сум податку на прибуток та податоку на додану вартість (ПДВ) і, як слідство, застосування штрафних санкцій спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої інстанції скасувати, в позові відмовити.

Заявник апеляційної скарги вважає постанову суду необґрунтованою та вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за період з 01.10.2005 по 30.06.2007 позивач мав взаємовідносини з фіктивною фірмою –приватним підприємством "Гефест-Крим" (далі –ПП "Гефест-Крим"), оскільки статутні документи, свідоцтво платника ПДВ та первинні документи вказаного підприємства, визнано недійсними з моменту їх видачі (з 16.08.2004), відповідно до рішення Залізничного районного суду у м. Сімферополі АР Крим від 27.10.2006 у справі № 2-3511/06. Цей факт, на думку заявника апеляційної скарги, підтверджує завищення податкового кредиту та заниження валових витрат позивачем на суми, вказані в акті перевірки, та правомірність застосування до позивача фінансових санкцій.

Розпорядженням виконуючого обов'язки голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.07.2008 суддю Волкова К.В. замінено на суддю Гонтаря В.І.

У судовому засіданні, яке відбулося 23.07.2008, представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, представник позивача надав заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить залишити постанову суду без змін.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до вимог статей 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, товариства з обмеженою відповідальністю "Американо-Російсько-Українське спільне підприємство "Інтавр" (далі –ТОВ "СП Інтавр") зареєстровано як суб’єкт підприємницької діяльності –юридична особа виконкомом Євпаторійської міської ради 25.02.1994 та узято на податковий облік в Державній податковій інспекції в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим (далі – ДПІ в м. Євпаторії).

23.11.2007 ДПІ в м. Євпаторії здійснена виїзна планова документальна перевірка дотримання податкового, валютного та іншого законодавства ТОВ “СП Інтавр” за період діяльності з 01.10.2005 по 30.06.2007, про що складений акт № 1702/23-2 від 23.11.2007 (а.с. 27-99, т. 1).

З вказаного акту вбачається, що під час перевірки працівниками податкового органу встановлено порушення вимог пункту 4.1 ст. 4, п.п.6.1.1 п.6.1 ст. 6 та пп. 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, що виразилось у завищенні податкового кредиту на суму 8318,00 грн. за податковими накладними ПП “Гефест-Крим” по поставці ковпачка гвинтового та транспортних послуг у жовтні 2005 року. Також встановлено заниження податку на прибуток за 4 квартал 2005 року у сумі 10397 грн., чим порушені пп. 4.2.4 п.4.2 ст. 4,пп. 5.2.5 пункту 5.2, пп. 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 п.п.11.2.3 п.11.2. ст. 11 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Висновки акту перевірки мотивовано тим, що ТОВ “СП Інтавр” в періоді, що перевіряється, мало взаємовідносини з ПП “Гефест-Крим”, яке поставляло ковпачок гвинтовий та здійснювало транспортні послуги по його поставці, але статут і свідоцтво платника податків вказаного підприємства були рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя від 27.10.2006 визнані недійсними.

На думку податкових органів, це є підставою для визнання господарських операцій між позивачем і ПП “Гефест-Крим” сумнівними, а також підставою для відповідного донарахування податків та застосування штрафних санкцій.

На підставі акту перевірки ДПІ в м. Євпаторії винесені податкові повідомлення-рішення від 03.12.2007:

-          № /0, яким донараховано ПДВ у сумі 9579,00 грн. та застосовані штрафні санкції у сумі 4790,00 грн., всього 14369,00 грн.;

-          № /0 про донарахування податку на прибуток в сумі 11953,00 грн. та застосування штрафних санкцій 5977,00 грн., всього 17930,00 грн. за порушення Законів України “Про податок на додану вартість” та “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Після уточнення позовних вимог, позивач просить частково визнати нечинними податкові повідомлення рішення ДПІ в м. Євпаторія від 03.12.2007 № /0 в частині донарахування ПДВ у сумі 8318,00 грн. та застосування штрафних санкцій у сумі 4159,00 грн., всього 12477,00 грн. та № /0 в частині донарахування податку на прибуток в сумі 10397,00 грн. та застосування штрафних санкцій 5199,00 грн., всього 15596,00 грн.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до підпункту “б” підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку перевіркою не було достовірно встановлений факт заниження або завищення суми податкових зобов'язань позивача.

