ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.08                                                                                 Справа № 14/86.

За позовом

Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Партнер», смт. Білокуракине, Луганської області

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Машинно-технологічна станція «Альянс», смт.Білокуракине Луганської області

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Восток», смт.Білокуракине,

про стягнення 83736 грн. 86 коп.

Суддя Лісовицький Є.А.

Представники:

Від позивача –не прибув;

Від відповідача –Воло шевський О.П., довіреність № 185 від 25.07.08.

Від третьої особи –не прибув.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв’язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача боргу 45984 грн., інфляційних нарахувань 37752 грн. 86 коп. за договором купівлі-продажу №57 від 30.09.2003 р. згідно договору відступлення права вимоги №1/4 від 17.03.07.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, третьої особи, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до довіреності № 465987 ЯДЛ від 23.09.02 за накладною № 1160 від 23.09.02 відповідач передав третій особі у справі племінних телиць та племінних биків на загальну суму 151392 грн. Дана операція носила відплатний характер (купівля-продаж) оскільки відповідач виписав податкову накладну № 415 від 23.09.02.

Згідно довіреності № 162015 ЯЖО від 18.09.03 за накладною № 78 від 18.09.03 третя особа передала відповідачу корів, телиць та бичків на загальну суму 45984 грн. Дана операція також носила відплатний характер (купівля-продаж) оскільки третя особа виписала податкову накладну № 141 від 18.09.03 та відобразила її у книзі обліку продажу.

Через декілька днів, 30.09.03, третя особа у справі та відповідач підписали договір № 57, згідно якого третя особа мала намір продати відповідачу корів, телиць та бичків у тій же кількості що й за накладною № 78 від 18.09.03 але за іншими цінами. Між тим, загальна вартість продажу співпала –45984 грн.

Як зазначено у п.7 договору він набирає чинності з моменту його підписання, тобто з 30.09.03.

Вважаючи, що поголів’я худоби передано за накладною № 78 від 18.09.03 у межах договору купівлі-продажу №57 від 30.09.2003 р., відповідачем, позивачем та СТОВ «Восток»08.11.2003 був підписаний договір переводу боргу №75/90, згідно якого до СТОВ «Агрофірма «Партнер» перейшло право вимоги з СТОВ «МТС «Альянс»- заборгованості по договору №57 від 30.09.2003 р.

Відповідач заборгованості не сплачував.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 13 липня 2006 року по справі №13/226пд договір переводу боргу №75/90 від 08.12.2003 року визнано недійсним, у зв’язку з чим, рішенням господарського суду від 07.12.07 у справі № 16/65 відмовлено у позові СТОВ «Агрофірма «Партнер»до СТОВ «Машинно-технологічна станція «Альянс» про стягнення боргу за договором № 57 від 30.09.03 з інфляційними нарахуваннями у сумі 52948 грн. 23 коп.

17.03.07 року між СТОВ «Агрофірма «Партнер», та СТОВ «Восток»було укладено договір відступлення права вимоги №1/4, згідно якого первісний кредитор - СТОВ «Восток»відступає новому кредитору - СТОВ «Агрофірма Партнер»право вимоги за договором купівлі-продажу № 57 від 30.09.2003 року.

Відповідача було повідомлено про вказане відступлення права вимоги 27.03.07.

Згідно пункту 3 договору № 57 від 30.09.03 Відповідач зобов'язаний розрахуватися за товар до 31.10.2003 року, але розрахунку не проводив.

До теперішнього часу за позивач рахує за відповідачем суму заборгованості 45984 грн. з урахуванням індексу інфляції - 83736,86 грн. які просить стягнути.

Оцінивши обставини справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У договорі № 57 від 30.09.03 (п.1) третя особа мала намір передати відповідачу корів у кількості 12 голів за ціною по 6 грн. за 1 кг. на суму 30690 грн.; телиць у кількості 39 голів за ціною 3 грн. за кг. на суму 10569 грн.; бичків у кількості 23 голови за ціною 3 грн. за кг. на суму 4725 грн.

У накладній № 78 від 18.09.03 вартість худоби зазначена інша, хоча кінцева сума поставки і співпала.

Крім того, накладна виписана за 12 днів до підписання договору № 57, який набирає чинності з моменту підписання (п.7).

Тому суд критично оцінює твердження позивача про поставку товару згідно даної накладної у межах договору № 57 від 30.09.03.

Відповідно до п.3 договору від 30.09.03 № 57 за худобу відповідач мав сплатити до 31.10.2003 року.

Але оплата ним не проведена.

Про порушення строку оплати третій особі стало відомо 01.11.03 і саме з цієї дати розпочав перебіг строк позовної давності на стягнення боргу.

Згідно частини другої статті 264 Цивільного кодексу України, - позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Згідно частини третьої статті 264 Цивільного кодексу України, - після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Позивач вважає, що позовна давність перервалася в зв'язку з поданням позову СТОВ «Агрофірма «Партнер»до СТОВ «Машинно-технологічна станція «Альянс»про стягнення боргу за договором № 57 від 30.09.03 з інфляційними нарахуваннями у сумі 52948 грн. 23 коп. в зв'язку з чим 15.02.2006 року господарським судом Луганської було порушено провадження по справі №16/65, після переривання перебіг позовної давності почався заново.

Між тим, з таким твердженням погодитись не можна.

У зобов’язанні про сплату коштів за товар за договором № 57 від 30.09.03 наявний лише один боржник –відповідач у справі. Інших боржників не існує. Позов стосувався стягнення усього боргу з інфляційними нарахуваннями та річними.

Тому положення частини другої статті 264 Цивільного кодексу України щодо переривання строків позовної давності у даному випадку не підлягають застосуванню.

Таким чином, строк позовної давності не перервався і сплинув 01.11.06

Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача.

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки, згідно ст.262 ЦК України, заміна сторони у зобов’язанні не змінює порядку обчислення строку позовної давності, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову за спливом строку позовної давності.

Відповідно до ст.ст.44,49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

У судовому засіданні 28.07.08 було оголошено лише вступну і резолютивну частину рішення. Дане рішення набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення 29 липня 2008 р.

Суддя Є.А.Лісовицький