ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 306
РІШЕННЯ

Іменем України

08.05.2008

Справа
№2-14/4018-2008

За
позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.
Керч,АДРЕСА_1

До
відповідача   Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, м. Керч, АДРЕСА_2

Про
розірвання договору та  стягнення   32500
грн.

Суддя
Курапова З.І.

П Р Е
Д С Т А В Н И К И:

Від
позивача - ОСОБА_3,   дов. від
01.02.2008.  у справі

Від
відповідача -   ОСОБА_4, копія дов. від
10.02.2008. у справі

Суть
спору: Позивач звернувся до господарського суду з позовом про розірвання
договору  поставки товару № 231107 від
23.11.2007.  і  стягнення з відповідача  32500 грн., у т. ч.  15625 грн. заборгованості та 16875 грн. пені.

Заявою
від 08.05.2008. позивач збільшив позовні вимоги, просить стягнути 38281,25
грн., у т.ч. 15625 грн. заборгованості та 22656,25 грн. пені.

Позивач
свої позовні вимоги пояснює невиконанням відповідачем договірних
зобов'язань  по оплаті одержаного товару,
у зв'язку з порушенням умов договору просить договір розірвати.

Відповідач
позовні вимоги не визнав за мотивами, що
заявку на поставку товару не надав, згідно з договором поставки  позивач був зобов'язаний поставити товар на
умовах Франко-склад (Інкотермс2000) в м. Сімферополь, вул. Бородина,18, товар
не переданий на  Франко-Склад є власністю
Продавця та він несе за товар повну відповідальність, позивач поставив товар не
на склад відповідача без зазначення в накладної адреси зберігання.

Розглянув
матеріали справи, заслухав доводи
представників позивача та відповідача, суд -

Встановив
:

23
листопада 2007 р. СПД ОСОБА_1. (Постачальник) і СПД ОСОБА_2. (Покупець) уклали
договір поставки товару № 231107, відповідно до якого Постачальник
зобов'язується систематично поставляти та передавати у власність Покупця продукцію
і товар, який виробляє та добиває власними силами , а Покупець зобов'язується
прийняти товар та своєчасно оплатити на умовах цього договору (п.1.1.
договору).

Предметом
поставки є: рибні снеки, солена, в'ялена, копчена, свіжа риба та інша продукція
під торгової маркою «Олімпіада» Кримський берег» (п.1.4. договору).

Продукція
поставляється окремими партіями у кількості та асортименті, узгодженому
сторонами по заявці Покупця. Заявка подається телефонограмою, факсом,
електронною поштою або у письмовому виді за 2 доби до доставки. Постачальник
зобов'язується доставити товар власним транспортом і за свій рахунок протягом 5
діб з моменту одержання заявки (п.2.1. договору).

Асортимент
продукції узгоджується сторонами на кожну партію товару та відображається в
супровідних товарно-транспортних документах (п.3.1. договору).

Відповідно
до п.9.2. договору поставка товару здійснюється на умовах Франко-Склад АРК, м.
Сімферополь, вул. Бородина, 18 (Інкотермс2000).

Перехід
ризиків на товар згідно умов Франко-Склад (Інкотермс2000) в момент прийомки
продукції на складі в м. Сімферополі (п.9.2. договору).

Електронною поштою від 23 листопада 2007 р.
відповідно з умовами п.2.1. договору
відповідач направив заявку позивачу
на поставку товару: 60 паків хамси пряного посолу, 40 паків малосольної,
10 паків тюльки  та всі снеки, що
спростовують доводи відповідача про нібито відсутність заявки на поставку
товару.

По
накладної № 109 від 30.11.2007. позивач поставив відповідачеві  товар на загальну суму 15625 грн.

У
накладної № 109 від 30.11.2007. зазначено про доставку товару у м. Сімферополь.

Факт
одержання товару не заперечується відповідачем у відзиві та представником
відповідача у судовому засіданні.

