ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2008 р. Справа № 05/135-08

вх. № 3730/5-05

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - – економіста з договірної та правової роботи філії ГПУ „Харківгазвидобування” Озерова Р.Л. (довіреність від 26.12.07 р.),

відповідача - директора Михайленко Ю.О. (наказ №70 від 26.07.05 р.),

розглянувши справу за позовом Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", в особі філії газопромислового управління "Харківгазвидобування" (м. Харків)

до Приватного підприємства "Вольф" (м. Харків)

про стягнення 9603,46 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь збитки в сумі 9603,46 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує невиконанням відповідачем зобов’язань за договором №132//УГВ2976/21-04 від 15.12.04 р. та втратою позивача інтересу до виконання умов цього договору, згідно ст. 612 ЦК України.

Позивач не надав витребувані судом документи.

Відповідач, в відзиві на позов, заперечує проти позову, посилаючись на те, що згідно договору №132 від 15.12.04 р. були виконані роботи по складанню проекту відведення земельної ділянки по вул. Залютинській, а погодження не проведено не по його вині, оскільки після отримання технічного завдання і виконання проекту відповідач передав ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" в м. Київ три примірника проекту для затвердження технічного завдання і проекту, але в обумовлені строки проект не був повернутий із м. Києва та 01.05.05 р. закінчився строк дії рішення Харківської міської ради відносно цієї земельної ділянки.

Відповідач надав копію проекту відводу земельної ділянки по вул. Залютинській.

В судовому засіданні 09.07.08 р. оголошувалася перерва до 21.07.08 р. о 14-00 год.

Після перерви позивача надав клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Розглянувши надане клопотання, суд вважає за можливе задовольнити його частково, оскільки позивачем крім опису вкладення та поштового чеку додані до клопотання незасвідчені копії супровідного листа та акту звірки, які відповідно до ст. 36 ГПК України не можуть вважатися належними та допустимими письмовими доказами.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

15.12.04 р. між Приватним підприємством „Вольф” та Дочірньою компанією „Укргазвидобування” був укладений договір № 132 на виконання робіт (послуг) (надалі – спірний договір), за яким замовник (ДК „Укргазвидобування”) доручає, а виконавець (ПП „Вольф”) зобов’язується виконати роботи по складанню проекту відведення земельної ділянки для реконструкції існуючої стаціонарної АЗС та будівництво АГЗП з автомийкою, магазином супутніх товарів та кафе-бістро по вул. Залютинський (колишня адреса вул. Полтавський шлях № 247), а замовник зобов’язується прийняти роботу та оплатити її.

Пунктами 2.1 – 2.4 спірного договору визначено зміст робіт (послуг), які повинен виконати відповідач, а в пункті 4 – обов’язки замовника.

Згідно п.5 вказаного договору замовник виплачує виконавцю суму в розмірі, згідно кошторису та протоколу про договірну ціну на виконання робіт, які додаються до даного договору.

Відповідно до кошторису № 1 сума договору становить 9603,45 грн.

Пунктом 6.1 спірного договору встановлена попередня оплата в розмірі 100% від кошторису протягом 7 днів з моменту підписання договору.

Згідно пунктів 7.1, 7.2 спірного договору виконавець зобов’язується розпочати виконання робіт протягом двох днів з моменту одержання коштів від замовника та виконати роботу протягом 60 календарних днів з моменту одержання коштів від замовника.

Пунктом 8 спірного договору передбачено, що здача-приймання виконаних робіт (послуг) здійснюється сторонами за актом здачі-приймання в місці знаходження виконавця.

Відповідач має ліцензію Державного комітету природних ресурсів України серії АБ №100650 від 20.05.05 р. на виконання топографо-геодезичних картографічних робіт та ліцензію Державного комітету по земельних ресурсах серії АБ №107754 від 25.04.05 р. на проведення землевпорядних робіт.

