ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

28.07.2008

Справа №2-13/8269-2008

За позовом Приватного підприємства «Динамо-Люкс» (95017, Україна, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Фрунзе, б. 41)

До відповідача: Сімферопольської районної державної адміністрації Автономної Республіки Крим (95000, Україна, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Павленка, б. 1)

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, з боку відповідача Служби автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим (95000, Україна, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Кечкеметська, б. 184/1)

про визнання недійсним рішення та визнання права

Суддя ГС АР Крим Жукова А.І.

п р е д с т а в н и к и:

Від позивача – Чукаткіна Т.В. - представник, дов. б/н від 11.02.2008 р.

Від відповідача – не з’явився.

З участю третьої особи – не з’явився.

Сутність спору: позивач – Приватне підприємство «Динамо-Люкс», м. Сімферополь, звернувся до господарського суду АР Крим із позовною заявою до відповідача – Сімферопольської районної державної адміністрації, м. Сімферополь про визнання недійсним розпорядження Сімферопольської районної державної адміністрації Автономної Республіки Крим № 1478-р від 14 травня 2008 р. «Про відмову ПП «Динамо-Люкс» у дозволі на розробку проекту відведення земельної ділянки площею до 0,4 га під розміщення автозаправочної станції з земель Служби автомобільних доріг АРК, площею до 0,4 га ради вздовж автодороги Харків-Сімферополь, 650км+900м (ліворуч), розташованих на території Мирнівської сільської ради», зобов’язання відповідача протягом десяти днів з моменту набуття чинності рішенням суду прийняти розпорядження про погодження Приватному підприємству «Динамо-Люкс» місця розташування автозаправочної станції на земельній ділянці площею до 0,4 га з земель Служби автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим вздовж автодороги Харків-Сімферополь, 650км+900м (ліворуч), розташованих на території Мирнівської сільської ради та надання Приватному підприємству «Динамо-Люкс» права на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,4 га, що вилучається з земель Служби автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим на території Мирнівської сільської ради вздовж автодороги Харків-Сімферополь 650км+800м (ліворуч) для розміщення автозаправочної станції. Позивач також просить визнати за собою право на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,4 га, що вилучається з земель Служби автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим на території Мирнівської сільської ради вздовж автодороги Харків-Сімферополь 650км+900м (ліворуч) для розміщення автозаправочної станції.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач стверджує, що оскаржуване розпорядження рішення відповідача № 1478-р від 14 травня 2008 р. «Про відмову ПП «Динамо-Люкс» у дозволі на розробку проекту відведення земельної ділянки площею до 0,4 га під розміщення автозаправочної станції з земель Служби автомобільних доріг АРК, площею до 0,4 га ради вздовж автодороги Харків-Сімферополь, 650км+900м (ліворуч), розташованих на території Мирнівської сільської ради прийнято без урахування вимог ст.ст. 149, 151 Земельного кодексу України, внаслідок помилкового застосування до спірних правовідносин вимог ст. 124 Земельного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 17 липня 2008 р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору з боку відповідача, залучено Службу автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що ст. 124 Земельного кодексу України та ст. 16 Закону України «Про оренду землі» в редакції Закону України «Про Державний бюджет України та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та після внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 309-VI від 03 червня 2008 р. не передбачають вилучень для позивача щодо конкурентних засад набуття права оренди спірної земельної ділянки.

Третя особа залишила вирішення справи на розсуд суду, пояснивши, що Службою автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим було погоджено Акт вибору земельної ділянки позивачу для розміщення АЗС.

Слухання справи відкладалося в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухав пояснення, суд –

В С Т А Н О В И В :

Рішенням 11 сесії 5 скликання Мирнівської сільської ради від 27 червня 2007 р. «Про клопотання перед Сімферопольською райдержадміністрацією на будівництво АЗС в районі 650-651 км (ліворуч) по трасі Харків-Сімферополь ПП «Динамо-Люкс» Мирнівська сільська рада на підставі відповідного клопотання позивача – ПП «Динамо-Люкс» клопотала перед Сімферопольською райдержадміністрацією на будівництво АЗС в районі 650-651 км (ліворуч) по трасі Харків-Сімферополь ПП «Динамо-Люкс».

