Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2008 року
справа № 45/04-08

Колегія суддів у складі:                       головуючого судді В.Я. Погребняка,

судді В.В. Афанасьєва,

судді А.І. Бухана

при секретарі Парасочці Н.В.,

за участю
представників:

позивача
-ОСОБА_2.

третьої особи
-Чайчук О.О.

відповідача -
не з»явився

розглянувши в
приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1(вхідний № 773Х/3-9) на рішення
господарського суду Харківської області від 11 березня 2008 року у справі №
45/04-08

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Трест
Південзахіденергобуд", м. Харків

третя особа
на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - РВ ФДМУ по Харківській області, м. Харків

до  Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків

про розірвання договору

.

встановила:

Рішенням
господарського суду Харківської області від 11 березня 2008 року у справі
№45/04-08 (суддя Калініченко Н.В.) позов задоволено повністю. Розірвано договір
на утримання житлового будинку (гуртожитку) і прибудинкової території,
розташованого за адресою:АДРЕСА_1, який знаходиться на балансі ВАТ "Трест
Південзахіденергобуд" від 02 лютого 2005 року, укладений між ВАТ
"Трест Південзахіденергобуд" та ФОП ОСОБА_1. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1на
користь ВАТ "Трест Південзахіденергобуд" 85,00 грн. витрат по сплаті
державного мита та 118,00 грн. судових витрат за інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Відповідач з
рішенням господарського суду Харківської області не погодився, звернувся до
Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 11
березня 2008 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог
відмовити.  При цьому він просить
залучити до участі у справі № 45/04-08 у якості третіх осіб, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору,  а
саме  виконавчий комітет Харківської
міської ради, та відділ розвитку житлового господарства Головного управління та
відділ розвитку житлового господарства Головного управління
житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської
облдержадміністрації.

Позивач у
своєму  відзиві  не погоджується з висловленими у апеляційній
скарзі твердженнями  відповідача та
просить прийняте по справі судове рішення залишити без змін.

Дослідивши
матеріали справи, викладені у апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення
уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування
господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
зазначає наступне.

Приймаючи
оскаржуване рішення, господарський суд Харківської області виходив з
результатів дослідження документально підтверджених обставин спору, за якими
встановив, що 08 лютого 2005 р. між позивачем, ВАТ "Трест
"Південзахіденергобуд"  та
відповідачем, ФОП ОСОБА_1., було укладено договір на утримання житлового
будинку (гуртожитку) і прибудинкової території, розташованого за адресою
АДРЕСА_1, який знаходиться на балансі ВАТ "Трест
Південзахіденергобуд". Даний договір було погоджено РВ ФДМУ по Харківській
касті.

Відповідно до
п. 1.1 договору позивач передав відповідачу функції з утримання з
обслуговування житлового будинку (гуртожитку) і прибудинкової території,
надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з
квартиронаймачами на підставі договору найму, погодженому з позивачем. Метою
(говору було забезпечення кваліфікованого, якісного, гарантованого вслуговування
та ремонту житлового будинку (гуртожитку), його технічного обладнання, надання
житлово-комунальних послуг, дотримання санітарного стану при будинкової
території для створення мешканцям будинку (гуртожитку) належних умов
проживання. Згідно умов договору (п. п. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.7) відповідач
був зобов'язаний забезпечити якісне утримання житлового будинку (гуртожитку) і
прибудинкової території, своєчасно вживати заходи щодо уникнення та ліквідації
аварійних ситуацій, пов'язаних з технічним станом житлового будинку та його
інженерного обладнання, забезпечити збереження переданого йому на
обслуговування майна та щоквартально звітувати перед позивачем про виконану
роботу та фінансовий звіт. Сторонами також було передбачено право позивача на відмову
повністю або частково від послуг відповідача у разі невиконання або
систематичного неякісного виконання ним робіт визначених договором з
попередженням останнього не менш як за три місяці (п.п 3.1.1 розділу №
договору). При цьому господарський суд області виходив з того, що  за своєю природо договір, який укладений між
сторонами та є предметом даного провадження, є договором про надання послуг та
регулюється в тому числі г главами 47, 48, 51, та 63 Цивільного кодексу
України. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати  роботу,   надати послугу,   сплатити
гроші  тощо) або утриматися від
певної дії,     а  кредитор
має  право вимагати  від боржника
виконання  його обов'язку.

Згідно до ст.
901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не
встановлено договором. Згідно зі ст. 193, 198 ГК України, ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк до умов
договору і порядку, встановленого законом. Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,
встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від зобов'язання якщо це встановлено договором. Статтею
907 вказаного Кодексу передбачено можливість розірвання договору про надання
послуг, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та
на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю
сторін. Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, у разі істотного
порушення договору другою стороною та в інших встановлених договором або
законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої
цим шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладанні договору.

