КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2008                                                                                           № 32/658

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Мартюк А.І.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Костянецький М.В. – дов. б/н від 27.04.2007р.;

від відповідача - Омельченко Р.В. – дов. №543 від 18.03.2008р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі Шевченківського відділення № 5441

на рішення Господарського суду м.Києва від 06.02.2008

у справі № 32/658

за позовом                               ЗАТ "Європейський банк раціонального фінансування"

до                                                   ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі Шевченківського відділення № 5441

про                                                  розірвання договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним Договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 20.05.2002р. та додаткової угоди до нього від 19.03.2003р., укладених з відповідачем.

В ході розгляду справи позивач заявою від 30.01.2008р. змінив свої позовні вимоги та просив суд розірвати вищевказаний Договір оренди та додаткову угоду до нього.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірний договір було укладено внаслідок помилки позивача, оскільки на час укладення договору не була проведена незалежна оцінка вартості майна, а позивач помилково вважав, що вартість приміщень становить 26 260,00 грн. Зважаючи на викладене, на думку позивача, розрахунок, наведений в додатку 1 до договору оренди є хибним і таким, що порушує права позивача на отримання належної плати за оренду нежитлового приміщення. Відповідач відмовився від пропозиції позивача змінити умови спірного договору з урахуванням ринкових цін оренди даного приміщення.

Окрім того, позивач зазначав про неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов’язань щодо страхування об’єкту оренди, що є підставою для розірвання Договору.

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, стверджуючи при цьому, що розмір орендної плати не був обумовлений ринковою вартістю об’єкту оренди. До того ж, проведена позивачем експертна оцінка об’єкту оренди не має відношення до вирішення даної справи, оскільки підставою для визнання договору недійсним може бути лише помилка, яка мала місце на момент його укладання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2008р. у справі №32/658 позов було задоволено повністю, розірвано Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 20.05.2002р. та додаткову угоду до нього від 19.03.2003р., присуджено до стягнення з відповідача 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним Рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив Рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2008р. у справі №32/658 скасувати, прийнявши нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги відповідача мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з’ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, ст. ст. 253, 257, 267, 651, 783 Цивільного кодексу України, ст. ст. 42, 43, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.03.2008р. апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 08.04.2008р.

У зв’язку з необхідністю витребування від сторін додаткових доказів у справі, відповідно до положень ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 06.05.2008р.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 17.04.2008р. було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії суддів під головуванням судді Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2008р. розгляд справи №32/658 було призначено на 21.05.2008р.

05.05.2008р. до Відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли документи на виконання вимог Ухвали суду від 21.04.2008р., а саме докази на підтвердження здійснення страхового платежу за договором №2831/6 від 07.11.2003р.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, просив суд її задовольнити та скасувати Рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2008р. у справі №32/658, прийнявши нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в її задоволенні та залишити оскаржуване Рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2008р. у справі №32/658 без змін як таке, що прийняте місцевим господарським судом з повним, всебічним та об’єктивним з’ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

20.12.2002р. між Закритим акціонерним товариством КБ «Донкредитінвест», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено Договір оренди (далі за текстом – Договір).

Згідно з умовами Договору, Закрите акціонерне товариство КБ «Донкредитінвест» (Орендодавець) зобов’язалось надати, а відповідач (Орендар) прийняти у строкове (на 10 років) платне користування (оренду) приміщення, розташоване в буд. №4 по вул. Володимирській у м. Києві.

За користування приміщенням Орендар сплачує щомісячно оренду плату в розмірах, визначених в додатку 1 до даного Договору (п.3.1 Договору).

Згідно з розрахунком від 01.04.2005р. розмір орендної плати було змінено та встановлено у розмірі 1 618,76 грн., виходячи із вартості орендованого майна з урахуванням капітальних інвестицій в розмірі 269 056,21 грн.

Як свідчать матеріали справи, за результатами проведеної незалежної оцінки зданого в оренду приміщення (Договір №ЭО-0000319 від 24.10.2007р.), позивачу стало відомо, що ймовірна величина ринкової вартості об’єкту оренди за спірним Договором становить 5 187 707,00 грн. (без ПДВ), у зв’язку з чим він звернувся до відповідача з пропозицією переглянути розмір орендної плати та підписати нову редакцію додатку 1 до Договору, застосувавши при новому розрахунку положення Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995р. (із змінами та доповненнями). В разі відмови від підписання нової редакції додатку 1 до Договору, позивач пропонував відповідачу розірвати Договір та звільнити орендоване приміщення (лист від 08.10.2007р.). Згідно з новим розрахунком, сума щомісячної орендної плати становила 55 571,21 грн.

