ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2008 р.

№ 26/267

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полянського А.Г., –головуючого

Божок В.С.,

Костенко Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Елегант"

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2008 року

у справі

№ 26/267 Господарського суду Львівської області

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Елегант"

до

Закритого акціонерного товариства "Галичина"

про

стягнення 7 200 грн., збитків

за участю представників сторін :

позивача:

Яворська А.М. –дов. від 25.06.2008 року,

відповідача:

Ільїнська О.Л. –дов. від 15.05.2008 року

В С Т А Н О В И В:

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й., від 14.07.2008 року, у зв’язку з перебуванням суддів Муравйова О.В. та Фролової Г.М. у відпустці, для перегляду в касаційному порядку справи № 26/267, призначеної до розгляду на 15.07.2008 року, утворено колегію суддів у наступному складі: головуючий –суддя Полянський А.Г., судді –Божок В.С., Костенко Т.Ф.

Рішенням Господарського суду Львівської області (суддя Сухович Ю.О.) від 29.01.2008 року у справі № 26/267 позов задоволено.

Стягнуто з Закритого акціонерного товариства "Галичина" на користь Відкритого акціонерного товариства "Елегант" 7 200,00грн. збитків, 101,00 грн., сплаченого державного мита та 118 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Стягнуто з Закритого акціонерного товариства "Галичина" в доход державного бюджету 1,00 грн., недоплаченого державного мита.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду (головуючий суддя –Гнатюк Г.М., судді –Кравчук Н.М., Мирутенко О.Л.) від 31.03.2008 року у справі № 26/267Господарського суду Львівської області рішення скасовано та прийнято нове.

В позові відмовлено.

Не погоджуючиcь з постановою суду, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2008 року у справі № 26/267 Господарського суду Львівської області, в якій просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2008 року скасувати, а рішення Господарського суду Львівської області від 29.01.2008 року у справі № 26/267 залишити без змін, мотивуючи касаційну скаргу тим, що судом апеляційної інстанції були порушенні норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставинам справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно статті 108 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є матеріально –правова вимога Відкритого акціонерного товариства "Елегант" про стягнення з Закритого акціонерного товариства "Галичина" 7 200, 00 грн., збитків у вигляді упущеної вигоди.

Господарським судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 76 від 15.02.1995 року позивачу надано у постійне користування земельну ділянку площею 1.5700 гектарів по вул. Зеленій, 147 у м. Львові, що засвідчено Державним актом на право постійного користування землею, який видано 27.05.1998р.

Земельна ділянка, яку використовувало Закрите акціонерне товариство “Галичина”, межує з земельною ділянкою Відкритого акціонерного товариства “Елегант”. Проїзд та прохід до будівлі відповідача може здійснюватися тільки через земельну ділянку позивача.

Через відсутність у відповідача окремого в'їзду (виїзду), починаючи з 2002р., позивач щорічно за угодами про надання платних послуг (№6 від 30.01.2002 року, №3 від 03.01.2003 р., №3 від 24.12.2003 р.), надавав йому платні послуги з користування контрольно-перепускним пунктом та частиною проїжджої частини своєї території у визначених угодами межах для в'їзду і виїзду автотранспорту, який обслуговує належне відповідачу приміщення по вул. Зеленій , 147 у м. Львові.

Угода № 3 від 24.12.2003 року, яка укладена між позивачем та відповідачем, предметом якої є користування контрольно-перепускним пунктом і проїжджою частиною території Відкритого акціонерного товариства “Елегант”, відповідно до якої Закрите акціонерне товариство “Галичина” зобов'язується дотримуватись умов цієї угоди і вчасно вносити плату за надані послуги (п.1.1.) . Термін дії угоди пунктом 2.11 встановлено до 31 грудня 2004 року до проведення повних розрахунків між сторонами.

Судом першої інстанції також встановлено, що позивач ініціював погодження сервітуту, який викладено у Висновку Управління архітектури і містобудування Львівської міської ради від 24.12.2004 року № 2.11418/20, за яким останній надає за плату можливість тимчасового вирішення питання доїзду (проходу) транспортних засобів відповідача до його будівлі шляхом укладення сервітутного договору (або договору на надання платних послуг).

Про обов'язковість сплати отриманих відповідачем послуг зазначено, у вищезгаданому висновку, у направлених відповідачу, починаючи з травня 2005 року, проектах договорів як сервітутного, так і договору на користування спорудами, у листах, які систематично надсилав позивач відповідачу з приводу укладення договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно статті 224 зазначеного вище Кодексу під збитками розуміють витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Пунктом 4 частини 1 статті 225 Господарського кодексу України унормовано, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона , яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пункт 2 вказаної статті встановлює, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Врахувавши вище викладене та норми зазначених вище статей суд першої інстанції дійшов висновку, що внаслідок споживання відповідачем протягом 2006 року послуг позивача щодо користування контрольно-пропускним пунктом та частиною проїжджої частини без здійснення відповідної оплати останньому було завдано збитків у вигляді упущеної вигоди, що підтверджується довідками, копіями договорів, платіжними дорученнями тощо.

Суд апеляційної інстанції з даними висновками суду першої інстанції не погодився та дійшов висновку, щодо скасування рішення місцевого суду та відмови в задоволенні позову, зазначивши при цьому, що позивачем не надано доказів в підтвердження підставності віднесення на відповідача понесених позивачем витрат у заявленому розмірі.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає висновок апеляційного господарського суду помилковим, а постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки господарський суд апеляційної інстанції невірно застосував норми права, що призвело до помилкового скасування рішення господарського суду першої інстанції, який всебічно, повно і об’єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідив, встановив та надав юридичну оцінку обставинам справи та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що постановою Вищого господарського суду України від 15.11.2006 року залишено без змін рішення Господарського суду Львівської області від 02-06.03.2006 року у справі № 4/42-11/4 яким задоволено позовні вимоги Львівського відкритого акціонерного товариства "Елегант" до Закритого акціонерного товариства "Галичина" з тих же підстав і про той же предмет спору, що і в даній справі, однак за інший період.

Зазначені судові рішення не скасовані, а відтак є чинними.

Враховуючи наведене, касаційна скарга Відкритого акціонерного товариства "Елегант" підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст.85, 1115 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою присутніх представників сторін оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п.6 ч.1 ст.1119, ч.1 ст.11110, ст. 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Елегант" задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2008 року у справі № 26/267 Господарського суду Львівської області скасувати.

Рішення Господарського суду Львівської області від 29.01.2008 року у справі № 26/267 залишити без змін.

Головуючий суддя Полянський А.Г.

Судді Божок В.С.

Костенко Т.Ф.