Доводи
відповідача, що він не мав складу по зазначеної у договорі адресі та одержаний
їм товар є власністю позивача, не можуть бути прийняти до уваги такими
обставинами:

Відповідно
до ст.  А.4 Офіційних правил тлумачення
торговельних терпінів Міжнародної торгової палати Інкотермс в редакції 2000
р.  Продавець зобов'язаний надати товар у
розпорядження покупця  в названому  місці поставки.

Згідно
зі ст. А.5, Б.5 Інкотермс2000 Продавець несе ризики втрати чи пошкодження
товару  до моменту здійснення його
поставки у відповідності з статтею А.4.

Згідно
ст. Б.4, Б.5 Інкотермс2000  Покупець
зобов'язаний прийняти поставку товару, як тільки її здійснено у відповідності з
статтею А.4 та з моменту  поставки несе
всі ризики втрати чи пошкодження товару.

Термін
«Франко» в міжнародної торгівлі та перевезеннях зазначає звільнення покупця від
витрат по доставці товарів в зазначений пункт у зв'язку з їх включенням в ціну
товару. Зазначені в п.9.1., 9.2. договору умови поставки товару на
Франко-склад  зазначають доставку товару
на склад за рахунок позивача.

Надана
відповідачем заявка на поставку товару свідчить про те, що відповідач мав
можливість прийняти товар на склад.

У
відзиві відповідач зазначає, що у відсутності франко-складу у м. Сімферополі
відповідач забезпечує зберігання продукції за свій рахунок і не має
можливості  реалізації товару, т. к. без
складських приміщень передача  товару на
реалізацію неможлива.

У
доказ відсутності складу відповідач надав лист Науково-виробничого об'єднання
«Селта» № 37, в якому відповідач повідомлений, що  у зв'язку
з розпорядженням КМ України від 24.12.2007. № 1231р і листом УААН від
31.01.2008. № 12-1727 тимчасове припинено укладення нових договорів оренди.

Вказаний
лист НВО «Селта» датований 12 лютого 2008 р., що не може бути підтвердженням
відсутності складу у відповідача на момент поставки товару 30 листопада 2007 р.

Відповідно
до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується
передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується
прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Товар
поставлений позивачем на підставі заявки відповідача та прийнятий відповідачем,
з моменту прийняття товару  є власністю
останнього, а виникнення непередбачених обставин  у подальшому,   через 2,5 місяця після прийняття
товару,  неможливості зберігання товару
внаслідок незабезпечення відповідачем укладання договору оренди   складських приміщень  з іншими особами, не може бути  підставою для звільнення відповідача від оплати
одержаного товару.

Листом  від 13.02.2008.  відповідач звернувся до позивача з
пропозицією  зупинити дію п.п. 14.2,
14.3. договору № 23112007.  відносно
відповідальності за несвоєчасне виконання зобов'язань, у зв'язку з настанням
непередбачених обставин, пов'язаних з реалізацією товару.

Доводи
відповідача, що позивач був зобов'язаний внеси зміни у договір, не можуть бути
прийняти до уваги, тому що відповідно до ч.1 ст. 651 Цивільного кодексу
України, зміна договору допускається лише за згодою сторін.

Домовленість
про зміну договору сторонами не досягнута. Договір у встановленому законом
порядку не змінений.

Відповідно
до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526, 530 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору  і у встановлений строк.

Згідно
з ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України
не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Наявність
боргу в сумі 15625 грн. підтверджується матеріалами справи та підлягає
стягненню.

Відповідно
до п.8.1. договору відповідач зобов'язаний здійснити оплату за кожну партію
товару протягом 14 календарних днів з моменту одержання.

Пунктом
14.3. договору передбачена відповідальність
за несвоєчасну оплату товару у розмірі 1 % від вартості неоплаченого
товару за кожний день прострочення.

Згідно
ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Позивачем
пред'явлена до стягнення пеня за період з 14 грудня 2007 р. по 08 травня 2008
р.  в сумі 22 656,25 грн. із рахунку 1 %
від суми несплаченого товару за кожний день прострочення.

