ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"17"
березня 2008 р.
Справа № 9/500-07

Господарський
суд Київської області в складі судді Євграфової Є.П., розглянувши справу

за
позовом

Богуславської
міської ради, м. Богуслав,

до
третя особа:

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м, Богуслав, ОСОБА_2, м.
Київ,

про

розірвання
договору оренди,

за
участю представників:

позивача:

Литвин
А.С., довір.  №3019 від 24.12.2007р.,

відповідача:

ОСОБА_3.,
довір. № 3007 від 07.11.2007р.,

третьої
особи:

не
з'явився,

обставини
справи:

Богуславська
міська рада (далі -міськрада, позивач) звернулась до господарського суду
Київської області з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1 (далі -СПД ОСОБА_1, відповідач), третя особа: ОСОБА_2 про
дострокове припинення дії договору оренди земельної ділянки від 08.07.2003р.,
зареєстрованого у реєстрі за №3344 та посвідченого державним нотаріусом
Богуславської державної нотаріальної контори Полковніковою Т.А. шляхом його
розірвання та зобов'язання передати земельну ділянку загальною площею 0,0420
га, за адресою: вул. Заросянська, 1 в місті Богуслав, Богуславській міській
раді, відповідно до вимог п.3.3. договору оренди земельної ділянки від
08.07.2003р.

Свої
позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно з рішення від 18.06.2003р.
виконавчого комітету Богуславської міської ради, 08.07.2003р. між позивачем та
відповідачем було укладено нотаріально посвідчений договір оренди земельної
ділянки, відповідно до умов якого, відповідачу передавалася у користування
земельна ділянка за адресою: м. Богуслав, вул. Заросянська, 1, загальною площею
0,420 га. Пунктом 3.1. вказаного договору оренди визначалося, що земельна
ділянка передається в оренду для комерційного використання під існуючу
нежитлову будівлю по наданню населенню ритуальних послуг по вул. Заросянській,
1 в м. Богуслав. Зазначає, що  у липні
2002р. між Богуславським комбінатом комунальних підприємств та відповідачем було
укладено договір оренди об'єкта нерухомості, на умовах якого Відповідачу
передавалось в оренду приміщення «бюро ритуальних послуг», що знаходиться за
адресою: вул. Заросянська, 1, м. Богуслав (надалі Будівля), строком на 25
років. Зазначений договір за твердженням позивача був підставою, на той час,
для укладення договору оренди земельної ділянки. В подальшому, 01.02.2004р.
було підписано новий договір оренди об'єкта нерухомості, однак, останній у
зв'язку з недотриманням вимог чинного цивільного законодавства є нікчемним, а
рішенням господарського суду Київської області по справі №395/13-06 від
11.12.2006 року, відповідачу було відмовлено в заявленому позові про визнання
договору дійсним. За рішенням Позивача від 26.09.2006 року № 60-06-У у зв'язку
з наявною у Богуславського комбінату комунальних підприємств податковою
заборгованістю, було дозволено Державній податковій інспекції у Богуславському
районі описати будівлю та продати її на цільовому аукціоні з продажу майна, що
перебуває у податковій заставі, з метою погашення таким чином наявної у
Богуславського ККП податкової заборгованості. 10.07.2007р. між Богуславським
комбінатом комунальних підприємств та фізичною особою ОСОБА_2 було укладено
договір купівлі-продажу нежитлового приміщення «бюро ритуальних послуг», що
знаходиться за адресою: м. Богуслав, вул. Заросянська, 1 «а», після чого
відповідач звільнив зазначене приміщення, за актом від 10.04.2007р. З огляду на
таке вважає, що оскільки відповідачу земельна ділянка була передана у
користування під існуючу нежитлову будівлю по наданню населенню ритуальних
послуг, на яку він втратив право користування,
що відповідачем (з посиланням на положення ст. 120 ЗК України) було
втрачено і право на оренду земельної ділянки загальною площею 0,0420 га.