Як свідчать
матеріали справи,  при виконанні взятих
зобов'язань за договором від 08 лютого 2005 р. відповідачем було допущено як
порушення умов, так і невиконання умов договору. До матеріалів справи позивачем
було надано суду докази здійснення відповідачем дій щодо самовільного  ( без узгодження із позивачем)  переселення мешканців та укладення договорів
найму без погодження позивача, здійснення реконструкції приміщень, що
суперечить п.п. 1.1, 1.2, 2.2.1, 2.2.3 договору. Більш того, в порушення п.п
2.2.7 розділу 2 договору, відповідач не забезпечував   надання
позивачу щоквартальної звітності
про  результати своєї  фінансово господарської діяльності, виконання
ним  прийнятих на себе договірних
зобов'язань, доказом чого є листи позивача за № № 130, 154 від 10.09.2007 року
та від 27.10.2007 року, одержання яких підтверджено відмітками на них
відповідача.

Водночас, 10
жовтня 2007 р. за № 146 позивач на підставі п.п 3.3.1 договору направив
відповідачу лист з пропозицією щодо розірвання договору за згодою сторін. Даний
лист було отримано відповідачем 11 жовтня 2007 р. та залишено останнім без
відповіді.

Відповідно до
вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до
ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Згідно ст. 43
Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об»активному
розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись
законом.  З огляду на вищевикладені
обставини вимога позивача, на думку суду першої інстанції,  щодо розірвання договору, підлягає
задоволенню, так як не виконання (неналежне виконання) відповідачем основного
зобов'язання за договором, визнається судом істотним порушенням, яке є
підставою для розірвання договору.

Викладені вище
висновки господарського суду на думку колегії суддів відповідають фактичним
обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна  та належна
правова оцінка, через що відсутні
підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по
справі судового рішення, оскільки відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як свідчить
системний аналіз  матеріалів  справи, господарський суд Сумської
області  забезпечив  додержання вимог статті 43 Господарського
процесуального Кодексу України, всебічно, повно та об'єктивно дослідив  фактичні обставини справи та оцінив наявні у
ній докази в їх сукупності, керуючись при цьому чинним законодавством України.

Наведені
відповідачем в обґрунтування своєї апеляційної скарги доводи не підтверджені
наявними у справі  матеріалами.
Заперечуючи проти розірвання договору від 08 лютого 2005 року на утримання
житлового будинку (гуртожитку) і при будинкової території позивач посилався на
те, що по закінченню дворічного терміну, на який його було укладено, він був
пролонгований за відсутністю будь-яких зауважень з боку замовника. На
думку відповідача це є свідчення того, що позивач був задоволений виконанням
відповідачем обов'язків за договором.  У
відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що не давав згоди на
пролонгацію  спірного договору по
закінченню дворічного терміну письмово, а 10 жовтня 2007 року за №146 направив
відповідачу лист з пропозицією щодо розірвання договору за згодою сторін,
останній цей лист залишив без відповіді.

Колегія суддів
погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення і невиконання
відповідачем умов зазначеного договору зробленого у зв'язку з тим, що до
матеріалів справи позивачем було надано суду докази здійснення відповідачем дій
щодо переселення мешканців та укладання договорів найму без погодження
позивача, здійснення реконструкції приміщень, що суперечить п.п. 1.1, 1.2,
2.2.1, 2.2.3, 2.2.7 договору.

Оскаржуючи  прийняте по справі судове рішення, відповідач
зазначає, що господарський суд першої інстанції не дослідив обставин,
пов'язаних  з тим , що згідно до п. 19
Правил користування приміщеннями житлових будинків (до яких відповідно до ст.
127 Житлового кодексу України належать гуртожитки) і прибудинковими
територіями, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня
1992 р. № 572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду», переобладнання і перепланування жилих і підсобних
приміщень, балконів і лоджій власниками квартир, наймачами і орендарями
провадиться лише з метою поліпшення благоустрою квартири за відповідними
проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому
будинку. Наймачі та орендарі квартир можуть виконувати вказані роботи тільки з
дозволу власника будинку (квартири).Власником будинку АДРЕСА_1на думку
відповідача є держава в особі виконавчого комітету Харківської міської ради відповідно
до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».  Проте вказане вище питання  не являлося предметом розгляду    судом першої інстанції  заявлених
позивачем вимог, і крім того, відповідно до наявних в матеріалах справи  документів, житлові приміщення гуртожитку на
час вирішення  спору  господарським судом  першої інстанції та розгляду апеляційної скарги,
знаходилися  у позивача, як
балансоутримувача цієї будівлі.

Стосовно вимоги
відповідача щодо залучення до участі у справі у якості третіх осіб, що не
заявляють самостійних вимог на предмет спору, колегія суддів зазначає,  що статтею 27 ГПК  України чітко визначені   підстави для залучення до участі у справі
третіх лише на стадії вирішення спору господарським судом  першої інстанції

Враховуючи
викладене та керуючись статтями  6, 8,
19, 124, 129 Конституції України статтями 99, 101, пунктом 2 статті 103,
пунктами 4 статті 104 статтею 105 Господарського процесуального кодексу
України,

постановила:

Рішення
господарського суду Харківської області від 11 березня 2008 року по справі №
45/04-08 залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Головуючий суддя
Погребняк В. Я.

Судді
Афанасьєв В.В.

Бухан А.І.