ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.04.08 Справа №4/507-07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Колодій Н.А. судді Колодій Н.А. , Коробка Н.Д. , Мірошниченко М.В.

при секретарі судового засідання: Лола Н.О.

за участю представників:

позивача: не з’явився;

відповідача: не з’явився.

розглянувши апеляційну скаргу №88 від 14.02.2008р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсоноблагрошляхбуд», м. Херсон

на рішення господарського суду Херсонської області від 01.02.2008р. у справі №4/507-07

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсоноблагрошляхбуд», м. Херсон

до відповідача: Сільськогосподарського сервісного кооперативу «Бізнес-центр НОУ-ХАУ», м. Херсон

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Херсонської області від 01.02.2008р. у справі № 4/507-07 припинено провадження в частині стягнення 380,66 грн. основного боргу. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсоноблагрошляхбуд», м. Херсон звернулось до суду з апеляційною скаргою. Вважає, рішення господарського суду таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що сторона відповідача, від якої фактично брали участь дві особи - Барулін Ф.О. та Кузьмінер Ю.С., була безпідставно допущена до розгляду справи, оскільки не надала відповідних документів, передбачених ст. 28 ГПК України. Крім цього, зазначає, що в судовому засіданні відповідач визнав частково позов у сумі 380,66 грн. і в процесі розгляду справи надав платіжне доручення про перерахування позивачу цієї суми. Але суд, в порушення ст. 49 ГПК України, всі судові витрати відніс на рахунок позивача. Також, на думку заявника, судом невірно дана оцінка доказам, оскільки зазначено, що позивачем нараховані комунальні послуги не за тарифами, затвердженими виконавчим комітетом Херсонської міської ради. Тобто, суд не прийняв до уваги надані документи, в яких зазначені встановлені НКРЕ і місцевими органами влади тарифи. Використання теплової енергії, ціна і вартість визначені на підставі акта і розрахунку теплопостачальної організації; використання електроенергії – на підставі відомості електропостачальника; вода і відвід води – на підставі акта і розрахунків управління водопровідно-каналізаційного господарства. Позивач звертає увагу, що всі вищевказані документи додані до матеріалів справи.

З огляду на викладене, скаржник просить рішення господарського суду Херсонської області від 01.02.2008р. у справі № 4/507-07 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у сумі 1255,72 грн.

07.04.2008р. до суду від заявника надійшло клопотання, в якому він вказує, що підтримує доводи апеляційної скарги і просить розглянути справу за відсутністю його представника, у зв’язку з неможливістю прибуття у судове засідання.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце засідання, у судове засідання не з’явився. Причини неявки суду невідомі. У відзиві на апеляційну скаргу заявив, що не погоджується з доводами апелянта. Зазначає, що позивач не надав до рахунків на сплату комунальних послуг обґрунтованого розрахунку фактичних витрат, томі незрозуміло виходячи з чого нараховані спірні платежі. Крім того, вважає, що позивач нараховує платежі не за тарифами, затвердженими виконавчим комітетом Херсонської міської ради, а за цінами, які значно вищі. Тому, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення господарського суду - залишити без змін.

Розпорядженням Першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 861 від 24.04.2008р. справу передано для розгляду колегії суддів: головуючий: Колодій Н.А. ( доповідач) , судді: Коробка Н.Д., Мірошниченко М.В.

В судове засідання представники сторін не з’явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутністю за наявними матеріалам. Постанова прийнята в судовому засіданні 25.04.2008р.

Відповідно до ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.           Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, Запорізький апеляційний господарський суд встановив наступне.

01 січня 2006року між об'єднанням “Херсоноблагрошляхбуд”, правонаступником якого є ТОВ “Херсоноблагрошляхбуд”(позивач по справі) та сільськогосподарським сервісним кооперативом "Бізнес-центр НОУ-ХАУ" (відповідач) укладено договір оренди службових приміщень №13.(далі Договір).

На підставі Договору в користування відповідача на умовах оренди позивач передав кабінети № 411,412, 413 на 4 поверсі будинку № 132 А по вул. 40 років Жовтня в м.Херсон загальною площею 87,2кв.м. Факт передачі зазначених приміщень підтверджується підписаним сторонами актом прийому-передачі від 01.01.2006року.

Відповідно до пунктів 4.1,4.2 договір укладено строком до 20.12.2006р. без подальшої пролонгації.

31.12.2006р. відповідач повернув об'єкт оренди за актом прийому-передачі від 31.12.2006року.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1429 грн.84коп., а також нараховані на цю суму втрати від інфляції, річні проценти та пеню. В судових засіданнях позивач листами від 15.01.2008року №84, від 24.01.2008року №175 та від 28.01.2008року №138 неодноразово уточнював позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 1048грн.68коп., як збитки на відшкодування комунальних витрат згідно з рахунком №СФ-0000696 від 13.03.2006року за водо - і теплопостачання за лютий 2006року та рахунком №СФ0001221 від 05.01.2007року за спожиту електричну енергію в грудні 2006року. Крім того, позивач зазначив, що під час розгляду справи відповідач сплатив рахунок №СФ-0001227 від 11.01.2007року за телефонні переговори за грудень 2006 року в сумі 380 грн.66коп. і предмет спору в цій частині відсутній. В іншій частині позову, крім пені, позивач підтримує свої вимоги. Підставою позовних вимог позивач зазначає ст. 198, 216, 220, 224 ГК України, ст. 509, 526, 625 ЦК України, посилаючись на невиконання відповідачем обов'язків по розрахунках за комунальні послуги.

Господарський суд Херсонської області розглянувши спір по-суті припинив провадження у справі в частині стягнення 380грн.66коп. витрат за телефонні переговори у зв'язку з тим, що відповідач сплатив зазначену суму після надання розрахунку вартості послуг, про що свідчить платіжне доручення № 1 від 16.01.2008року. В решті позовних вимог про стягнення збитків у вигляді витрат на оплату комунальних послуг в сумі 1048,68 грн, 3% річних -39,32 грн, та 167,72 грн суми інфляції суд відмовив.

Відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції мотивував тими обставинами, що позивачем не надано доказів, якими б обґрунтовувався механізм нарахування ним вартості комунальних послуг, а наданий позивачем розрахунок не відповідає умовам пункту 5.3 додаткової угоди та затвердженим тарифам в межах міста Херсон. Крім того, позивачем не обґрунтовано належними доказами, що саме внаслідок порушенням відповідачем господарського зобов'язання позивачу були спричиненні збитки на суму позову, а відтак, не доведено скоєння відповідачем господарського правопорушення, тому позовні вимоги в частині стягнення 1048грн.68коп, та відповідно і нараховані сума інфляції та 3% річних задоволенню не підлягають.

Колегія суддів, оцінивши обставини справи, умови договору, укладеного між сторонами, частково не погоджується з висновками господарського суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 1048,68 грн збитків, виходячи з наступного.

За умовами пункту 5.3 Договору оренди, в редакції Змін та доповнень № 1 від 08.02.2206р., відповідач прийняв на себе обов'язки сплачувати комунальні послуги окремо за фактичними витратами орендаря за цінами діючих тарифів, до яких входять: електроенергія, теплова енергія, водопостачання та каналізація.

Відповідно до пункту 5.4 цього ж Договору орендна плата та відшкодування комунальних витрат сплачуються відповідачем в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок позивача чи готівкою в касу згідно виставлених рахунків наперед за один місяць, не пізніше 30 числа кожного місяця.

На виконання зазначеного пункту Договору позивачем виставлялися відповідачу рахунки на відшкодування витрат за комунальні послуги. Зобов’язання по оплаті виставлених рахунків відповідачем у повному обсязі виконані не були. Після погашення боргу, у тому числі і за спожиті послуги зв’язку в сумі 380,66 грн, неоплаченими залишилися рахунки СФ -0000696 від 13.03.2006р. на суму 409,37 (а.с.57), рахунок № СФ 00001221 від 05.01.2007р. на суму 634,44 грн ( а.с. 59). Таким чином, відповідачем не сплачено борг за комунальні послуги в сумі 1 043,81 грн. До стягнення заявлено (після уточнення вимог а.с. 74) 1 048,68 грн. Колегія суддів, враховуючи вищевикладене, вважає документально не підтвердженим борг в сумі 1 043,81 грн.

Борг, несплачений відповідачем по виставленим рахункам, позивачем заявлено до стягнення як збитки на підставі ст. 224 ГК України.

Відповідно до цієї норми, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності.

Зазначеною статтею визначено загальну норму щодо відшкодування збитків внаслідок наявності складу господарського правопорушення: порушення права; завдання збитків та причинний зв'язок між порушенням права та збитками. При наявності таких обставин у особи виникає право на відшкодування завданих збитків.

Притягнення до господарсько-правової відповідальності можливе при наявності всіх передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад господарського правопорушення, який є підставою господарсько-правової відповідальності.

Колегія суддів вбачає в діях відповідача склад господарського правопорушення.

А саме, відповідачем порушено господарське зобов’язання - своєчасно не оплачено рахунки за спожиті комунальні послуги. В наслідок не сплати виставлених рахунків позивач недотримав 1043,81 грн, які є для нього збитками . Відповідач не надав суду доказів оплати вищезазначених рахунків, або доказів відсутності його вини в невиконанні господарського зобов’язання.

