ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 04-05/12/3-62
Суддя господарського суду Склярук
О.І., розглянувши матеріали
за позовом: Сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю „ МИР” м. Харцизьк
до відповідача: Приватного
підприємця ОСОБА_1 м. Шахтарськ
про відновлення становище, яке
існувало до порушення.
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю „ МИР” м. Харцизьк звернулося до господарського суду
з позовною заявою до відповідача: Приватного підприємця ОСОБА_1 м. Шахтарськ
про відновлення становище, яке існувало до порушення.
В обгрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що 04.02.3002р. власники майнових паїв, визначених в
результаті паювання майна КСП „ МИР”, в зв”язку з його реформуванням, уклали
договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що
знаходиться в спільній частковій власності ( далі - Договор). Відповідно до
п.3.3 Договору при продажу частки в праві спільної  часткової власності інші співвласники мають
привілейоване право на її купівлю по ціні
і на інших умовах, за якими вона
продається, крим випадку продажу прилюдних торгів. Продавець частки
зобов”язується повідомити  решту
співвласників майна шляхом направлення повідомлення в письмовій  формі Уповноваженому про намір продавати свою
частку сторонній особі з зазначенням ціни та інших умов продажу. Якщо решта
співвласників відмовиться від здійснення права привілейованної купівлі або не
здійснить  свого права протягом одного
місяця з дня одержавння повідомлення, продавець в праві продавати свою частку
будь-якій особі.  Не приймаючи до уваги
вищевказані норми, деякі власники майнових
паїв уклали договора про відчудження останіх з ПП ОСОБА_1  не повідомивши про це інших співвласників
майна. Крім того, відповідач, на той час не був членом та   не приймав участі у паюванні майна КСП „
МИР”. У зв”язку з чим відповідач мав право на придбання майнових паїв лише у
випадку відмови на їх придбання  інших
співвлаників. Позивач,  відповідно до ст.
1 Статуту є юридичним правонаступником КСП „ МИР”,  не відмовлявся від здійснення права  привілейованної купівлі частки  в праві спільної частковой власності та  просить відновити становище, яке існувало до
порушення, тобто позивач оспорює договір про спільне володіння, користування і
розпорядження майном, що знаходиться в спільній частковій власності Колективного
сільськогосподарського підприємства „ МИР”.
Суд, дослідивши позовні
матеріали, відмовляє у прийнятті позовної заяви з наступних підстав:
По-перше, відповідно до пункту 4
частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України  господарському суду підвідомчі справи, що
виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та
його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що
пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів.
Пункт зазначеної  статті передбачає наступний склад сторін
корпоративного спору:
1) учасник (акціонер, засновник)
господарського товариства, в тому числі
такий, що вибув, та товариство або
2) учасники (акціонери, засновники)
господарського товариства у спорі між ними, пов”язаному  із створенням, діяльністю, управлінням та
припинененням цього товариства.
Таким чином, одним із  учасників корпоративного спору повинно бути
господарське товариство, а другим із учасників корпоративного спору повинен
бути  учасник ( акціонер, засновник)
зазначеного господарського товариства.
По-друге, враховуючи те, що позивач
оспорює договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що
знаходиться в спільній частковій власності саме Колективного
сільськогосподарського підприємства „ МИР”, то згідно до вимог ст. 93
Господарського кодексу України
підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне
підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників).
Підприємствами колективної
-          виробничі кооперативи,
-          підприємства споживчої кооперації,
-          підприємства громадських та
релігійних організацій,
-           інші підприємства, передбачені
У свою чергу, відповідно до ст. 79
Господарського кодексу України: господарськими товариствами визнаються
підприємства або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами
та/або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій
діяльності товариства з метою одержання прибутку. До господарських товариств
відносяться: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю,
товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, коммандітні
товариства і цей перелік відповідно до чинного законодавства є вичерпним.
Крім того, ст.113 Цивільного кодексу
України та ст. 1 Закону України „Про господарські товариства” закріплюють
поняття та види господарського товариства: Господарським товариством є юридична
особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.
До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з
обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні
товариства, командитні товариства.
Тобто, колективне підприємство не є
господарським товариством  в розумінні
чинного законодавства, а саме ст. 79 Господарського кодексу України, ст.113
Цивільного кодексу України та ст. 1 Закону України „Про господарські
Втретє, згідно Рекомендацій президії
Вищого господарського суду України від 28.12.2007 року за № 04-5/14 «Про
практику застосування законодавства у розгляді справ,  що виникають з корпоративних відносин» спори
де одним із учасників  не є учасником (
акціонером, засновником)  господарського
товариства за своїм суб”єктним складом
не належать до корпоративних.
Таким чином, враховуючи, що позивач
оспорює договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що
знаходиться в спільній частковій власності саме Колективного
сільськогосподарського підприємства „ МИР”, яке не є господарським товариством,
а один із учасників спору не є учасником (акціонером, засновником)  товариства, то  вказаний спір повинен розглядатися у
місцевому суді і не може розглядатися у господарському суді.
Враховуючи вищевикладене та
керуючись  п.1 ст.62 ГПК України ,
господарський суд, -
Відмовити у прийнятті
Додаток:  позовна заява з додатком всього на 7 аркушах,
разом з оригіналом  квитанції № 209 від 24.04.2008р.
у сумі 85грн., з оригіналом  квитанції №
208 від 24.04.2008р. у сумі 118грн.
Суддя