Комісією Сімферопольської районної державної адміністрації Сімферопольської районної державної адміністрації у складі: голови Сімферопольської райдержадімінстрації Павлова В.М., начальника районного відділу земельних ресурсів Коломоєц Н.Г., головного архітектора Сімферопольського району Білика А.В., голови Республіканського комітету з охорони культурної спадщини Слесарева Н.О., начальника Управління державної екологічної інспекції Ценатрально-Кримського регіону Ларіна О.Л., начальника Служби автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим Завойчинського В.О., заступника начальника СТЕПМ-5 Румега В.І., голови Республіканського комітету Автономної Республіки Крим з лісового та мисливського господарства Кацап І.А., Мирнівського сільського голови Лакушева В.П., спеціаліста з землеустрою Ковальової В.М., директора ПП «Динамо-Люкс» Рощина П.І. здійснила вибір та обстеження земельної ділянки під розміщення АЗС орієнтовною площею 0,4 га на землях Служби автомобільних доріг в АР Крим на території Мирнівської сільської ради вздовж автодороги Харків-Сімферополь 650км+900м (ліворуч) було складено Акт вибору та обстеження земельної ділянки від 10 жовтня 2007 р.

Цей акт було розглянуто Сімферопольською районною державною адміністрацією Автономної Республіки Крим й розпорядженням № 1478-р від 14 травня 2008 р. «Про відмову ПП «Динамо-Люкс» у дозволі на розробку проекту відведення земельної ділянки площею до 0,4 га під розміщення автозаправочної станції з земель Служби автомобільних доріг АРК, площею до 0,4 га ради вздовж автодороги Харків-Сімферополь, 650км+900м (ліворуч), розташованих на території Мирнівської сільської ради» вона вирішила:

1. Відмовити ПП «Динамо-Люкс» в дозволі на розробку проекту відведення земельної ділянки під розміщення автозаправочної станції з земель Служби автомобільних доріг АРК, площею до 0,4 га, розташованих вздовж автодороги Харків-Сімферополь 650 кв + 900 м (ліворуч) на території Мирнівської сільської ради.

Рішення відповідача мотивовано посиланням на ст. 82 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст. 124 Земельного кодексу України та ст. 16 Закону України «Про оренду землі».

З урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Згідно ст. 93 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки – це засноване на договорі термінове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендарю для ведення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов’язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Спірна земельна ділянка находиться в користуванні Служби автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, проводиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядку вилучення (викупу) земельних ділянок присвячено перш за все ст.ст. 149-150 Земельного кодексу України.

Відповідно до п. 12 розділу Х Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів — відповідні органи виконавчої влади.

Оскільки земельна ділянка площею 0,4 га, що запитується позивачем, находиться за межами населених пунктів Мирнівської сільської ради Сімферопольського району, повноваження щодо розпорядження нею надано відповідачу.

Відповідно до ст. 151 Земельного кодексу України юридичні особи, зацікавлені у вилученні (викупі) земельних ділянок, зобов’язані до початку проектування погодити із власниками землі і землекористувачами та сільськими, селищними, міськими радами, державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, Кабінетом Міністрів України і Верховною Радою України місце розташування об’єкта, розмір земельної ділянки та умови її вилучення (викупу) з урахуванням комплексного розвитку території, який би забезпечував нормальне функціонування на цій ділянці і прилеглих територіях усіх об’єктів, умови проживання населення і охорону довкілля.

Погодження місць розташування об’єктів, розмірів передбачуваних для вилучення (викупу) земельних ділянок та умов їх відведення провадиться відповідними сільськими, селищними, міськими радами, державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, Кабінетом Міністрів України відповідно до їх повноважень щодо вилучення цих ділянок, а також Верховною Радою України.

