ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"05" червня 2008 р.

Справа № 9/80/08

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Л.І. Бандури

суддів Л.В. Поліщук, В.Б. Туренко

при секретарі судового засідання:
О.О. Соломахіній

за участю представників сторін:

від позивача -А.І. Фомич, В.І. Калаянов

від відповідачів -Г.І.
Ткаленко, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Дочірнього підприємства “Торжок” Відкритого
акціонерного товариства “КИТ-Кепітал”

на рішення господарського суду Миколаївської
області від 24 березня 2008 р.

по справі № 9/80/08

за позовом Дочірнього підприємства “Торжок”
Відкритого акціонерного товариства “КИТ-Кепітал”

до Товариства з обмеженою
відповідальністю “Водній мир”, Приватного підприємця ОСОБА_1., Товариства з
обмеженою відповідальністю “Комерційний банк “Дельта”, Закритого акціонерного
товариства комерційний банк “Приватбанк” в особі Миколаївського регіонального
управління

про розірвання договору оренди,
визнання недійсними договорів оренди та суборенди, виселення

та за зустрічним позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Водній мир”

до Дочірнього підприємства “Торжок”
Відкритого акціонерного товариства “КИТ-Кепітал”

про визнання додаткової угоди дійсною

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2008 р. ДП “Торожок” ВАТ
“КИТ-Кепітал” звернулось до господарського суду з позовом та уточненнями до
нього про розірвання договору оренди № 6-ТЦ від 19.11.2004 р., укладеного з ТОВ
“Водній мир”, визнання недійсними договору суборенди № 1 від 01.07.2007 р.,
укладеного ТОВ “Водній мир” з Приватним підприємцем ОСОБА_1, договору оренди №
4/07 від 15.08.2007 р., укладеному між СПД ОСОБА_1. і ТОВ “Комерційний банк
“Дельта”, договору суборенди від 01.01.2008 р., укладеного СПД ОСОБА_1. із ЗАТ
комерційний банк “Приватбанк” в особі Миколаївського регіонального управління
та виселення ТОВ „Водній мир”, ПП ОСОБА_1., ТОВ “Комерційний банк “Дельта”, ЗАТ
комерційний банк “Приватбанк” із приміщень першого поверху, розташованих по
вул. Малій Морській, 108 в м. Миколаєві.

В обґрунтування позову, позивач
послався на те, що орендар порушував умови договору щодо оплати орендної плати
та без згоди орендодавця передав частину приміщень в суборенду.

ТОВ “Водній мир”, в свою чергу,
звернулось із зустрічним позовом про визнання додаткової угоди № 2 від
17.03.2006 р. до договору оренди від 19.11.2004 р. № 6-ТЦ дійсною, посилаючись
на те, що орендодавець ухиляється від виконання свого обов'язку щодо
нотаріального посвідчення даної угоди.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 24.03.2008 р., яке оформлено відповідно до ст. 84 ГПК
України 21.04.2008 р. (суддя
І.Г. Філінюк), в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний
позов задоволено, визнано дійсною додаткову угоду № 2 від 17.03.2006 р. до
договору оренди № 6-ТЦ від 19.11.2004 р., укладену між ДП “Торжок” та ТОВ
“Водній мир”.

Первісні позовні вимоги суд оцінив як
безпідставні та такі, що суперечать умовам договору оренди з урахуванням
додаткової угоди, зустрічний позов задоволено на підставі ст. ст. 220, 526, 530
ЦК України.

Не погодившись з судовим рішенням, ДП
“Торжок” звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати,
прийняти нове рішення про задоволення первісного позову, посилаючись на
невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи та порушення
судом норм матеріального права.

Заслухавши доводи представників
сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки,
дослідивши надані докази та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова
колегія встановила:

19.11.2004 р. між ДП “Торжок” та ТОВ
“Водній мир” укладено договір оренди № 6-ТЦ, відповідно до умов якого позивач
зобов'язався передати відповідачу у тимчасове платне володіння та користування
частину будівлі торгового комплексу площею 3331,42 кв. м, розташованої за
адресою: м.Миколаїв, вул. М. Морська, 108.

Пунктом 12.1 договору передбачений
обов'язок орендаря сплачувати орендну плату за користування приміщенням в
розмірах та у строки, передбачені цим договором. Орендна плата нараховується з
моменту підписання сторонами акту. Пункт 12.4.2 встановлює, що орендна ставка
переглядається після двох років оренди з моменту підписання сторонами акту
згідно п. 4.2 договору в односторонньому порядку. Відповідно до п. 12.4.3
орендна ставка може бути змінена орендодавцем в односторонньому порядку за
умови повідомлення орендаря не менше ніж за 10 днів до оплати авансу згідно п.
12.5 Договору.

Підпунктом 2 пункту 40.4.2 та пунктом
40.4.3 договору оренди закріплено право орендодавця в односторонньому порядку
розірвати договір оренди у випадках, якщо:

- орендар здає Приміщення (повністю
або частково) в піднайом чи на інших підставах в користування іншій фізичній чи
юридичній особі без письмової згоди на це орендодавця;

- у орендаря виникла заборгованість
по орендній платі більше трьох місяців.

