ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2008 р.

№ 2/3847

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Бернацької Ж.О. –головуючої (доповідач),

Барицької Т.Л.,

Воліка І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу приватного малого виробничо-комерційного підприємства "Лан" на рішення господарського суду Хмельницької області від 19.06.2007 р. та постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 05.02.2008 р. в справі № 2/3847 господарського суду Хмельницької області за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-Укрнєфтєпродукт" до приватного малого виробничо-комерційного підприємства "Лан" про стягнення 50196, 44 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Харламової Л.О.,

від відповідача: Безрукої Т.Л., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-Укрнєфтєпродукт" у травні 2007 року звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом до відповідача - приватного малого виробничо-комерційного підприємства "Лан" про стягнення 50196, 44 грн. за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором поставки нафтопродуктів від 07.08.2005 р. № 07/08-1 та договором іпотеки від 19.07.2006 р. - 15204, 79 грн. пені, 3000 грн. інфляційних нарахувань за березень 2007 року, 1991, 65 грн. річних за прострочення оплати товару (нафтопродуктів) за договором поставки та 30000 грн. штрафу згідно договору іпотеки.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 19.06.2007 р. (суддя Дячук Т.В.) позов задоволено частково; стягнуто з приватного малого виробничо-комерційного підприємства “Лан” на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Татнєфть-Укрнєфтєпродукт” 3000 грн. інфляційних нарахувань, 1991, 65 грн. річних, 15204, 79 грн. пені з підстав правомірності та обґрунтованості позовних вимог; 201, 96 грн. витрат по оплаті державного мита та 47, 48 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в частині стягнення 30000 грн. штрафу відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 05.02.2008 р. (судді: Черпак Ю.К. –головуючий, Веденяпін О.А., Іоннікова І.А.) рішення залишено без.

Не погоджуючись з прийнятими судовими актами, відповідач - приватне мале виробничо-комерційне підприємство "Лан" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 19.06.2007 р. та постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 05.02.2008 р. та прийняти нове рішення.

Касаційна скарга обґрунтована порушенням і неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши представників сторін, обговоривши доводи€ касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій: між сторонами укладено договір поставки нафтопродуктів від 07.08.2005 р., згідно з яким ТОВ "Татнєфть-Укрнєфтєпродукт" (постачальник) зобов'язався поставити ПМВКП "Лан" (покупець) товар (нафтопродукти –дизпаливо, бензин), а покупець зобов'язався приймати товар та оплачувати його на умовах даного договору.

Відповідно до пункту 3.1 договору та додаткової угоди до цього договору від 19.07.2006 р., кількість поставленого товару визначається згідно з видатковими та товарно-транспортними накладними. Кожна партія товару, поставлена покупцеві на виконання даного договору, як і розмір загальної заборгованості по договору не повинні перевищувати по вартості 800000 грн.

Згідно з пунктом 4.3 договору поставки (в редакції додаткової угоди до договору), оплата за кожну партію товару, переданого по договору, має бути проведена покупцем протягом 30 календарних днів з дати складення накладних.

Термін дії договору встановлено до 19.07.2007 р., а в частині взаєморозрахунків –до їх повного проведення.

Пунктом 6 договору встановлена відповідальність за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору. Крім того, пунктом 6.6 договору передбачено, що в разі затримки оплати за товар, покупець має виплатити постачальнику суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також пеню, яка нараховується за кожний день прострочки із розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на момент прострочення. Пунктом 6.7 договору визначено, що у разі, якщо прострочка платежу буде продовжуватись понад п'ять календарних днів, постачальник має право, крім суми боргу, з врахуванням інфляції і пені, додатково стягнути з покупця три проценти річних із простроченої суми за весь період прострочки.

На виконання умов договору поставки, позивач поставив відповідачу нафтопродукти на загальну суму 1749814, 21 грн.

Обов'язковою умовою поставки нафтопродуктів було оформлення іпотеки на користь постачальника в строк не пізніше 10 календарних днів з моменту підписання додаткової угоди від 19.07.2006 р. Договір іпотеки укладено сторонами 19.07.2006 р. За цим договором, приватне мале виробничо-комерційне підприємство "Лан" (іпотекодавець) передав в іпотеку товариству з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-Укрнєфтєпродукт" (іпотекодержатель) автозаправну станцію, загальною площею 18,5 кв.м., що розташована за адресою: Хмельницька область, Старокостянтинівський район, с.Пашківці, ділянка дороги Васьковичі-Порубне, 216 км. Предмет іпотеки оцінено в 1000000 грн. Пунктом 1.1 договору іпотеки визначено, що даний договір забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з договору поставки нафтопродуктів від 07.08.2005 р. № 07/08-1, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії договору поставки нафтопродуктів (основний договір), за умовами якого іпотекодавець зобов'язується сплатити вартість товару на умовах відстрочки платежу у наступні строки: при поставці нафтопродуктів автомобільним/залізничним транспортом не пізніше 30 календарних днів з дати оформлення відповідних товаророзпорядчих документів (ТТН, видаткова, залізнична накладна або інші документи) або у інші строки, визначені додатковими угодами до основного договору та сплачувати всі штрафні санкції та витрати, передбачені цим договором, основним договором та чинним законодавством. При цьому, протягом строків оплати за поставлений товар (30 календарних днів) згідно з основним договором, загальна заборгованість іпотекодавця не може перевищувати суму 800000 грн. Строк виконання основного зобов'язання –19.07.2007 р.