Юридичні особи, зацікавлені у вилученні (викупі) земельних ділянок, звертаються з клопотанням про погодження місць розташування об’єктів до відповідної сільської, селищної, міської ради, місцевої державної адміністрації. Клопотання щодо об’єктів, вилучення яких провадиться Кабінетом Міністрів України, подаються до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, Севастопольської міської державної адміністрації.

Згідно ч. 7 ст. 151 Земельного кодексу України відповідна сільська, селищна, міська рада чи місцева державна адміністрація згідно із своїми повноваженнями розглядає клопотання і в п’ятиденний строк з дня реєстрації направляє його разом з матеріалами, передбаченими частиною п’ятнадцятою цієї статті, на розгляд органів земельних ресурсів, природоохоронних, територіальних органів виконавчої влади з питань лісового господарства і санітарно-епідеміологічних органів, органів містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини. Зазначені органи протягом двох тижнів з дня одержання клопотання надають свої висновки відповідній сільській, селищній, міській раді чи місцевій державній адміністрації, які з урахуванням одержаних висновків протягом десяти днів приймають рішення про погодження місця розташування того об’єкта, під який мають право самостійно вилучати земельну ділянку, або мотивоване рішення про відмову.

Таким чином, за наслідком розгляду Акту вибору земельної ділянки відповідач повинен був прийнято одне з таких рішень: або про погодження місця розташування, або про відмову в такому погодженні. Отже, в відповідача не було повноважень на прийняття рішення про відмову у розробці проекту відведення.

Суд перевірив оскаржуване рішення на предмет відповідності його обґрунтування вимогам чинного законодавства України й вважає, що воно не може бути взято до уваги з огляду на таке.

Ст. 82 Закону України «Про Державний бюджет України та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 28.12.2007 р., було внесено зміни до ст. 16 Закону України «Про оренду землі» та ст. 124 Земельного кодексу України, за якими законодавець передбачив, що передача земельних ділянок в оренду здійснюється виключно на конкурентних засадах через аукціон. Відповідні зміни набули чинності з 01 січня 2008 р.

Але рішенням Конституційного Суду України № 10-р від 22.05.2008 р. у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу І, п.п. 61, 62, 63,66 розділу ІІ, п.3 розділу ІІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу І, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»(справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) відповідні положення розділу ІІ «Внесення мін до деяких законодавчих актів України Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було визнано неконституційними.

В той же час слід зауважити, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 309-VI від 03 червня 2008 р. було викладено в новій редакції ст. 16 Закону України «Про оренду землі» й ст. 124 Земельного кодексу України, за якою набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється виключно на аукціонах (крім земельних ділянок, на яких розташовані об’єкти нерухомого майна, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, в яких відсутні акції (частки, паї),що належать державі, набуття права на оренду земельних ділянок під об’єкти соціального призначення, будівництво соціального і доступного житла, використання земельних ділянок для розробки корисних копалин та спеціального водокористування відповідно до отриманих спеціальних дозволів (ліцензій), використання релігійними організаціями (під культовими будівлями), які легалізовані в Україні).

Однак, ст. 124 Земельного кодексу України й раніше і в чинній редакції встановлює звичайний порядок передачі земельних ділянок в оренду, як й ст. 16 Закону України «Про оренду землі», в той час я к в даному випадку за правилами ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України її застосування неможливе, так як надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, проводиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Таким чином, позивач обґрунтовано посилається на те, що спірні правовідносини повинні вирішуватися на підставі вимог ст.ст. 149, 151 Земельного кодексу України.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про відсутність належного обґрунтування відмови відповідача у погодженні місця розташування АЗС на спірній земельній ділянці й необхідність судового захисту прав позивача на придбання права користування земельною ділянкою.