Відповідач не погодився із запропонованим позивачем розміром орендної плати, натомість просив позивача встановити орендну плату у сумі 5 622,62 грн., тобто обравши середній рівень орендної плати за договорами оренди в Шевченківському районі м. Києва для установ Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (лист №02/138 від 18.10.2007р.).

Пізніше, 18.12.2007р. відповідач надіслав на адресу позивача проект розрахунку орендної плати, згідно з яким пропонував встановити щомісячний розмір орендної плати у сумі 20 742,825 грн. (в т.ч. ПДВ – 3 457,13 грн.).

Станом на дату звернення з позовом до суду сторони не дійшли згоди щодо розміру орендної плати за спірним Договором.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України).

Договір оренди є одним з видів зобов’язального майнового найму, правовідносини за яким регламентуються загальними нормами зобов’язального права та майнового найму.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В ст. 291 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має правло передати спір на вирішення суду.

Статтею 611 Цивільного кодексу України розірвання договору віднесено до одної з форм відповідальності за порушення зобов’язання.

Підстави для зміни або розірвання договору наведені в ст. 651 Цивільного кодексу України, в якій зазначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

У відповідності до ст. 783 Цивільного кодексу України, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо:

1)          наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі;

2)          наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі;

3)          наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі;

4)          наймач не припустив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов’язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Згідно з умовами Договору (п.5.2), останній може бути розірвано достроково:

- за згодою сторін після письмового попередження другої сторони не менш, як за два місяці;

- при порушення умов договору або невиконанні його додаткових умов;

- при пошкодженні приміщення чи постановці будинку, в якому воно розташоване, не капітальний ремонт.

Згідно з п.5.2.1 Додаткової угоди до спірного Договору, останній не може бути розірваний достроково на вимогу орендодавця за умови належного виконання орендарем обов’язків за даним Договором.

Однією з підстав для розірвання Договору позивач називає неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов’язань щодо страхування об’єкту оренди та надання копії договору страхування в строк, погоджений сторонами в Договорі оренди.

Як вбачається з тексту Договору (п.2.4), відповідач взяв на себе зобов’язання застрахувати орендоване приміщення згідно з типовим договором страхування на користь орендодавця та надати йому копію договору страхування не пізніше 3-денного строку з моменту підписання Договору оренди.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

На підтвердження факту належного виконання взятих на себе зобов’язань, відповідач надав суду копії договорів страхування об’єкту оренди, проте з наданих договорів вбачається, що перший договір страхування було укладено відповідачем лише 07.11.2003р., тоді як спірний Договір оренди укладено сторонами 20.12.2002р. До того ж, відповідач не надав доказів отримання вказаних договорів страхування позивачем.

З вищенаведеного вбачається, що відповідач, в порушення п.2.4 Договору оренди, застрахував орендоване приміщення в строк, більший ніж 10 місяців після підписання Договору, хоча умовами Договору максимально дозволений строк, погоджений стронами, для страхування об’єкту оренди на користь орендодавця (позивача) та надання копії договору страхування становить 3 дні.

Частиною 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності до ч.2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до позивача з пропозицією щодо зміни строків, визначених в п.2.4 Договору оренди, відповідач суду не надав.

Окрім того, місцевим господарським судом було встановлено, що сума страхового відшкодування за договорами, копії яких були надані відповідачем, не покриває дійсну вартість об’єкту оренди, визначену незалежною оцінкою, у розмірі 5 187 707,00 грн., яка була визнана відповідачем в листі №5-9/2588 від 14.12.2007р. (копія листа наявна в матеріалах справи).

Зважаючи на вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що оскаржуване Рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а також з повним і всебічним з’ясуванням обставин, які мають значення для справи, тому підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України” в особі Шевченківського відділення №5441 з викладених у ній підстав відсутні.

У зв’язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги відповідача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті державного мита за її подання не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 77, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України” в особі Шевченківського відділення №5441 залишити без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва у справі №32/658 від 06.02.2008р. – без змін.

2. Матеріали справи №32/658 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя

Судді

27.05.08 (відправлено)