Договором іпотеки (пункт 2.1.7) передбачено, що іпотекодавець зобов'язаний застрахувати предмет іпотеки протягом 7 робочих днів від дати укладення договору, на повну його вартість, на користь іпотекодержателя із затвердженням основних умов такого страхування та передати іпотекодержателю страховий поліс.

Згідно пункту 5.2 договору іпотеки, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, передбачених даним договором, іпотекодавець сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі три проценти від вартості предмету іпотеки, що визначена сторонами в цьому договорі.

Відповідачем не виконано зобов'язання щодо оплати отриманого товару у встановлені строки, зокрема, протягом 30 календарних днів з дати складання накладних на кожну партію нафтопродуктів.

У зв'язку з цим, позивачем 13.03.2007 р. за № 135/04 направлено відповідачу вимогу про усунення порушень договору іпотеки від 19.07.2006 р. та договору поставки нафтопродуктів від 07.08.2005 р. № 07/08-1 шляхом повної оплати отриманих за договором поставки нафтопродуктів у сумі 1682803, 95 грн. та застрахувати предмет іпотеки відповідно до пункту 2.1.7 договору іпотеки протягом 30 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги.

Надсилання письмової вимоги про усунення порушень здійснено згідно з пунктами 2.3.1, 5.3 договору іпотеки і є засобом досудового врегулювання спору щодо предмету іпотеки. Крім того, пред'явлення вимоги до відповідача про усунення порушень основного зобов'язання та її задоволення протягом 30 днів випливає з вимог статті 35 Закону України "Про іпотеку".

Після отримання вимоги відповідач сплатив борг у сумі: 1749814, 21 грн., в тому числі: 13.03.2007 р. –20000 грн.; 14.03.2007 р. –20000 грн.; 16.03.2007 р. –142803, 95 грн.; 03.04.2007 р. –267010, 26 грн.; 06.04.2007 р. –500000 грн.; 10.04.2007 р. –800000 грн.

Відповідно до статті 6 Господарського процесуального кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх не чекаючи пред'явлення їм претензії. Оскільки відповідач систематично не дотримувався строків оплати за поставлений йому товар, позивач скористався правом звернення до суду за захистом свого порушеного права.

У зв'язку з недотриманням відповідачем умов договору поставки, викладених у пунктах 3.1, 4.3 додаткової угоди від 19.07.2006 р. і продубльованих у пункті 1.1 договору іпотеки від 19.07.2006 р. щодо обов'язку оплати кожної партії нафтопродуктів у 30-денний строк після оформлення накладної і в частині того, що розмір загальної заборгованості не повинен перевищувати 800000 грн., позивачем відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України нараховано 3000 грн. з врахуванням встановленого індексу інфляції за березень 2007 року, 1991, 65 грн. три проценти річних і відповідно до пункту 6.6 договору поставки пеню в сумі 15204, 79 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, 13.03.2007 р. звернувся з письмовою вимогою за № 135/04 до відповідача про сплату наявної заборгованості.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за договором поставки від 07.08.2005 р. № 07/08-1 та договором іпотеки від 19.07.2006 р. № 135/04 щодо повної оплати отриманих нафтопродуктів, судова колегія Вищого господарського суду України погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань –3000 грн., три проценти річних –1991, 65 грн., пені –15204, 79 грн. Розрахунок суми санкцій є арифметично вірним, а також таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Інші доводи касаційної скарги про порушення при прийнятті рішення суду норм матеріального та процесуального права свого підтвердження не знайшли.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосували до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, а відтак рішення господарського суду та постанова апеляційного господарського суду є законними і обґрунтованими, а тому підстав для їх скасування не вбачає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного малого виробничо-комерційного підприємства "Лан" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Хмельницької області від 19.06.2007 р. та постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 05.02.2008 р. в справі № 2/3847 господарського суду Хмельницької області залишити без змін.

Головуючий, суддя:

Ж. Бернацька

Судді:

Т. Барицька

І. Волік