Статтею 43 договору оренди
передбачені випадки звернення до суду з позовом для захисту порушених прав.

Додатковою угодою № 1 від 27.01.2006
р. сторони узгодили редакцію п. 1.6 договору.

Додатковою угодою № 2 від 17.03.2006
р. передбачено, що розмір орендної плати може бути переглянутий сторонами
виключно за їх згодою та закріплено право орендаря здавати приміщення в
суборенду.

Додаткові угоди є невід'ємними
частинами договору оренди № 6-ТЦ від 19.11.2004 р., вступили в силу в момент їх
підписання сторонами та діють до закінчення строку дії основного договору.

В судовому засіданні позивачем
заявлено клопотання про проведення судової експертизи для визначення
справжності підпису директора ДП “Торожок” ВАТ “КИТ-Кепітал” Дьоміної О.Б. та
відбитку печатки підприємства на примірнику додаткової угоди № 2. Судовою
колегією відхилено клопотання в зв'язку з тим, що в матеріалах справи містяться
висновки технічного дослідження реквізитів документів, якими встановлено, що
підпис від імені Дьоміної О.Б. на додатковій угоді № 2 виконаний без технічних
засобів та самою Дьоміною О.Б.; відбиток печатки підприємства на документі
нанесений печаткою ДП “Торжок”. Дана експертиза проведена за ініціативою
представника позивача.

В липні 2007 р. укладено договір
суборенди між ТОВ “Водній мир” та Приватним підприємцем ОСОБА_1., який в свою
чергу уклав договори оренди в серпні 2007 р. № 4/07 з ТОВ “Комерційний банк
“Дельта” та в січні 2008 р. з Миколаївським регіональним управлінням ЗАТ КБ
“Приватбанк”.

Згідно ст. 782 ЦК України наймодавець
має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо
наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Із матеріалів справи вбачається, що орендар сплачував орендну плату в
розмірі, передбаченому договором, а позивач безумовно приймав ці суми, тобто
посилання позивача на цю норму закону як на підставу розірвання договору оренди
суперечить фактичним обставинам справи. Крім того, позивач відповідно до п.
46.2 договору направляв відповідачу повідомлення про збільшення розміру
орендної плати в грудні 2006 р. та січні 2007 р., але на цей час вже була
укладена додаткова угода № 2, згідно п. 12.4.2 якої орендна ставка по даному
договору переглядається після двох років оренди з моменту підписання сторонами
акту, відповідно п. 4.2 даного договору, по письмовому погодженню сторін, та
виключено п. 12.4.3, яким дозволялось орендодавцю змінювати орендну ставку в односторонньому
порядку.

Згідно п. 2 ст. 783 ЦК України
наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач без
дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі.

Договір суборенди та договори оренди
з ТОВ “Комерційний банк “Дельта” та Миколаївським регіональним управлінням ЗАТ
КБ “Приватбанк” свідчать, що вони укладені після підписання додаткової угоди №
2, згідно п. 5.8 якої орендар має право здавати приміщення (повністю або
частково) в піднайом чи на інших підставах в користування іншій фізичній чи
юридичній особі, без зміни цільового призначення, визначеного договором. Тобто
позивач фактично дозволив товариству укладати договори оренди з третіми
особами.

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог ДП “Торжок”.

Відповідно до ст. 793 Цивільного
кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої
частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає
нотаріальному посвідченню.

ТОВ “Водній мир” неодноразово
зверталось до позивача з листами з метою нотаріального посвідчення додаткової
угоди № 2, але підприємство ухилялось від відповідей та не надавало необхідних
документів товариству, як і у випаду з ухилянням від посвідчення самого
договору оренди, дійсність якого визнана рішенням господарського суду
Миколаївської області від 28.03.2005 р. у справі № 9/84.

Згідно ст. 220 ЦК України,
якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати
такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору
не вимагається.

Доказами виконання умов додаткової
угоди № 2 товариством є той факт, що з 01.07.2007 р. укладено договір суборенди
приміщень з Приватним підприємцем ОСОБА_1., який, в свою чергу, уклав договори
та надав приміщення ТОВ “Комерційний банк “Дельта” та Миколаївському
регіональному управлінню ЗАТ КБ “Приватбанк”.

Додаткова угода № 2 до договору
оренди є чинною та не була визнана в судовому порядку недійсною.

Отже висновок місцевого суду про
задоволення зустрічного позову обгрунтований та відповідає нормам чинного
законодавства.

Таким чином, судова колегія не вбачає
підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції та задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.
ст. 99, 103, 105 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Миколаївської області від 24.03.2008 р. у справі № 9/80/08 залишити без змін, а
апеляційну скаргу -без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції
набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня
набрання постановою законної сили.

Головуючий
суддя
Л.І. Бандура

Суддя
Л.В. Поліщук

Суддя
В.Б. Туренко