За таких обставин колегія суддів вбачає підстави для покладення на відповідача відповідальності у вигляді відшкодування позивачу 1 043,81 грн збитків.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції посилався на те, що умовами договору оренди та додаткової угоди від 08.02.2006року не визначено механізм нарахування комунальних витрат, які підлягають їх відшкодуванню позивачу, а лише зазначено пунктом 5.3 додаткової угоди, що вони нараховуються окремо за фактичними витратами орендаря за цінами діючих тарифів. Направляючи відповідачу рахунки на оплату комунальних послуг №СФ-0000696 від 13.03.2006року за водо - і теплопостачання за лютий 2006року, рахунок №СФ0001221 від 05.01.2007року за спожиту електричну енергію в грудні 2006року та рахунок №СФ-0001227 від 11.01.2007року за телефонні переговори за грудень 2006року позивач не надавав до них обґрунтованого розрахунку фактичних витрат, тому відповідачу було незрозуміло, виходячи із чого нараховані спірні платежі.

В засіданні суду першої інстанції позивач надав пояснення, що розрахунки здійснювалися, виходячи із вартості комунальних послуг, сплачених на всю будівлю та з вирахуванням вартості одного квадратного метра, пропорційно від площі, яка орендувалася відповідачем. При вивченні наданого розрахунку, господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що загальну кількість спожитої електроенергії, теплової енергії та водопостачання він розділив на 1928 кв.м. з зазначенням того, що це площа будівлі, однак правовстановлюючих документів, які б підтверджували площу всієї будівлі, не надав.

Колегія судів вважає такі висновки господарського суду необґрунтованими, оскільки, по-перше, відповідно до п.5.3 додаткової угоди, комунальні витрати розраховуються за фактичними витратами орендаря за цінами діючих тарифів. Виходячи з зазначеної норми у позивача немає обов’язку надавати відповідачу обґрунтований розрахунок виставлених до сплати сум. А відтак у відповідача немає підстав відмовлятися від їх оплати з таких мотивів. Крім того, ненадання правоустановчих документів на будівлю, які б підтверджували її площу, також не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки такі документи від позивача не вимагалися. Посилання відповідача на ті обставини, що загальна площа будівлі, більше ніж площа вказана в розрахунку, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки не вся площа будівлі може обслуговуватися комунікаціями (електроенергія, тепло-, водопостачання, каналізація)

Щодо незгоди відповідача з застосованими позивачем тарифами, то з матеріалів справи не вбачається, що розрахунки позивачем проводилися з посиланням на якісь конкретні тарифи. Як видно з розрахунку позивача та його пояснень до розрахунку, виставлені відповідачу до сплати суми, нараховувалися виходячи з фактично оплачених за цей період комунальних послуг та пропорційно займаній орендарем площі.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення 1043,81 грн збитків. В частині стягнення 4,87 грн збитків слід відмовити за їх недоведеністю. Рішення господарського суду в частині припинення провадження по справі щодо стягнення 380,66 грн збитків на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.

Колегія суддів також погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення 39,32 грн. річних та 167,72 грн. суми інфляції з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як слідує з приписів зазначеної норми сума інфляції та річні нараховуються на суму боргу основного грошового зобов’язання. Позивачем нараховано на суми, які заявлені як збитки.

Обґрунтовуючи можливість застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, до правовідносин по відшкодуванню збитків, позивач посилається на норми ст. 229 ЦК України, відповідно до якої учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов’язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов’язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням , а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, оскільки річні та сума інфляції за своєю правовою природою не є штрафними санкціями, а своєрідною платою за користування чужими коштами (річні) та компенсацією від інфляційних процесів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів визнає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню. Рішення господарського суду Херсонської області по даній справі підлягає частковому скасуванню.

Судові витрати, за розгляд справи як у місцевому господарському суді так і у суді апеляційній інстанції, відповідно до ст. 49 ГПК України, відносяться на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсоноблагрошляхбуд», м. Херсон задовольнити частково.

Рішення господарського суду Херсонської області від 01.02.2008р. у справі №4/507-07 скасувати частково.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського сервісного кооперативу «Бізнес-центр НОУ-ХАУ», м. Херсон (73027, м. Херсон, вул. Робоча,78) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсоноблагрошляхбуд», м. Херсон (73036, м. Херсон, вул. 40 років Жовтня, 132а) 1043,81 грн. збитків.

Провадження по справі в частині стягнення суми 380,66 грн. припинити.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Сільськогосподарського сервісного кооперативу «Бізнес-центр НОУ-ХАУ», м. Херсон (73027, м. Херсон, вул. Робоча,78) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсоноблагрошляхбуд», м. Херсон (73036, м. Херсон, вул. 40 років Жовтня, 132а) 79,59 грн. державного мита, 92,07 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу за розгляд справи у суді першої інстанції та 39,80 грн. державного мита за розгляд справи у Запорізькому апеляційному господарському суді.

Видачу відповідних наказів доручити господарському суду Херсонської області.

Головуючий суддя Колодій Н.А.

судді Колодій Н.А.

Коробка Н.Д. Мірошниченко М.В.