ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2008 р.

№ 9/53пн

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Подоляк О.А.

суддів :

Барицька Т.Л.,

Грек Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ЗАТ КБ "ПриватБанк" в особі філії "Донецьке регіональне управління"

на постанову

від 11.03.2008 р. Донецького

апеляційного господарського суду

про

видачу наказу

у справі

№ 9/53пн

за позовом

ТОВ "ТРЕЙД-КОМЕРС"

(надалі –Товариство)

до

ЗАТ КБ "ПриватБанк" в особі філії "Донецьке регіональне управління"

(надалі –Банк)

третя особа без самостійних вимог на стороні позивача

ВАТ Державна холдингова компанія "Спецшахтобуріння"

про

витребування майна

за участю представників:

від позивача

- не з'явились

від відповідача

- Юхименко М.П.

від третьої особи

- не з'явились

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2007 р. Товариство звернулось з позовною заявою в господарський суд Донецької області з позовом до Банку про витребування нежитлового приміщення із незаконного володіння, а також про зобов'язання передати дане орендоване приміщення за актом приймання-передачі.

Рішенням господарського суду Донецької області від 28.04.2007р., залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.06.2007р. та постановою Вищого господарського суду України від 16.10.2007р., позовні вимоги Товариства задоволено частково. Витребувано нежитлове приміщення по вул. Октябрьській, 82-а, загальною площею 1075,10 кв.м. з незаконного володіння Банку на користь Товариства.

В інший частині позовних вимог - відмовлено.

4 липня 2007 р. господарським судом Донецької області було видано наказ про примусове виконання рішення суду.

Ухвалою господарського суду Донецької від 31.08.2007 р., відповідно до вимог ст.89 ГПК України, були виправлені допущені описки в резолютивній частині рішення суду від 28.04.2007 р. при зазначенні реквізитів стягувача, боржника та адреси нежитлового приміщення.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 08.11.2007 р. задоволено заяву Товариства про видачу наказу та видано наказ від 08.11.2007 р. про витребування нежитлового приміщення по вул. Октябрьській, 82-а, м. Донецьк загальною площею 1075,10 кв.м. з незаконного володіння з урахуванням виправленої ухвалою господарського суду від 31.08.2007 р. описки.

Крім того, зазначеною ухвалою господарського суду Донецької області наказ господарського суду Донецької області від 04.07.2007р. про витребування нежитлового приміщення по вул. Октябрьській, 82-а, м. Донецьк загальною площею 1075,10 кв.м. з незаконного володіння Банку визнано таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.03.2008 р. ухвалу господарського суду Донецької області від 08.11.2007 р. залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою, Банк звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу і постанову скасувати, а справу передати на новий розгляд до місцевого господарського суду, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.04.2007 р. було прийнято рішення, яким частково задоволено позовні вимоги Товариства.

На виконання рішення, що набрало законної сили, 04.07.2007 р. господарським судом Донецької області було видано наказ про примусове виконання рішення суду.

Пунктом 3 ч.1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у виконавчому документі повинні бути зазначені: найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо.

В рішенні господарського суду Донецької області від 28.04.2007р. було виявлено описки, а саме в резолютивній частині рішення не було зазначення реквізитів стягувача, боржника та адреси нежитлового приміщення

В подальшому згідно ст. 89 ГПК України господарський суд Донецької області ухвалою від 31.08.2007 р. виправив допущені в резолютивній частині рішення суду описки.

5 листопада 2007 р. Товариство звернулось до господарського суду Донецької області з заявою №17 від про видачу нового наказу з урахуванням змін внесених ухвалою від 31.08.07 р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 08.11.2007 р. зазначена заява була задоволена, 08.11.2007 р. видано новий наказ.

Крім того, Ухвалою господарського суду Донецької області від 08.11.2007 р. визнано наказ господарського суду Донецької області від 04.07.07р. таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 116 ГПК виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили. Накази про стягнення державного мита надсилаються до місцевих органів державної податкової служби. Накази видаються стягувачеві або надсилаються йому рекомендованим чи цінним листом.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ.

З огляду на вищезазначене колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що оскільки судом першої інстанції виявлені описки в резолютивній частин рішення господарського суду, тому наказ від 04.07.07 р. обґрунтовано визнано таким, щі не підлягає виконанню.

Крім того, за наявності заяви стягувача місцевим господарським судом правомірно видано новий наказ від 08.11.07 р. щодо витребування нежитлового приміщення що розташоване м. Донецьк, вул. Октябрьській, 82а загальною площею 1075,10 кв.м. з незаконного володіння Банку.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, повторно розглядаючи справу, повно з’ясував обставини, які мали значення для правильного розгляду поданої апеляційної скарги. Висновки апеляційного суду ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та відповідають положенням чинного законодавства. Як наслідок, прийнята апеляційним господарським судом постанова відповідає положенням ст. 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Посилання оскаржувача на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ЗАТ КБ "ПриватБанк" в особі філії "Донецьке регіональне управління" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.03.2008 р. у справі № 9/53пн залишити без змін.

Головуючий, суддя О. Подоляк

С у д д і Т. Барицька

Б. Грек