ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня
2008 р.

№ 22/262д/07

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Глос О.І.

суддів :

Бакуліної С.В.,
Коробенка Г.П.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги

ОСОБА_1

на постанову

від
05.12.2007 року Запорізького апеляційного господарського суду

у справі

№ 22/262д/07

господарського
суду

Запорізької області

за позовом

Акціонера ОСОБА_1

до

1.ОСОБА_2; 2.ОСОБА_3; 3. Закритого акціонерного товариства “Компанії
з управління активами “Славутич-Інвест”

третя особа, що
не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. Акціонерно-комерційний
банк соціального розвитку “Укрсоцбанк” в особі Запорізької обласної філії; 2.
Закрите акціонерне товариство “Запоріженергоремонт”

третя особа, що
не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

Товариство з обмеженою
відповідальністю  “Гудвіл-Брок”

про

визнання договорів
недійсними та вчинення певних дій

в судовому засіданні
взяли участь представники :

від позивача:

не з’явились

від відповідача-1:
від відповідача-2: від відповідача-3: від третіх осіб:

не з’явились не
з’явились не з’явились не з’явились

В С Т А Н О В И
В:

Рішенням Господарського
суду Запорізької області (суддя Скиданова Ю.О.) від 09.10.2007 року, залишеним без
змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду (головуючий суддя
–Кагітіна Л.П., судді –Зубкова Т.П., Колодій Н.А.) від 05.12.2007 року, у справі
№ 22/262д/07 в позові відмовлено; скасовано забезпечення позову, яке було застосовано
ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21.06.2007 року у справі

№ 22/262д/07.

В касаційній скарзі
скаржник просить скасувати ухвалені по справі судові акти та прийняти нове рішення,
яким задовольнити у повному обсязі позовні вимоги, посилаючись на порушення норм
матеріального права, а саме: ст.ст.25, 26, 28 Закону України “Про господарські товариства”,
ст.ст.215, 328 ЦК України, ст.81 ГК України.

У відзивах на касаційну
скаргу відповідачі повністю заперечують викладені в ній доводи.

Сторони не скористалися
наданим процесуальним правом на участь в засіданні суду касаційної інстанції.

Перевіривши повноту
встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного
господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить
до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх
інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є акціонером та власником 295 простих іменних акцій Закритого акціонерного
товариства “Запоріженергоремонт”, м. Запоріжжя, номінальною вартістю 55312,50 грн.,
що складає 59,1182 % статутного фонду Закритого акціонерного товариства “Запоріженергоремонт”,
м. Запоріжжя.

05 вересня 2006
року між ОСОБА_2 (дарувальником) та ОСОБА_3 (обдарованим) було укладено договір дарування цінних паперів б/н.

Відповідно до п.1
договору, ОСОБА_2 подарував (передав безоплатно у власність), а ОСОБА_3 прийняв у дар ( безоплатно у власність) знерухомлені
прості іменні акції Закритого акціонерного товариства “Запоріженергоремонт” у кількості
200 штук, які належать дарувальнику на підставі виписки про залишки на рахунку в
цінних паперах № 012511 за станом на 30 серпня 2006 року, виданої Товариством з
обмеженою відповідальністю “Гудвіл-Брок” м. Запоріжжя 31 серпня 2006 року.

05 вересня 2006
року вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 3320.

13 вересня 2006
року між ОСОБА_3 (дарувальник) та Закритим акціонерним товариством “Компанія з управлінням активами
“Славутич-Інвест” (обдарований) було укладено договір дарування цінних паперів б/н.

Згідно п.1 цього
договору, ОСОБА_3подарував (передав безоплатно у власність), а Закрите акціонерне товариство
“Компанія з управління активами “Славутич-Інвест” прийняло у дар (безоплатно у власність)
знерухомлені прості іменні акції Закритого акціонерного товариства “Запоріженергоремонт”
у кількості 198 штук, які належать дарувальнику на підставі виписки про залишки
на рахунку в цінних паперах № 006228 за станом на 12 вересня 2006 рік, виданої Товариством
з обмеженою відповідальністю “Гудвіл-Брок” м. Запоріжжя 12 вересня 2006 року.

Договір посвідчено
13 вересня 2006 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу
ОСОБА_4та зареєстровано в
реєстрі за № 3407.

Визнання недійсними:
договору дарування від 05.09.2006 року 200 простих іменних акцій Закритого акціонерного
товариства “Запоріженергоремонт”, м. Запоріжжя, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та договору дарування від 13.09.2006 року 198 простих
іменних акцій Закритого акціонерного товариства “Запоріженергоремонт”, м. Запоріжжя,
укладеного між ОСОБА_3 та Закритим акціонерним товариством “Компанія з управління активами “Славутич-Інвест”,
із застосуванням наслідків, що передбачені ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України;
а також зобов’язання реєстратора Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку
“Укрсоцбанк” в особі Запорізької обласної філії анулювати здійснені операції в системі
реєстру власників іменних цінних паперів Закритого акціонерного товариства “Запоріженергоремонт”,
пов’язані з переходом права власності на 200 простих іменних акцій товариства номінальною
вартістю 37500,00 грн. відОСОБА_2 до ОСОБА_3, а також пов’язані з переходом права на 198 простих іменних акцій товариства
номінальною вартістю

37125,00 грн. від
ОСОБА_3 до Закритого акціонерного
товариства “Компанія з управління активами “Славутич-Інвест”, було предметом судового
позову у цій справі.

