Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2008
р.
Справа № 52/431-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.,
судді Плужник О.В. ,  Барбашова С.В.

при секретарі Гудковій І.В.

за
участю представників сторін:

прокурора - Гопак Є. М.

позивача - не з'явився

відповідача -  ОСОБА_2.,
ОСОБА_1

3-тіх
осіб - не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського  апеляційного господарського
суду апеляційну скаргу відповідача вх. № 753Х/3-7 на рішення
господарського суду Харківської області від 06.03.08 по справі № 52/431-07

за позовом Заступника
прокурора Фрунзенського району м. Харкова, м. Харків в особі Харківської
міської ради , м. Харків

3-і особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

1) Управління земельних
ресурсів у місті Харкові, м. Харків

2) Управління з питань
підприємництва, інвестицій та споживчого ринку Департаменту економіки та
комунального майна Харківської міської ради, м. Харків

до  СПД - ФО ОСОБА_1, м. Харків

про звільнення та
повернення самовільно зайнятої земельної ділянки

встановила:

В грудні 2006 р. прокурор Фрунзенського району м. Харкова в
інтересах в держави в особі Харківської міської ради, м. Харків, звернувся до
господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив суд
зобов'язати відповідача -СПД ФО ОСОБА_1, м. Харків, знести встановлений нею на
самовільно зайнятій земельній ділянці площею 0,0012 га біля станції метро
"ім. Маршала Жукова" лоток, привести вказану ділянку у придатний для
використання стан та повернути її за належністю Харківській міській раді без
відшкодування витрат, понесених за час незаконного користування, а також
покласти на відповідача судові витрати. Позовні вимоги прокурор обґрунтовував
тим, що відповідач займає спірну земельну ділянку без належних
правовстановлюючих документів.

Під час розгляду даного позову судом до участі у справі в якості
3-х осіб  які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні позивача були залучені: 1. Управління
земельних ресурсів у місті Харкові, м. Харків та 2. Управління з питань
підприємництва, інвестицій та споживчого ринку Департаменту економіки та
комунального майна Харківської міської ради, м. Харків.

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.03.08 р.
(суддя Білоусова Я.О.) по справі № 52/431-07
позов  задоволено та зобов'язано
відповідача знести встановлений на самовільно зайнятій земельній ділянці площею
0,0012 га біля станції метро "їм. Маршала Жукова" лоток; привести
вказану ділянку у придатний для використання стан та повернути її за належністю
позивачу без відшкодування витрат, понесених за час незаконного користування
нею.

Рішення мотивоване з тих підстав, що відповідач займає спірну
земельну ділянку без належних правовстановлюючих документів, що свідчить
про  її самовільне зайняття та
необхідність звільнення у відповідності до вимог діючого законодавства.

Відповідач з рішенням господарського суду не погоджується, вважає
його незаконним та необґрунтованим, подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити прокурору в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на те, що суд першої інстанції  не взяв до уваги той факт, що відповідач має
право на зайняття спірної ділянки на підставі розпорядження Фрунзенського
райвиконкому в м. Харкові за № 243 від 05.06.03 р., на підставі якого в
подальшому  виконавчим комітетом Харківської
міської ради було винесено відповідне рішення № 419 від 19.05.04 р. При цьому
відповідач вказує на те, що ні розпорядження виконкому, ні рішення комітету
Харківської міської ради у встановленому законом порядку скасовані чи визнані
не дійсними не були.

Відповідач також вважає помилковими висновки господарського суду
про те, що ордер № 08-20л-1372, на підставі якого відповідач займає спірну
земельну ділянку, з урахуванням вимог п. 4 розпорядження Харківської міської
ради народних депутатів № 250 від 28.02.1995 р. є  дійсним лише з 01.09.2004 р. по 01.10.2004 р.
і подовжений відповідачем не був, оскільки з урахуванням вимог „Правил роботи
дрібнороздрібної торгівельної мережі”, затверджених наказом Міністерства
зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України № 369 від 08.07.1996 р. та ст.
30 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено, що дозвіл
може бути анульований відповідним органом державної влади (органу місцевого
самоврядування) у разі систематичного порушення працівниками пунктів
дрібнороздрібної торгівельної мережі вимог законодавства, цих правил та інших
нормативних актів. Тобто, на думку відповідача, термін дії дозволу законом не
обмежений, а інших підстав для анулювання дозволу, крім означених в правилах та
Законі, не передбачено.