Суд також бере до уваги, що чинний землекористувач – Служба автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим - приймав участь в роботі комісії по вибору земельної ділянки для розміщення АЗС позивачу, про що свідчить Акт від 10 жовтня 2007 р. й погодив його, а також не заперечує проти задоволення позовних вимог ПП «Динамо-Люкс» під час судового розгляду цій справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування зобов’язані діяти тільки на підставах, в межах повноважень і способів, які передбачені Конституцією і законами України.

Згідно ст. 20 Господарського процесуального кодексу країни, ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ч. 16 ст. 151 Земельного кодексу України у разі відмови власника землі або землекористувача, сільської, селищної, міської ради, органів державної влади у погодженні місця розташування об’єкта ці питання вирішуються у судовому порядку.

Ст. 20 Господарського кодексу України та ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу й способами такого захисту є, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб та визнання права.

П.п. «а», «г» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України передбачають такі шляхи захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки, як визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та визнання права.

Президія Арбітражного суду України Згідно в п. 2 свого роз’яснення № 02-5/35 від 26.01.2000 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» наголошує, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов’язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв’язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації — позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

З урахуванням вищенаведеного, відповідач порушив право позивача на придбання земельної ділянки в оренду (ст.ст. 93, 116 Земельного кодексу України).

Таким чином, для захисту прав ПП «Динамо-Люкс» слід визнати недійсним розпорядження Сімферопольської районної державної адміністрації № 1478-р від 14 травня 2008 р. «Про відмову ПП «Динамо-Люкс» у дозволі на розробку проекту відведення земельної ділянки площею до 0,4 га під розміщення автозаправочної станції з земель Служби автомобільних доріг АРК.

Враховуючи, що за правилами ч. 17 ст. 151 Земельного кодексу України у разі задоволення позову щодо оскарження відмови власника землі або землекористувача, сільської, селищної міської ради, органів державної влади у погодженні місця розташування об’єкта рішення суду є підставою для розробки проекту відведення земельної ділянки, для відновлення та гарантування прав позивача за ним також слід визнати право на розробку проекту відведення спірної земельної ділянки.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 34, 35, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним розпорядження Сімферопольської районної державної адміністрації Автономної Республіки Крим № 1478-р від 14 травня 2008 р. «Про відмову ПП «Динамо-Люкс» у дозволі на розробку проекту відведення земельної ділянки площею до 0,4 га під розміщення автозаправочної станції з земель Служби автомобільних доріг АРК, площею до 0,4 га ради вздовж автодороги Харків-Сімферополь, 650км+900м (ліворуч), розташованих на території Мирнівської сільської ради».

3. Зобов’язати Сімферопольську районну державну адміністрацію Автономної Республіки Крим протягом десяти днів з моменту набуття чинності рішенням суду прийняти розпорядження про погодження Приватному підприємству «Динамо-Люкс» місця розташування автозаправочної станції на земельній ділянці площею до 0,4 га з земель Служби автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим вздовж автодороги Харків-Сімферополь, 650км+900м (ліворуч), розташованих на території Мирнівської сільської ради» та надання Приватному підприємству «Динамо-Люкс» права на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,4 га, що вилучається з земель Служби автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим на території Мирнівської сільської ради вздовж автодороги Харків-Сімферополь 650км+800м (ліворуч) для розміщення автозаправочної станції

4. Визнати за Приватним підприємство «Динамо-Люкс» право на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,4 га, що вилучається з земель Служби автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим на території Мирнівської сільської ради вздовж автодороги Харків-Сімферополь 650км+900м (ліворуч) для розміщення автозаправочної станції.

4. Стягнути з Сімферопольської районної державної адміністрації Автономної Республіки Крим (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Павленка, б. 1, ідент. № 04055558, платіжні реквізити невідомі) на користь Приватного підприємства «Динамо-Люкс» (95017, Україна, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Фрунзе. б. 41. к. 24, ідент. № 30120138, р/р № 1 в СФ АКБ «МТБ» МФО 384748) судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 85,00 грн. та витрати на судово-інформаційне забезпечення процесу в розмірі 118,00 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Жукова А.І.