Платіжним дорученням № 646 від 23.03.05 р. позивач перерахував відповідачу попередню оплату за виконання проекту відведення земельної ділянки та його погодження, згідно договору № 132 від 15.12.04 р., в сумі 9603,46 грн.

Як стверджує відповідач проект відводу земельної ділянки по вул. Залютинській був розроблений згідно договору та направлений стороні по договору у м. Київ для узгодження з замовником в березні 2005 року, а повернутий в травні 2008 року без супровідних документів.

Посилання представника позивача на те, що проект відводу земельної ділянки не виконаний та не наданий відповідачем спростовуються матеріалами справи, а саме копією цього проекту. Різні печатки замовника на проекті свідчать про те, що проект був виготовлений відповідачем і підписаний замовником у різний час. На акті встановлення та погодження меж земельної ділянки (а.с.86, 87) стоїть відбиток печатки замовника зовсім не такий як на спірному договорі (а.с.16) і на довіреності представника позивача від 26.12.07 р. (а.с.21).

01.05.05 р. закінчився строк дії рішення Харківської міської ради відносно цієї земельної ділянки.

Внаслідок затримки повернення замовником відповідачу проекту відповідач не мав можливості виконати свої зобов’язання за спірним договором в повному обсязі у встановлений договором строк.

Згідно ч. 1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Отже, має місце прострочення кредитора.

Відповідно до ч. 2 ст. 613 ЦК України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов’язок, виконання зобов’язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Пунктом 9.1 спірного договору передбачено, що виконавець не несе відповідальності за невиконання строків даного договору, невиконання даного договору взагалі, а також може розірвати його, якщо, зокрема: замовником порушені умови пунктів 4 та 6; виникають обставини, не по вині виконавця, які можуть вплинути на строки даного договору та на виконання даного договору взагалі.

Таким чином, вина відповідача в невиконанні зобов’язання за спірним договором відсутня, а тому відсутні і правові підстави для стягнення збитків.

Згідно ч. 2 ст. 317 ГК України загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень ЦК України про договір підряду.

Виходячи із змісту спірний договір є договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт.

Відповідно до ст. 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 629 ЦК України встановлює обов’язковість договору для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Спірний договір не передбачає права замовника на односторонню відмову від договору.

Посилання позивача на статтю 612 ЦК України як на підставу того, що внаслідок прострочення боржника виконання зобов’язання втратило інтерес для кредитора, він відмовився від прийняття виконання, суд вважає безпідставним, оскільки позивач не надав суду доказів ані втрати інтересу, ані направлення відповідачу відмови від прийняття виконання за спірним договором.

Відмова позивача від прийняття виконання відповідачем зобов’язання за спірним договором не є перешкодою або обмеженням права на звернення до суду, як вважає позивач, це є передумовою для стягнення збитків у випадку втрати інтересу до виконання зобов’язання внаслідок прострочення боржником виконання цього зобов’язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано на вимогу суду доказів понесення витрат на відновлення свого порушеного права, доказів наявності прямого причинного зв'язку між неправомірними діями відповідача (і якими саме) та збитками, обґрунтованого розрахунку суми збитків, доказів вжиття заходів до зменшення суми збитків, а також доказів погодження меж земельної ділянки з сусідніми землекористувачами (п.2.4 спірного договору), своєчасного повернення відповідачу проекту відводу земельної ділянки.

Крім того, в позові невірно вказаний позивач - Дочірня компанія "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", в особі філії газопромислового управління "Харківгазвидобування", але ж філія газопромислового управління "Харківгазвидобування" не приймала участь у спірних правовідносинах, а тому позов повинен бути поданий тільки від імені Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", оскільки вона є стороною спірного договору.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і не підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України державне мито і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 525, 613, 629, 887 ЦК України, ст.ст. 193, 317 ГК України, ст.ст. 33-35, 43, 47, 49, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Суддя

Повний текст рішення підписаний 22.07.08 р.