В запереченнях на апеляційну скаргу Управління з питань
підприємництва, інвестицій та споживчого ринку Департаменту економіки та
комунального майна Харківської міської ради, м. Харків (Друга 3-тя особа)
просить суд подану відповідачем апеляційну скаргу залишити без задоволення та закрити
провадження у справі, посилаючись на те, що розпорядження голови Фрунзенського
райвиконкому в м. Харкові за № 243 від 05.06.03 р. не має нічого спільного з
відведенням земельної ділянки, звільнення якої вимагає прокурор. Крім того,
вказана 3-тя особа зазначає про правомірність висновків господарського суду
щодо спливу терміну дії наданого відповідачу ордеру № 08-20л-1372.

У відзиві на апеляційну скарг прокурор просить  рішення господарського суду залишити без
змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на правомірність
висновків суду про те, що відповідач займає спірну земельну ділянку без
належних правових підстав.

Позивач та Управління земельних ресурсів у місті Харкові (Перша
3-тя особа) в судове засідання своїх представників не направили, хоча належним
чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, відзиву чи
пояснення по скарзі не надали, про причини неприбуття представників не
повідомили.

Судова колегія, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду
докази та доводи, встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, відповідач для здійснення
підприємницької діяльності використовує лоток, розташований біля станції метро
"ім. Маршала Жукова" у м. Харкові.

Працівниками відділу Управління земельних відносин Харківської
міської ради було проведено перевірку, під час якої було обстежено земельну
ділянку біля станції метро "ім. Маршала Жукова", площею 0,0012 га. За
результатами перевірки складено акт № 2691/06 від 14.12.2006 р., в якому
зазначено, що на земельній ділянці самочинно розташовано  торговельний лоток відповідача, а земельною
ділянкою відповідач користується без набуття права власності або права
користування нею в порушення статті 125 Земельного кодексу України (т.1 а. с. 62.).

Господарський суд погодився з мотивами прокурора та позивача і
приймаючи рішення  виходив з того, що
відповідач займає спірну земельну ділянку без належних правовстановлюючих
документів, що свідчить про  її самовільне
зайняття та необхідність звільнення у відповідності до вимог діючого законодавства.

Судова колегія вважає, що висновки господарського суду  не відповідають фактичним обставинам спору та
матеріалам справи, їм не надана правильна та належна правова оцінка, в зв'язку
з чим є підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по
справі рішення.

Відповідно до ст. 12 Земельного Кодексу України право
розпоряджатися землями територіальних громад надане міським радам, які мають
право передавати землю у власність або надавати в користування.

Законом України "Про місцеве самоврядування" та ст. 40
Статуту територіальної громади м. Харкова міська рада визначає порядок
користування, володіння і розпорядження
комунальною власністю, повноваження щодо користування та розпорядження
окремими об'єктами комунальної власності міською радою можуть бути передані
виконавчим органам міської ради.

Рішенням XI сесії Харківської міської ради XXIII скликання від
28.05.1998 р. „Про передачу виконкому повноважень по передачі, наданню,
вилученню земельних ділянок" повноваження по розпорядженню землею в м.
Харкові передані виконавчому комітету Харківської міської ради.

Організація дрібно роздрібної торговельної мережі регулюється
"Правилами роботи дрібно роздрібної торговельної мережі" (далі
Правил), затверджених наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і
торгівлі в Україні від 08.07.1996 року та зареєстрованих у Міністерстві юстиції
України 23 липня 1996 року за №372/1397.

Як свідчать матеріали справи, спірний лоток був розташований
відповідачем на підставі ордеру № 08-20л-1372, який був виданий Управлінням
споживчого ринку виконавчого комітету Харківської міської ради на підставі
розпорядження Фрунзенської районної ради народних депутатів м. Харкова № 243
від 05.06.2003 р. відповідно до рішення Харківського міськвиконкому № 156 від 13.04.1994
р. "Про впорядкування дрібно роздрібної торгівлі в м. Харкові" та
рішення міськвиконкому № 419 від 19.05.2004 р.

Рішенням Харківського міськвиконкому № 156 від 13.04.1994 р.
"Про впорядкування дрібно роздрібної торгівлі в м. Харкові"
зобов'язано управління,  відділ
міськвиконкому та райвиконкоми впорядкувати розміщення існуючих об'єктів
дрібного роздрібу за розробленою дислокацією та затверджено єдиний порядок
видачі та реєстрації  ордерів дрібно
-роздрібних об'єктів.

Отже, зазначеним рішенням регулюються питання розміщення об'єктів
торгівлі та порядок видачі та реєстрації ордерів дрібно -роздрібних об'єктів,
на конкретній території передбаченої дислокацією, інших документів при
вирішенні питання про розміщення об'єкту торгівлі  зазначене рішення не вимагає.

Тобто, виконавчий комітет, приймаючи 05.06.2003 р. розпорядження №
243 щодо видачі вищезазначеного ордеру на право торгівлі непродовольчими
товарами і закріплення торговельного місця, діяв у межах своїх повноважень.

Колегія суддів вважає безпідставними  висновки суду першої інстанції про те, що за
відсутності відповідного договору оренди відповідач не має права займати спірну
земельну ділянку, з посиланням на вимоги ст.ст. 124-126 Земельного кодексу,
відповідні рішення виконкому Харківської міської ради, прийняті після надання
відповідачу ордера, оскільки згідно з п. 7 розділу X Перехідних положень
Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у
власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки
у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права
на ці ділянки. При цьому дозвіл (ордер №08-20л-1372) на встановлення лотка на
спірній земельній ділянці видавався уповноваженим на той час органом, він не
був у встановленому законом порядку анульований, скасований чи визнаний
недійсним, розпорядження та рішення, на підставі яких видавався ордер, є
чинними та не визнані у встановленому законом порядку недійсними.

Судова колегія вважає, що Земельним кодексом в редакції від 2001
р. забезпечується можливість продовжити користуватись земельними ділянками на
правах постійного (безстрокового) або тимчасового користування, набутих до
набрання чинності цього кодексу. При цьому в будь-якому разі виключається як
автоматична зміна титулів права на землю, так і будь-яке обмеження права
користування земельною ділянкою у зв'язку з не переоформленням правового
титулу. Тобто в даному випадку діє гарантований конституцією механізм захисту
прав власників земельних ділянок.

Вказане підтверджується рішенням Конституційного суду України у
справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо
відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту
6 розділу X “Перехідні положення” Земельного кодексу України (справа про
постійне користування земельними ділянками) по справі N 1-17/2005 від
22.09.2005 р.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони
пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Судова колегія вважає, що не можуть бути прийняті до уваги доводи
позивача та прокурора про те, що термін дії виданого відповідачу ордеру сплинув
та продовжений останнім не був, оскільки відповідно п. 17 Правил роботи
дрібнороздрібної торгівельної мережі, затвердженими наказом Міністерства
зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України від 08.07.96 р. № 369 та
зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 23 липня 1996 року за № 372/1397
(далі за текстом - Правила) дозвіл може бути анульованим відповідним місцевим
органом державної виконавчої влади (органом місцевого самоврядування) у разі
систематичного порушення працівниками пунктів дрібнороздрібної торгівельної
мережі вимог законодавства, цих правил та інших нормативних актів. Інших
підстав анулювання (втрати чинності) дозволу нормами чинного законодавства не
встановлено. Таким чином, встановлений в ордері термін його дії є таким,
суперечить вимогам чинного законодавства України, оскільки обмежує права
відповідача на реалізацію свого права користування земельною ділянкою, та не
може бути застосований.

Крім того, обмеження терміну дії ордеру суперечить вимогам рішення
виконкому Харківської міської ради від 13.04.94 р. за № 156, яким не
передбачено можливості припинення дії ордеру через сплив встановленого в ньому
строку його дії.

При цьому, ні прокурором, ні позивачем не було надано жодного
доказу порушення вищевказаних вимог чинного законодавства України з боку
відповідача при здійсненні ним торгівлі з лотку.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу, Право власності та
право  постійного користування на
земельну ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що  посвідчує  право
власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його
державної реєстрації.

Відповідно до статті 16 Правил, розміщення пунктів дрібно
роздрібної торгівельної мережі здійснюється господарюючим суб'єктом з
письмового дозволу місцевого органу державної виконавчої влади (органу
місцевого самоврядування) та за погодженням з органами державного
санітарно-епідеміологічного нагляду, пожежної охорони, державної автоінспекції
та архітектури.

Безпідставними є посилання прокурора та позивача на те, що виданий
відповідачу ордер нібито пов'язаний лише з торгівлею, а не правом користування
земельною ділянкою, оскільки підставою для видачі цього ордеру було
розпорядження Фрунзенської районної ради народних депутатів м. Харкова № 243
від 05.06.2003 р., яка при видачі ордеру здійснювала надані їй виконкомом
Харківської міської ради повноваження.

Відповідно до вимог Єдиного порядку видачі та реєстрації ордерів
дрібно-роздрібних об'єктів (додаток № 1 до рішення міськвиконкому від 13.04.94
р.) для видачі ордеру посадова особа уповноваженого органу крім іншого
зобов'язана підібрати разом з підприємцем (особою яка подала заяву на отримання
ордеру) місце для розташування дрібно-роздрібного об'єкту. Тобто без
відповідного узгодження між уповноваженим органом та підприємцем місця
розташування дрібно-роздрібного об'єкту (тобто земельної ділянки) видача ордеру
на його розміщення є неможливим. Разом з тим враховуючи, що лоток є об'єктом
торгівлі (постанова КМУ від 15.06.06 р. № 833) і його встановлення неможливе
без використання земельної ділянки, ордер на право здійснювати торгівлю з лотка
фактично і є дозволом на користування узгодженою уповноваженим органом  земельною ділянкою.

Відповідно до вимог чинного законодавства України, самовільне
зайняття земельних ділянок -це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне
використання не наданої їй у встановленому законом порядку земельної ділянки.
Одним із способів самовільного зайняття є самовільне захоплення землі, тобто
заволодіння ділянкою без дозволу органів, уповноважених виносити рішення про
надання земельних ділянок у користування. Отже, самовільне зайняття земель
завжди є навмисним порушенням закону, спрямованим на заволодіння земельною
ділянкою.

Господарський суд не врахував, що
відповідач одержав  ордер
№08-20л-1372, яким за відповідачем була закріплене торговельне місце (земельна
ділянка) та надано йому право на здійснення торгівлі з лотку,  та безпідставно вважав дії відповідача по
користуванню ділянкою самовільним зайняттям.

Таким чином, виконавчі органи місцевого самоврядування, приймаючи
розпорядження про надання відповідачу права на розміщення кіоску та видаючи
ордер на право торгівлі із зазначенням місцерозташування кіоску на конкретній
земельній ділянці, надали дозвіл на право користування  відповідачем
земельною ділянкою, а тому твердження прокурора  та позивача про те, що відповідачем земельна
ділянка зайнята самовільно не доведено. Прокурор та позивач не надали доказів
підтверджуючих самовільне захоплення земельної ділянки.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень,
що прокурором та позивачем не виконано.

Враховуючи викладене, висновки господарського суду про те, що
відповідач займає земельну ділянку біля станції метро "ім. Маршала
Жукова" самовільно є безпідставними, в зв'язку з чим, прийняте по справі
рішення підлягає скасуванню, а поданий прокурором позов задоволенню не
підлягає.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду не
відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а
мотиви  відповідача можуть бути підставою
для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 1, 4 ст. 104,  ст. 105 ГПК України, судова колегія -

постановила:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 06.03.08 р. по
справі № 52/431-07 скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Повний текст постанови підписано 22.05.08 р.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Судді
Плужник О.В.

Барбашова С.В.

22.05.2008