ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2008 р.

№ 55/312-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді

суддів

Кота О.В.,

Владимиренко С.В.,

Шевчук С.Р.

розглянувши касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Бериславський машинобудівний завод"

на рішення господарського суду Харківської області від 14 лютого 2008 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 9 квітня 2008 року

У справі

№ 55/312-07

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Бериславський машинобудівний завод"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Флавія"

про

Стягнення 6709,26 грн.

за зустрічним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Флавія"

до

Відкритого акціонерного товариства "Бериславський машинобудівний завод"

про

Визнання договору та додаткових угод недійсними

за участю представників:

позивача: не з'явилися

відповідача: не з'явилися

встановив:

Рішенням господарського суду Харківської області від 14 лютого 2008 року (суддя Тихий П.В.) в позові ВАТ "Бериславський машинобудівний завод" відмовлено повністю. В позові ТОВ "Флавія" відмовлено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 9 квітня 2008 року (Погребняк В.Я., Бухан А.І., Шевель О.В.) рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Відкрите акціонерне товариство "Бериславський машинобудівний завод" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів, оскільки судами при винесенні оскаржуваних судових актів порушено норми матеріального та процесуального права.

Сторони, згідно з приписами ст. 1114 ГПК України, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, проте не скористалися передбаченим законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Господарськими судами встановлено, що 1 березня 2005 року між сторонами було підписано договір № П-ФЛ-Б-01/74. Відповідно до умов якого, відповідач зобов`язався поставити позивачеві товар, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити його вартість.

5 березня та 20 квітня 2005 року між сторонами було підписано додаткові угоди до договору № П-ФЛ-Б-01/74, яким встановили найменування, кількість, вартість продукції та строки її оплати. Також, сторонами підписано специфікацію до договору.

Позивач, в позовній заяві з наступними змінами до неї просить суд стягнути з відповідача 5408,95 грн. на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, як безпідставно отримані грошові кошти, сплачені позивачем згідно рахунку № 3 від 22 березня 2005 року.

Суди встановили, що 22 березня 2005 року відповідачем було виставлено позивачу рахунок № 3 на суму 7608,00 грн. за транспортні послуги, який було сплачено позивачем платіжним дорученням № 474 від 23 березня 2005 року та обґрунтовано прийшли до висновку, що грошові кошти, відповідачем були отримані не безпідставно та визнали позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 5408,95 грн. безпідставно одержаних грошових коштів необґрунтованими.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Попередні судові інстанції дійшли обґрунтованого та правомірного висновку про те, що заявляючи про зміну своїх позовних вимог, позивач не надав належних та допустимих доказів про безпідставне набуття відповідачем грошових кошті у розмірі 5408,95 гривень, які позивачем у добровільному порядку були перераховані відповідачу.

Матеріали справи свідчать про те, що господарськими судами в порядку ст. 43 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і вірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарськими судами норм законодавства при прийнятті рішення і постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових актів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Харківської області від 14 лютого 2008 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 9 квітня 2008 року у справі № 55/312-07 залишити без змін, а касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Бериславський машинобудівний завод" –без задоволення.

Головуючий суддя                                                            О. Кот

судді:                                                   С. Владимиренко

С. Шевчук