КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2008                                                                                           № 31/2

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Отрюха Б.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Гунько О.В. юрист

від відповідач: Когут Н.М. юрист

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватне підприємство "Компанія "Еко Транс Сервіс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 16.01.2008

у справі № 31/2

за позовом                               Відкрите акціонерне товариство "Київспецтранс"

до                                                   Приватне підприємство "Компанія "Еко Транс Сервіс"

про                                                  стягнення 16645,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 16.01.2008 позов задоволено. Стягнуто з Приватного підприємства „Еко Транс Сервіс” на користь Відкритого акціонерного товариства „Київспецтрас” заборгованість у розмірі 11757,60 грн., пеню у розмірі 1965,66 грн., штраф у розмірі 2351,52 грн., три відсотки річних у розмірі 166,48 грн., 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ПП "Компанія "Еко Транс Сервіс" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2008 року було прийнято апеляційну скаргу до провадження. Розгляд справи призначено на 05.06.2008 рік.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2008 р. розгляд справи відкладено на 26.06.2008 року та зобов’язано відповідача надати додаткові документи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін перевіривши матеріали справи, колегія встановила наступне.

01.01.2006 року між сторонами був укладений Договір № 601219 на приймання і захоронення твердих відходів (тонни).

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що посилання апелянта, в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції зроблено описку оскільки номер договору є 60/219 є безпідставним, оскільки як вбачається з тексту договору, актів виконаних робіт, з претензії-вимоги номер договору вказано саме 601219. В матеріалах справи відсутні будь які заперечення відповідача, що були направлені на адресу позивача, щодо неправильного зазначення номеру договору.

Згідно п. 1.1. договору позивач (приймальник) зобов'язався приймати і здійснювати захоронення твердих відходів, які здає замовник, а відповідач, як замовник, зобов'язується здійснювати оплату послуг приймальника на умовах даного Договору.

Порядок проведення оплати за послуги та їх вартість передбачені Розділом 3 Договору «Вартість послуг. Порядок і строки оплати послуг».

Відповідно до п. 3.5. Договору замовник зобов'язаний здійснювати 100 % попередню оплату послуг до 25 числа поточного місяця за послуги, які будуть надаватися в наступному місяці кварталі. На вимогу замовника приймальник надає йому рахунок на оплату, який замовник зобов'язаний повністю оплатити протягом 3 (трьох) робочих днів від дня отримання рахунку. Замовник здійснює оплату послуг грошовими коштами на поточний рахунок приймальника, вказаний в даному Договорі, незалежно від заборгованості третіх осіб перед замовником та незалежно від затримок в надходженні бюджетних коштів замовнику.

Згідно п. 3.7. Договору замовник зобов'язаний здійснювати контроль за вартістю фактично отриманих послуг, та у разі їх перевищення над перерахованою сумою оплати замовник зобов'язаний протягом 3 (трьох) робочих днів сплатити приймальнику заборгованість.

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу послуги, що підтверджується Актами виконаних робіт по знешкодженню твердих побутових відходів: акт № 3 від 31.03.2006р. на суму 1 260 грн., акт № 6 від 30.04.2006р. на суму 4 095 грн., акт № 6 від 31.05.2006р. на суму 8 820 грн., акт № 7 від 30.06.2006р. на суму 6 300 грн., що підписані повноважними представниками та скріплені печатками діючих юридичних осіб сторін без зауважень.

Щодо твердження відповідача в апеляційній скарзі, що актами № 6 від 31.05.2006 року та № 7 від 30.06.2006 року не підтверджено факту виконання робіт, оскільки акти не підписані сторонами, судова колегія зазначає, що до матеріалів справи (а.с. 8-10) залучені акти, що містять підписи сторін за договором та скріплено печатками підприємств.

Також на виконання вимог ухвали Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2008 року позивачем надано суду докази надання послуг, а саме товарно-транспорті накладні виписані в період з 03.05.2006 року по 30.05.2006 рік та за період з 01.06.2006 р. по 30.06.2006 р. (належним чином завірені копії залучені до матеріалів справи).

Таким чином, позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 20 475, 50 грн.

Відповідач частково виконав зобов'язання щодо оплати та неповністю провів розрахунки з позивачем за надані послуги. За розрахунком позивача, станом на 01.11.2007р. дебіторська заборгованість відповідача становить 11 757,60 грн.

04.10.2007р. позивач надіслав на адресу відповідача Претензію - вимогу, в якій поросив погасити суму боргу з врахуванням штрафних санкцій. Вказана претензія-вимога була отримана повноважним представником відповідача 08.10.2007р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення (а.с 12).

Відповідачем відповіді на претензію-вимогу позивача не надав та борг не сплатив.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом першої інстанції встановлено, що доказів сплати боргу в розмірі 11 757,60 грн. відповідач суду не надав, тому вимоги позивача в цій частині судом задоволено правомірно.

Згідно п. 6.2 Договору в разі порушення відповідачем строків оплати послуг, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від загальної суми боргу за кожен день прострочення платежу. А за прострочення понад тридцять днів відповідач додатково, не враховуючи суми пені і заборгованості, сплачує позивачу штраф у розмірі 20 процентів від суми заборгованості.

Згідно п. 6.3 договору позивач має право нараховувати замовнику пеню і штраф протягом п’яти років від дня порушення відповідачем строку оплати послуг, але не пізніше ніж за один рік, що передує моменту звернення до відповідача з вимогою, претензією, позовом.

Майнова відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань передбачена умовами договору та Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, тому вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 1965,66 грн. та штрафу (20 % від суми заборгованості) у розмірі 2 351,52 грн. обґрунтовані та задоволені правомірно.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 571,12 грн. правомірно нараховані у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Враховуючи наявність вини з боку відповідача, вимоги позивача про нарахування 3% річних обґрунтовано задоволено судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідач не довів суду обставини, на які посилається, як на підставу своїх заперечень.

З врахуванням зазначеного, колегія приходить до висновку, що місцевим господарським судом прийнято обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Компанія "Еко Транс Сервіс" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від16.01.2008 р. у справі №31/2 залишити без змін.

3. Матеріали справи №31/2 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді