ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2008 Справа № 39/29

Дніпропетровський          апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого: Прокопенко А.Є. (доповідач),

суддів: Сизько І.А., Дмитренко А.К.

при секретарі судового засідання Савін В.Ю.

за участю представники сторін:

від позивача: Мікульський К.В. представник, довіреність №б/н від 13.12.05;

від відповідача: Серпіліна Н.В. представник, довіреність №б/н від 30.11.07;

розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Дія”, с. Саївка, П”ятихатьський район, Дніпропетровська область на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.08р. по справі № 39/29

за позовом Закритого акціонерного товариства “Калина”, с.Красне, Згурівський район, Київська область

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Дія”, с.Саївка, П”ятихатьський район, Дніпропетровська область

про визнання договору недійсним.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.08р. по справі № 39/29 (суддя Ліпинський О.В.) позов Закритого акціонерного товариства “Калина”, с. Красне, Згурівський район, Київська область до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Дія”, с.Саевка, П”ятихатьський район задоволено частково.

Визнано недійсним договір про надання послуг по збиранню врожаю від 23.07.02р. укладений між позивачем та відповідачем, та стягнуто витрати по справі і витрати на оплату судової експертизи.

В решті позовних вимог провадження у справі припинено.

Оскаржуючи рішення господарського суду Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю “Дія” просить його змінити в частині розподілу господарських витрат, а саме абзац третій резолютивній частини рішення, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права.

У відзиві на скаргу позивач просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

22.12.05р. Закрите акціонерне товариство “Калина” звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Дія”, в якому просить суд визнати недійсним договір про надання послуг по збиранню врожаю від 23.07.02р. та акт приймання-передачі виконаних робіт від 13.03.03р., посилаючись на те, що спірний договір та акт приймання-передачі підписані від імені позивача особою, якій не надавалися повноваження на вчинення відповідних юридично значимих дій від імені товариства, і зазначені правочини не були схвалені товариством або прийняті ним до виконання.

Ухвалою від 13.02.06р. за клопотанням позивача, господарський суд призначив проведення          судово-технічної та судово-почеркознавчої експертизи оскаржуваних документів, в зв’язку з чим провадження по справі було зупинено згідно ст. 79 ГПК України.

На підставі отримання господарським судом висновку експертизи, ухвалою від 25.12.07р. провадження у справі було поновлено.

Рішенням господарського суду від 13.03.08р. позовні вимоги задоволено частково.

Договір про надання послуг по збиранню врожаю від 23.07.02р. укладений між Закритим акціонерним товариством “Калина”, с.Красне, Згурівський район, Київська область та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю “Дія”, с.Саївка, П”ятихатьський район визнано недійсним.

В решті позовних вимог провадження у справі припинено на підставі п.1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки акт приймання-передачі є способом документального оформлення вчинення відповідної дії на підставі договору, та не являється самостійним правочином, недійсність якого може бути предметом розгляду в суді.

З відповідача на користь позивача стягнути витрати по справі у повному обсязі, а саме:

- 85грн. витрат по сплаті держмита;

- 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- 2101грн. 06коп. витрат на оплату судової експертизи.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду стосовно розподілу витрат по справі, приймаючи до уваги наступне.

Відповідно ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

при задоволенні позову - на відповідача;

при відмові в позові - на позивача;

при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як випливає із тексту рішення і його резолютивної частини вимоги про визнання недійсним акту приймання-передачі виконаних робіт від 13.03.03р. судом не розглядались і провадження по справі в цій частині позову припинено відповідно п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 03.04.98р. №02-5/78 “Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України в редакції від 31.05.07р. “якщо в позовній заяві об’єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов’язані між собою підставами виникнення, державне мито сплачується як за подання однієї заяви немайнового характеру.

Господарський суд, розглянувши вимоги позивача в частині визнання недійсним договору і визнавши їх підлягаючими задоволенню, обґрунтовано поклав на відповідача в повному обсязі витрати по сплаті держмита, інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу та витрати на оплату судової експертизи, що відповідає приписам ст. 49 ГПК України.

Апеляційний господарський суд вважає необґрунтованими доводи скаржника щодо невідповідності висновків суду в частині припинення провадження у справі стосовно заявлених вимог по визнанню недійсним акту приймання-передачі виконаних робіт від 13.03.2003р.

Як зазначає скаржник у доповненні до апеляційної скарги, згідно частини другої ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, але ні договором, ні законом не передбачений такий спосіб захисту права позивача як визнання недійсним актів приймання-передачі виконаних робіт. За таких підстав за висновком скаржника суд був повинен відмовити у задоволенні позову, а не припиняти провадження по справі.

Як вбачається із мотивувальної частини рішення господарський суд не аналізував і не надавав оцінки акту приймання-передачі виконаних робіт, робивши висновки про неможливість розгляду позову в цій частині за підстав того, що оспорюваний акт є способом документального оформлення вчинення відповідної дії на підставі договору та не являється самостійним правочином, недійсність якого може бути предметом розгляду у суді. Таким чином, господарський суд обгрунтовано припинив провадження в цій частині позову на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Що стосується доводів скаржника про те, що предметом дослідження експертизи був також і акт прийому-передачі виконаних робіт від 13.03.2003р., а тому при розподілі держмита господарським судом повинно було бути це враховано, апеляційний господарський суд вважає необґрунтованим, оскільки тільки за результатами розгляду справи в частині визнання недійсним договору послуг по збирання врожаю від 23.07.2002р. господарським судом спір було розглянуто по суті і правомірно віднесено витрати по проведенню експертизи на відповідача.

Приймаючи до уваги викладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм процесуального права і підстави для його зміни та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.08р. у справі № 39/29 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Головуючий                                                              А.Є.Прокопенко

Суддя                                                                                           І.А.Сизько

Суддя           А.К.Дмитренко

З оригіналом згідно

Помічник судді:                    Н.О.Стрюк