ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2008 р. Справа № 35/15-08 (н.р. 40/58-07)

вх. № 448

Колегія суддів господарського суду в складі:

Головуючий суддя Швед Е.Ю.

суддя Інте Т.В.

суддя Светлічний Ю.В.

при секретарі судового засідання Сімонова Т.О.

за участю представників сторін:

позивача - Боледзюк В.М., дов №162 від 21.01.2008р. відповідача - Коваль О.М. дов б/н від 10.04.2006р.

розглянувши справу за позовом Харківське державне фармацевтичне підприємство "Здоров'я народу" ДАК "Укрмедпром", м. Х-в

до ТОВ "Магік", м. Х-в

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИЛА:

Позивач – Харківське державне фармацевтичне підприємство „Здоров`я народу" ДАК "Укрмедпром" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача – Товариства з обмеженою відповідальнісью „Магік” про визнання недійсним договору №1 купівлі-продажу повного майнового комплексу інвестиційного проекту від 22.09.2003р., мотивуючи свої вимоги тим, що позивачем спірний договір був підписаний особою, яка не мала відповідних повноважень, оскільки відповідно до п.6.2 Статуту Харківського державного фармацевтичного підприємства „Здоров`я народу” Державної акціонерної компанії „Укрмедпром” директор підприємства без погодження з засновником укладає на внутрішньому ринку договори та угоди розмір яких не перевищує 10% статутного фонду підприємства, а при підписанні спірного договору вартість відчужуваного повного майнового комплексу інвестиційного проекту становила 3273929,01 грн., а розмір статутного фонду становив 7900,00 тис. грн., на укладення даного договору засновник не надавав відповідного погодження.

Відповідач у відзиві на позовну заяві зазначає, що позов задоволенню не підлягає на тій підставі, що позивачем при подачі позову до суду були порушені вимоги ст.267 Цивільного кодексу України, а саме сплилв строк позовної давності.

Рішенням господарського суду від 24.04.2007р. позов було задоволено в повному обсязі. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.08.2007р. апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення. Постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2007р. касаційну скаргу відповідача було задоволено частково, постанови Харківського апеляційного господарського суду від 20.08.2007р. та рішення господарського суду Харківської області від 24.04.2007р. були скасовані, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

В поясненнях позивач зазначає, що все майно, що є предметом спірного договору, було передано від відповідача до позивача у відповідності до його умов. Щодо строків позовної давності відповідно до ст.83 ЦК УРСР позивач наголошує на те, що в позовна давність не поширюється на інші вимоги, тобто в ЦК УРСР встановлено не виключний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити на підставах, викладенних в позовній заяві та поясненнях.

Відповідач у призначененому судову засіданні просить суд відмовити в задоволенні позові на підставі, викладених у відзиві на позов.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки, дослідивши докази у їх сукупності, судом встановлено наступне, що між позивачем та відповідачем 22.09.2003р. був укладений договір купівлі-продажу повного майнового комплексу інвестиційного проекту №1. Відповідно до п.1.1 спірного договору відповідач зобов`язується передати у власність позивача сукупні валові активи повного майнового комплексу інвестиційного проекту „Виробництво готових лікарських препаратів” (далі по тескту – Майно), що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Мельникова, 41, на земельній ділянці площею 396,2 кв.м., яку займає нежитлова будівля літ. „М-2”. Відповідно до п.1.2. даного договору позивач зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в даному договору. Майно підприжмства включає в себе сукупні валові активи повного майнового комплексу, а саме будівлю літ. „М-2”, обладнення устаткування, залишки основної та допоміжної сировини та нормативно-технічну документацію згідно з протоколами інветарізації та додатком №1 (договір купівлі-продажу не житлової будівлі), які є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст.83 Цивльного кодексу УРСР позовна давність не поширюється на вимоги, що випливають з порушення особистих майнових прав, крім випадків, передбачених законом; на вимоги державних організацій про повернення державного майна з незаконного володіння колгоспів та інших кооперативних та інших громадських організацій або громадян; на вимоги вкладників про видачу вкладів, внсених у державні трудові ощадні каси і в державний банк СРСР; у випадках, встановлених законодавством союзу РСР, і на інші вимоги. В даному випадку суд приходить до висновку, що Цивільним кодексом УРСР не вказано про спеціальні строки позовної давності щодо позовів про визнання угод недійсними, тому позовна давність на даний позов відповідно до ст.71 ЦК УРСР втсановлена в три роки, і на цій підставі строки подання заяви до суду сплили 22.09.2006р., а позивачем було подано позовну заяву 19.01.2007р.

Відповідно до ч.4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні позові повинно бути відмовлено.

При таких обставинах в задоволенні позову слід відмовити, а витрати по сплаті держмита та на інформаційно-техничне забезпечення віднести на позивача.

Керуючись ст.44,49,82-85 ГПК України, колегія суддів:

ВИРІШИЛА:

В позові відмовити.

Рішення підписано 04.06.2008р.

Головуючий суддя Швед Е.Ю.

суддя Інте Т.В.

суддя Светлічний Ю.В.