ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2008 р.

№ 10/740/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Мачульського Г.М.

суддів:

Бакуліної С.В.

Данилової Т.Б.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу

Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Злагода"

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду

від

22.04.2008р.

у справі

№10/740/07

Господарського суду

Миколаївської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Юриспруденція"

до

Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Злагода"

про

стягнення заборгованості

за участю представників

- позивача:

не з'явився

- відповідача:

Івкіна О.М. (довіреність №7 від 08.01.2008р.), -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юриспруденція" звернулось у місцевий господарський суд з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Злагода" про стягнення з останнього 40 118,95 грн. заборгованості за надані юридичні послуги згідно укладеним договорам у 2005 і 2006 роках між позивачем і Радгоспом "Гвардія Ілліча", правонаступником якого є відповідач.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач належним чином виконав свої зобов’язання з надання юридичних послуг згідно укладеними договорами, а відповідач ухиляється від свого обов’язку щодо їх оплати.

Оскарженою постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.04.2008р. (колегія суддів у складі: головуючого –судді Тофана В.М., суддів Журавльова О.О., Михайлова М.В.) залишено без змін рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.02.2008р. (суддя Горобченко Д.М.), яким позов задоволено, постановлено стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Злагода" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юриспруденція" 40 118, 95 грн. боргу а також державне мито у сумі 401, 19 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн.

В своїй касаційній скарзі відповідач просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.04.2008р. скасувати з поверненням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним господарським судом матеріального права, а саме: ст.ст.63, 68, ч.1 ст.104, ч.3 ст.105, ст.107 Цивільного кодексу України, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.22.7.3 Роз'яснення Вищого господарського суду України №02-5/334 від 12.09.1996р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із створенням, реорганізацією, ліквідацією підприємств".

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що постанова суду є законною і обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Позивач не використав наданого законом права на участь своїх представників у судовому засіданні.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами, між позивачем, як виконавцем, і радгоспом "Гвардія Ілліча", як замовником, були укладені договори №196 від 17.10.2005 р., № 204 від 29.11.2005 р., № 240 від 13.09.2006 р., № 240 від 02.10.2006 р. і № 257 від 26.11.2006 р. на правове обслуговування замовника.

У цих договорах викладені обов’язки виконавця і обов’язки замовника, а також розмір і порядок оплати послуг.

Зазначеними договорами передбачено, що підставою для оплати наданих виконавцем послуг є складені акти прийому виконаних робіт.

Такі акти прийому виконаних позивачем робіт про надання юридичних послуг радгоспу "Гвардія Ілліча" у 2006-2007 роках, до ліквідації останнього шляхом приватизації і створення Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Злагода", були складені та підписані сторонами по договору ТОВ "Юриспруденція" і радгоспом "Гвардія Ілліча" в особі директора останнього Голуба В.М. (т.1 арк. 22-43).

Згідно статуту Сільськогосподарського виробничого кооператив (далі - СГВК) "Злагода", який затверджений загальними зборами засновників від 21.08.2007 р., останній є правонаступником усіх прав та зобов’язань радгоспу "Гвардія Ілліча" згідно акту прийому-передачі майна (передавальний акт) радгоспу "Гвардія Ілліча" кооперативу, затвердженого Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області 18.09.2007 р.

Із вказаного акту вбачається, що в результаті ліквідації ДП радгоспу "Гвардія Ілліча" шляхом його приватизації він передає, а СГВК "Злагода" приймає майно, майнові права та обов’язки, а також довгострокові і поточні зобов’язання ДП радгоспу "Гвардія Ілліча", відображені в передавальному балансі станом на 28.02.2007 р. і балансі за перше півріччя 2007 р. з уточненнями в ході роботи комісії з організації вирішення майнових питань, склад якої затверджено 15.09.2007 р.

Із балансів до вказаного передавального акту від 18.09.2007 р. майна, майнових прав та зобов’язань від ДП радгоспу "Гвардія Ілліча" до СГВК "Злагода", як встановлено судом апеляційної інстанції, вбачається, що останнє прийняло всі права та довгострокові поточні зобов’язання ДП радгоспу "Гвардія Ілліча", у тому числі кредиторську заборгованість останнього за товари, роботи і послуги.

Згідно контракту № 515 від 13.04.2004 р. Голуб Володимир Михайлович був призначений на посаду директора ДП радгоспу "Гвардія Ілліча" з 13.04.2004 р. по 13.04.2007 р. У зазначеному контракті передбачені права та обов’язки керівника підприємства, згідно з якими він здійснював виробничо-господарську та іншу діяльність підприємства (радгоспу), у тому числі мав право розпоряджатись грошовими коштами останнього.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України (далі –РВ ФДМУ) від 13.04.2007 р. №137-п (орган управління майном) Голуб В.М. був призначений в.о. директора ДП радгосп "Гвардія Ілліча" на умовах вказаного вище контракту від 13.04.2004 р. № 515 до передачі майна ДП радгосп "Гвардія Ілліча" юридичній особі, створеній членами трудового колективу та прирівняними до них особами.