Так, працівники податкового органу дійшли висновку про сумнівність господарських операцій позивача з ПП “Гефест-Крим” на підставі того, що статут, а також свідоцтво платника податків ПП “Гефест-Крим” були 27.10.2006 визнані в судовому порядку недійсними.

Проте, зазначений висновок є передчасним і не заснованим ані на фактичних обставинах справи, ані на нормах чинного законодавства України з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в періоді, що перевіряється, мав взаємовідносини з ПП “Гефест-Крим”, де останнє було постачальником товару для позивача, а позивач їх покупцем, згідно договорів постачання.

Згідно з пунктом 1.31 статті 1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємтсв”, продаж товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію, незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

Пунктом 1.4 статті 1 Закону України “Про податок на додану вартість” встановлено, що поставка товарів –будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що змістом договору постачання є передання права власності на майно від однієї особи іншої за певну плату.

Як встановлено актом перевірки, ПП “Гефест-Крим”, на час укладення договорів поставки, було діючим підприємством, платником податку на додану вартість.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо –безпосередньо після її закінчення.

Згідно з пунктом 5.1 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) –це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 вказаного Закону, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно правил пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Отже, за змістом цієї норми, підставою для невключення до складу валових витрат є лише випадок повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, а тому і неможливість віднесення до складу валових витрат підприємства сум, не підтверджених документально.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Матеріалами справи підтверджується, що правочини між позивачем та ПП “Гефест-Крим” не оскаржені, в судовому порядку недійсними не визнані, а тому їх не можна вважати такими, що не відповідають вимогам Закону.

Пункт 5.11 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” також вказує, що встановлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що позивач правомірно відніс понесені за вказаними операціями купівлі-продажу витрати до складу валових витрат, а висновки відповідача про непідтвердження понесених витрат первинними документами знаходить такими, що не відповідають дійсності і носять характер припущення, що не допускається відповідно до п.2.3.4 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України № 327 від 10.08.2005 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за № 925/11205.

Стосовно висновку відповідача про донарахування ПДВ у сумі 8318,00 грн. та застосування санкцій у сумі 4159,00 грн. судова колегія зазначає наступне.

Згідно правил підпункту 7.4.1 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 вказаного Закону, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чеку) –в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків.;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 даного Закону, не підлягають включенню до податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв’язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). В свою чергу, в розумінні даного Закону, податкові накладні можуть бути виписані виключно особами, які є платниками ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи, податковий кредит позивача по спірним операціям протягом періоду, що перевірявся, підтверджується відповідними податковими накладними, виписаними платником ПДВ –ПП “Гефест-Крим” та були досліджені працівниками податкового органу при перевірці.

Вказані податкові накладні містять всі необхідні реквізити, передбачені Законом України “Про податок на додану вартість” та виписані відповідно до Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України № 165 від 30.05.1997 з наступними змінами і доповненнями.

Крім того, п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 вказаного Закону встановлює, що якщо платник податку придбає (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв’язку з таким придбанням не включається до складу податкового кредиту.

Отже, всі суми, що сплачені (нараховані) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів або послуг, вартість яких відноситься до складу валових витрат, відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судова колегія вважає, що відповідач не спростував факту фактичного передання товарів ПП “Гефест-Крим” позивачу і оформлення цих операцій відповідними первинними документами, у тому числі, і шляхом видачі позивачу відповідних податкових накладних.

За таких обставин, ТОВ “СП Інтавр” мало всі законні підстави для включення сум, витрачених на придбання товарів, до сум податкового кредиту.

Стосовно доводів заявника апеляційної скарги, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що визнання недійсними установчих документів підприємства не тягне за собою ліквідацію юридичної особи.

Відповідно до статті 111 ЦК України юридична особа є ліквідованою з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Доказів внесення до Єдиного державного реєстру записів про припинення ПП "Гефест-Крим" відповідачем суду не надано, отже, твердження про те, що ПП "Гефест-Крим" є фіктивною фірмою –необґрунтовані.

Враховуючи викладене та керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 14.04.2008 у справі № 2-24/17529-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                        Ю.М. Гоголь

Судді                                                                      І.В. Черткова

В.І. Гонтар