Відповідач
проти позову заперечує. У відзиві на позов зазначає, що позивач не надав
жодного доказу порушення вимог ЗУ «Про оренду землі», а актом обстеження
земельної ділянки від 26.06.2007р. встановлено, що орендована мною земельна
ділянка використовується згідно чинного законодавства. Вважає, що посилання на
ст.ст. 116, 120 ЗК України є недоречним, оскільки не є підставою для розірвання
договору оренди землі. Стосовно забезпечення права третьої особи -ОСОБА_2. на
отримання в користування земельної ділянки, на якій знаходиться будівля, що
належить їй на праві власності, не заперечує правоОСОБА_2. на користування тією
частиною земельної ділянки на якій розміщена її будівля.

Третя
особа на стороні позивача, позовні вимоги підтримує з підстав викладених в
позові, та поданих поясненнях від 28.01.2008р.

В судовому
засіданні 13.03.2008р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному
обсязі з підстав викладених в позові, представник відповідача позов заперечив з
підстав викладених у відзиві. Третя особа представника в судове засідання не
направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,
дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд встановив:

Згідно
з рішенням від 18.06.2003р. виконавчого комітету Богуславської міської ради,
08.07.2003р. між позивачем та відповідачем було укладено нотаріально
посвідчений договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого,
відповідачу передавалася у користування земельна ділянка за адресою: м. Богуслав,
вул. Заросянська, 1, загальною площею 0,420 га на 24 роки. Відповідно до умов
розділу 3 договору оренди земельна ділянка передається в оренду для
комерційного використання під існуючу нежитлову будівлю по наданню населенню
ритуальних послуг по вул. Заросянській, 1 в м. Богуслав та повинна
використовуватись тільки за вказаним цільовим призначенням з умовою
раціонального використання землі та недопущення її забруднення.

Станом
на час звернення позивача до суду та вирішення спору по суті, нежитлова будівля
передана у власність третьої особи у справі,ОСОБА_2., за договором купівлі
продажу від 10.07.2007р. між Богуславським комбінатом комунальних підприємств
та фізичною особою ОСОБА_2, та відповідно звільнена відповідачем. Зазначені
обставини сторонами у справі не заперечуються.

Крім
того, як свідчать матеріали справи, на земельній ділянці, що перебуває у
відповідача в оренди, знаходяться будівлі, право власності на які на час
вирішення спору належать ОСОБА_4 (договір дарування в матеріалах справи), проте
були побудовані відповідачкою (свідоцтво про право власності від 25.09.2006р.
оформлено на підставі рішення виконкому Богуславської міськради від
14.09.2006р. №189/10) та на даний час знаходяться в її користуванні (договір
оренди в матеріалах справи).

Позивач
вважає, що оскільки права на будівлю, для користування якою надавалась в оренду
земельна ділянка,  перейшли до третьої
особи, та використання ділянки за цільовим призначенням визначеним в договорі
відповідачем неможливе,  договір має бути
розірваним.

Проте,
з таким суд не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно
до ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі
може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на
підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Підставами
припинення права користування земельною ділянкою відповідно до ст. 141 ЗК
України є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б)
вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення
діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г)
використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;
ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична
несплата земельного податку або орендної плати. Примусове припинення прав на
земельну ділянку відповідно до ст. 143 ЗК України здійснюється у судовому
порядку у разі: а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;
б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель
радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення
земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами,
засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару
ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення
встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також
використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в
терміни, встановлені вказівками спеціально уповноважених органів виконавчої
влади з питань земельних ресурсів; в) конфіскації земельної ділянки; г) викупу
(вилучення) земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для
суспільних потреб; ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по
зобов'язаннях власника цієї земельної ділянки; д) невідчуження земельної
ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у
випадках, визначених цим Кодексом.

Статтею
291 Господарського кодексу України передбачено, що договір оренди може бути
розірвано на вимогу однієї із сторін достроково з підстав, передбачених
Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку,
встановленому статтею 188 Господарського кодексу України.