Наказом РВ ФДМУ по Миколаївській області від 25.05.2007 р. № 172-п була створена комісія з припинення юридичної особи ДП радгоспу "Гвардія Ілліча" шляхом приватизації, головою якої призначено в.о. директора останнього Голуба В.М.

Наказом РВ ФДМУ по Миколаївській області від 17.09.2007 р. № 317-п Голуба В.М. було виведено із складу вказаної комісії з призначенням її головою Біду О.А.

Дія контракту з керівником ДП радгосп "Гвардія Ілліча" Голубом Володимиром Михайловичем була припинена наказом РВ ФДМУ від 18.09.2007р.

Приймаючи оскаржені судові рішення суди попередніх судових інстанцій виходили з того, що Голуб В.М. до 17.09.2007 р. як керівник ДП радгоспу "Гвардія Ілліча" і голова комісії з припинення останнього як юридичної особи мав повноваження діяти від імені останнього, що передбачені вказаним контрактом, статутом підприємства і чинним законодавством, зокрема підписувати акти прийому виконаних робіт. А відтак оскільки відповідач має заборгованість перед позивачем за належним чином виконаними зобов’язаннями суди дійшли висновку що така заборгованість підлягає стягненню.

Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками судів виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (ч.1). Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази (ч.2).

Статтею 111-10 цього кодексу визначено підстави для скасування або зміни рішення або постанови. Згідно цієї норми підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Під час розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції таких підстав не встановив.

Не погоджуючись із прийнятими у справі судовими рішеннями особа що подала касаційну скаргу, посилається в ній як на підставу скасування цих рішень на те, що особа, яка підписала акти прийому виконаних робіт, не мала повноважень їх підписувати у зв’язку із створенням комісії з припинення юридичної особи.

Про те з такими висновками не можна погодитись з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України від 13.04.2007 р. №137-п (орган управління майном) Голуб В.М. був призначений в.о. директора ДП радгосп "Гвардія Ілліча" на умовах контракту від 13.04.2004 р. №515 до передачі майна ДП радгосп "Гвардія Ілліча" юридичній особі, створеній членами трудового колективу та прирівняними до них особами.

Також, цим судом встановлено, що наказом РВ ФДМУ від 18.09.2007 р. була припинена дія контракту з керівником ДП радгосп "Гвардія Ілліча" Голубом Володимиром Михайловичем.

Відповідно до приписів ст.105 ч.2 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, призначають комісію з припинення юридичної особи (ліквідаційну комісію, ліквідатора тощо) та встановлюють порядок і строки припинення юридичної особи відповідно до цього Кодексу. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи може бути покладено на орган управління юридичної особи (абз.2 цієї норми).

Отже, до 17.09.2007 р. Голуб В.М. як керівник ДП радгоспу "Гвардія Ілліча" і голова комісії з припинення останнього як юридичної особи мав повноваження діяти від імені останнього, що передбачені вказаним контрактом, статутом підприємства і чинним законодавством.

Таким чином оскаржене судове рішення ґрунтується на вказаній нормі права та фактичних обставинах справи.

Крім того, особа що подала касаційну скаргу, вважає що відсутні підстави вважати що послуги, визначені вказаними договорами, надавались, а відтак вважає що відсутні підстави і для перерахування коштів.

Однак з такими висновками не можна погодитись виходячи з наступного.

Із змісту положень частини 2 ст.9 Цивільного кодексу України, ст.7 та ч.2 ст.175 Господарського кодексу України вбачається, що особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначаються Господарським кодексом України, а майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.193 ч.1 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Частиною 8 цієї норми передбачено, що управнена сторона, приймаючи виконання господарського зобов'язання, на вимогу зобов'язаної сторони повинна видати письмове посвідчення виконання зобов'язання повністю або його частини. Згідно статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судами позивач виконав свої зобов’язання належним чином, а за умовами укладених договорів підставою для оплати наданих виконавцем послуг є складені акти прийому виконаних робіт.

Таким чином з урахуванням викладеного кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, а отже оскаржене судове рішення ґрунтується на вказаних нормах права та фактичних обставинах справи.

Наведеним спростовуються доводи, викладені в касаційній скарзі, щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права.

За вказаних постанова суду апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п. 1, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Злагода" залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.04.2008р. у справі №10/740/07 Господарського суду Миколаївської області –без змін.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

С у д д і С.В. Бакуліна

Т.Б. Данилова