ОСОБА_1 просить визнати спірні договори недійсними, оскільки вважає, що вони суперечать
ст.25 Закону України “Про господарські товариства”, ч.3 ст.81 Господарського кодексу
України та Статуту Закритого акціонерного товариства “Запоріженергоремонт”.

Згідно ст.16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом визнання правочину
недійсним.

Відповідно до ч.1
ст.203 цього ж кодексу, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Статтею 215 Цивільного
кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами
першою - третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує
його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний
судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.25
Закону України “Про господарські товариства”, до акціонерних товариств належать,
зокрема, закрите акціонерне товариство, акції якого розподіляються між засновниками
і не можуть розповсюджуватися шляхом підписки, купуватися та продаватися на біржі.

Частиною другою
ст.26 цього Закону, передбачено, що засновники акціонерного товариства укладають
між собою договір, що визначає порядок здійснення ними спільної діяльності по створенню
акціонерного товариства, відповідальність перед особами, що підписалися на акції,
і третіми особами.

Згідно ст.28 Закону
України “Про господарські товариства” акції купуються учасниками при створенні акціонерного
товариства на підставі договору з його засновниками, а при додатковому випуску акцій
у зв’язку із збільшенням статутного (складеного) капіталу - з товариством. Акція
може бути придбана також на підставі договору з її власником або держателем за ціною,
що визначається сторонами, або за ціною, що склалася на фондовому ринку, а також
у порядку спадкоємства громадян чи правонаступництва юридичних осіб та з інших підстав,
передбачених законодавством. Перехід та реалізація права власності на акції здійснюються
відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч.3
ст.81 Господарського кодексу України, акції закритого акціонерного товариства розподіляються
між засновниками або серед заздалегідь визначеного кола осіб і не можуть розповсюджуватися
шляхом підписки, купуватися та продаватися на біржі. Акціонери закритого товариства
мають переважне право на придбання акцій, що продаються іншими акціонерами товариства.

Таким чином, як
випливає зі змісту цієї статті, однією з головних ознак, за яким акціонерне товариство
вважається закритим, є переважне право на придбання акцій, що продаються іншими
акціонерами товариства.

Отже, переважне
право поширюється лише на продаж акцій, і не поширюється на інші випадки їх відчуження.

До того ж, частиною
6 пункту 5 Статуту Закритого акціонерного товариства “Запоріженергоремонт” від
03.09.2004 року передбачено, що акціонери товариства мають право вільно розпоряджатися
акціями, що їм належать, у порядку, визначеному законодавством та цим Статутом.
Пунктом 7.4. Статуту також встановлено, що акціонери товариства мають переважне
право на придбання акцій, які продаються акціонерами товариства.

Звідси висновок,
що підписуючи в межах чинного законодавства України установчі документи закритого
акціонерного товариства, акціонери не встановлювали особливого порядку відчуження
об’єктів своєї власності, не брали на себе додаткових, порівняно з законодавчим
обмеженням на продаж акцій третім особам, зобов’язань.

Спірні договори
за своєю правовою природою є договорами дарування, за якими, одна сторона (дарувальник)
передає або зобов’язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність, а не договорами щодо продажу акцій.

Чинним законодавством,
зокрема, Законом України “Про господарські товариства”, не передбачено обмежень
прав власника акцій розпорядитися належними йому іменними акціями шляхом відчуження
за договором дарування.

Ніяких обмежень
щодо дарування акцій Статут Закритого акціонерного товариства “Запоріженергоремонт”
також не містить.

Враховуючи, що законодавством
на момент вчинення спірних договорів дарування не були передбачені обмеження щодо
укладення таких видів договорів, і в момент їх укладення додержанні всі необхідні
вимоги, законні підстави для задоволення вимог позивача відсутні.

Враховуючи наведене
постанова Запорізького апеляційного господарського суду є законною і обґрунтованою,
а касаційна скарга такою, що ґрунтується на помилковому тлумаченні положень чинного
законодавства України.

Керуючись ст.ст.1115,
1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст.11111 Господарського процесуального кодексу України,
Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В
И В:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Запорізького
апеляційного господарського суду від 05.12.2007 року у справі

№22/262д/07 залишити
без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного господарського суду від
05.12.2007 року у справі №22/262д/07 –без змін.

Головуючий-суддя

О.Глос

С у д д і

С.Бакуліна
Г.Коробенко