Пунктом
2 статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути
розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною. Істотним слід вважати таке порушення
договору, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення мети договору.

Відповідно
до статті 188 Господарського кодексу України розірвання господарських договорів
допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або
законом. Сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка
одержала пропозицію про розірвання договору, у двадцятиденний строк після
одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У
разі якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу,
заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Таким
чином, підставою для розірвання договору оренди землі від 08.07.2003р. в
судовому порядку може бути невиконання сторонами обов'язків, передбачених
статтями 24 і 25 ЗУ «Про оренду землі», у випадках встановлених статтями 141,
143 ЗК України.

У
даному випадку, як стверджує позивач, останній втратив право користування
об'єктом нерухомості для обслуговування якого надавалась земельна ділянка, а
отже не можливе використання земельної ділянки за призначенням встановленим п.
3.1. договору, а право користування має відповідно до положень ст. 120 ЗК
України перейти до третьої особи.

Склад
та цільове призначення земель України визначено главою 4 розділу II Земельного
кодексу України, згідно з вимогами якого землі України за основним цільовим
призначенням поділяються на відповідні категорії (сільськогосподарського призначення,
громадської та житлової забудови тощо), встановлення та зміна яких здійснюється
у визначеному законом порядку, і недотримання цього порядку тягне відповідні
наслідки.

Згідно
зі статтею 1 Закону України «Про землеустрій»цільове призначення земельної
ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на
підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Зважаючи
на вказані положення земельного законодавства, вбачається, що передбачене
договором використання спірної земельної ділянки в комерційних цілях - під
існуючу нежитлову будівлю по наданню населенню ритуальних послуг по вул.
Заросянській, 1 в м. Богуслав, не є її цільовим призначенням, а лише умовами її
використання відповідно до договору оренди.

Отже,
твердження позивача про неможливість використання позивачем спірної земельної
ділянки за цільовим призначенням через відсутність у нього відповідних прав на
будівлю по наданню населенню ритуальних послуг по вул. Заросянській, 1 в м.
Богуслав є хибним та не ґрунтується на нормах земельного законодавства та
фактичних обставинах щодо володіння відповідачем іншими об'єктами на цій же
земельній ділянці.

З
огляду на наведене заявлені вимоги про розірвання договору суд вважає
безпідставними та такими що не підлягають задоволенню.

Щодо
прав третьої особи на земельну ділянку під придбаною будівлею загальною площею
105,5 кв.м. (договір в матеріалах справи) суд вважає за необхідне зазначити
наступне.

Договір
оренди землі (ст. 13 ЗУ Про оренду землі») - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і
користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну
ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно
до ч. 2 ст. 120 ЗК України в діючій редакції якщо житловий будинок, будівля або
споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх
відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної
ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування.

Застосування
зазначеної норми можливе за наявності права власності на будівлю та права
користування земельною ділянкою у однієї особи. Проте посилання позивачем на
норми ст. 120 ЗК України суд вважає безпідставними, оскільки будівля
відчужувалась не відповідачем (який лише був її орендарем), а земельна ділянка
перебувала саме в оренді відповідача.

Відповідно
до частини четвертої статті 93 ЗК України орендована земельна ділянка або її
частина може за згодою орендодавця передаватись орендарем у володіння та
користування іншій особі (суборенда).

У
разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору,
відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінений або розірваний за
згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті
зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що,
якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його
на інших умовах.

З
огляду на наведене, на переконання суду вирішення питання користування
земельною ділянкою третьою особою можливо шляхом укладання договору суборенди
із відповідачем, або шляхом внесення змін до спірного договору та перегляду
умов щодо площі орендованої земельної ділянки.

На
підставі наведеного, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 1, 49,
82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В
позові відмовити в повному обсязі.

Суддя                                                                                 Є.П.
Євграфова