ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.05.08р.

Справа № 22/177-08

за позовом Державного підприємства "Донецька залізниця", м. Донецьк в особі Краснолиманської дирекції залізничних перевезень, м. Донецьк

до Відкритого акціонерного товариства "Дніпрошина", м. Дніпропетровськ

про стягнення 1 600 грн. 81 коп.

Суддя Пуппо Л.Д.

Представники

Від позивача: Баранов А.В. - дов. № 71-01/2176 від 12.09.06.

Шатілов В.В. - дов. № 71-01/990 від 30.03.07.

Від відповідача: Дробот Є.С. - представник за довіреністю

СУТЬ СПРАВИ

Позивач просить стягнути з відповідача 1600грн. 81коп. витрат, які складаються з плати за користування вагонами - 520 грн. 01коп., збору за маневрову роботу - 185 грн. 70 коп., збору за зберігання вантажу - 496 грн. 80 коп., телеграфний збір - 131 грн. 50 коп., в тому числі ПДВ (20%), які виникли в результаті затримки вагонів, оскільки в графі 7 накладних 47298750 і 47298751 відповідач вказав прикордонну станцію переходу Квашино Донецької залізниці, а в графі 29 вантажної митної декларації № 110000001/7/160015 вказав в якості митниці переходу „Магістральну”.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що позов подано неналежним позивачем, з порушенням порядку зверненням зазначених у позовній заяві платежів, визначеного Правилами.

ВСТАНОВЛЕНО

29.11.07. відповідач за вказаними вище накладними зі станції Дніпропетровськ-вантажний Придніпровської залізниці у двох вагонах 23171440 і 24591158 відвантажив вантаж – шини пневматичні гумові на станцію призначення Ростов-Західний Північно-Кавказької залізниці (Російська Федерація).

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України (далі –Статут) обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

До справи додані акти загальної форми № 854 від 05.12.07, акт №806 від 01.12.07 , які складені на станції Іловайськ Донецької залізниці із зазначенням того, що були затримані вагони №№ 23171440, 4591158 по відправкам №№47298751, 7298750 Дніпропетровськ Вант. Придніпровської залізниці –Ростов-Зхідний Північно-Кавказької залізниці (Російська федерація) з причини неприйняття до митного оформлення із-за невідповідності в графі 7 прикордонної станції переходу- Квашино Донецька залізниця, а в графі 29 вантажної митної декларації № 110000001/7/160015 вказав в якості митниці переходу „Магістральну” замість Амвросієвської митниці.

Зазначені вагони простояли на станції Іловайськ Донецької залізниці 100 годин (з 07 г. 50 хв. 01.12.07. до 11 г. 50 хв. 05.12.007.), у зв’язку з чим позивачем нараховані збитки за вищеперелічені дії на суму 1600,81 грн.

Згідно зі статтею 120 Статуту залізниць України (далі Статут) За затримку вагонів і контейнерів через недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших адміністративних правил або неналежне їх оформлення, вантажовідправник вносить плату, встановлену відповідно до статті 119 цього Статуту, і несе відповідальність перед залізницею за наслідки затримки вагонів і контейнерів.

Відповідно до статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Суд вважає, що вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позов подано неналежним позивачем, з порушенням порядку стягнення зазначених платежів, визначеного Правилами, а саме. У відповідності з пунктом 1.11 Правил розрахунків за перевезення вантажів платежі збори та штрафи, які виникли через затримку вагонів (контейнерів) з експортними вантажами під час перевезення з вини відправника, оформляються станцією затримки відповідними документами, які надсилаються на станцію відправлення для стягнення цих платежів, зборів та штрафів з відправника згідно зі статтями 118, 120, 122 Статуту залізниць України.

Керуючись статтями 118, 120, 122 Статуту залізниць України, Правилами розрахунків за перевезення вантажів, статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

В позові відмовити.

Суддя           Л.Д.Пуппо