Статтею
230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 231
Господарського Кодексу України законом щодо окремих  видів зобов'язань може бути визначений розмір
штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. Приписами
п.6 вказаної статті унормовано, що штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою
ставкою Національного банку України, за увесь час  користування чужими грошовими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Договірні
правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо
відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань регулюються
Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» від 22.11.1996. № 54396 ВР. Статями 1, 3 цього Закону
встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за
який сплачується пеня.

Розмір
неустойки, встановлений  договором, може
бути стягнуто за договором з урахуванням обмежень Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Відповідно
до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку  починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язаний його
початок.

Оплату
одержаного товару відповідач був зобов'язаний
здійснити в строк до 14 грудня 2007 р., тобто початок нарахування пені
необхідно здійснити з 15.12.2007.

Пеня
підлягає стягненню частково, з 15.12.2007. по 08.05.2008., як заявлено
позивачем, із рахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення платежу, що становить 1220,89 грн. :

З
15.12.2007. по 31.122007.  15625 грн. х
16 % : 100 % : 365 дн. х 17 дн. = 116, 44 грн.

З
01.01.2008. по 08.05.2008. 15625 грн. х 20 % : 100 % : 365 дн. х 129 дн. =
1104,45 грн.

Згідно ч.2  ст. 651 Цивільного кодексу України  договір може бути розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною
та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Свої позовні вимоги про розірвання
договору позивач пояснює тим, що відповідач уклоняється від виконання
договірних зобов'язань  по оплаті
одержаного товару, внаслідок позивач
несе збитки від  неодержання
прибутку за проданий товар.

Електронним листом від 31.03.2008.  позивач заявив пропозицію відповідачу про
розірвання договору.

Враховуючи порушення відповідачем
договору по своєчасної оплаті одержаного товару, а також пояснення відповідача
про відсутність на наступний час складу для одержання товару від позивача, суд
вважає обґрунтованими доводи позивача про розірвання договору.

Договір поставки товару № 231107 від
23.11.2007. розірвати.

Державне мито та  витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу  підлягають стягненню з
відповідача  пропорційно задоволеним
вимогам.

Відповідно
до Декрету Кабінету Міністрів України № 7-93 від 21.01.1993. «Про державне
мито» розмір держмита від ціни позову
становить 382,81 грн. Позивач квитанцією
№   від 04.04.2008.
сплатив  369,37 грн.  і
квитанцією № 310 від 01.04.2008.
40,70 грн., всього  410,07 грн.
держмита, тобто зайво перераховано 27,26 грн., яка  підлягає поверненню із Державного бюджету
України.

У
судовому засіданні, яке відбулося   08
травня 2008 р., оголошені тільки вступна та резолютивна частині рішення.

Відповідно
до ст.84  Господарського процесуального
кодексу України рішення оформлено і підписано 12 травня  2008 р.

З
огляду на викладене та керуючись ст. ст. 49, 82, 83, 84 Господарського  процесуального кодексу  Україні, суд -

ВИРІШІВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Розірвати договір поставки товару №
231107 від 23.11.2007., укладений  СПД
ОСОБА_1. і СПД Марені нова І.М.

3.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, м. Керч, АДРЕСА_2, фактична адреса: м.
Сімферополь, АДРЕСА_3(рр НОМЕР_1 Приватбанк, МФО 384436, ІНН НОМЕР_2) на
користь Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.
Керч,АДРЕСА_1(р/рНОМЕР_3 ФВАТ «МКБ» КРД м. Сімферополь, ІНН НОМЕР_4)  15625 грн.
заборгованості,  1220,89 грн.
пені,  168,46 грн. державного мита
та  51,93
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Наказ видати після набрання рішенням законної
сили.

5.          В інший частині позову відмовити.

6.          Повернути Суб'єкту підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Керч,АДРЕСА_1(р/рНОМЕР_3 ФВАТ «МКБ» КРД
м. Сімферополь, ІНН НОМЕР_4) із Держбюджету України Держбюджет України (рр
0002 Держбюджет м. Сімферополя, код платежу 22090200 Банк ГУ ГКУ в АР
Крим, м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 34740405) зайво перераховане держмито в
сумі 27,26 грн.

7.          Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим
Курапова З.І.