ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2008 р.

№ 17/181

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Подоляк О.А.

суддів :

Барицької Т.Л.,

Грека Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ТОВ "Дует"

на постанову

від 22.01.2008 р. Львівського

апеляційного господарського суду

у справі

№ 17/181

за позовом

ТОВ "Дует"

(надалі –Товариство)

до

ДП "Костопільське лісове

Господарство";

(надалі –Підприємство)

Костопільського районного відділу УМВС України в Рівненській області

(надалі –Відділ)

про

зобов’язання повернути майно

за участю представників:

від позивача

- Тимощук В.В., Олексюк В.В.

від відповідача-1

- не з’явились

від відповідача-2

- не з’явились

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 01.11.2006 р. (суддя Петухов М.Г.) позов задоволено: зобов’язано Відділ на протязі десяти календарних днів з дня набрання рішенням законної сили повернути Товариству десять колод дуба об’ємом 8,82 куб. м.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.03.2007 р. (судді: Городечна М.І., Юркевич М.В., Кузь В.Л.) рішення господарського суду Рівненської області від 01.11.2006 р. скасовано, провадження у справі припинено з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Постановою Вищого господарського суду від 01.08.2007 р. постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.03.2007 р. скасовано, справу передано до Львівського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.01.2008 р. (судді: Краєвська М.В., Галушко Н.А., Орищин Г.В.) рішення господарського суду Рівненської області від 01.11.2006 р. скасовано, прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з постановою, Товариство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 28.12.2004 р. старшим дізнавачем Відділу винесено постанову про приєднання до справи речових доказів, зокрема, 10 колод дуба, які належать Товариству. Зазначені колоди дуба були долучені до справи № 13-305-04 як речові докази та здані на зберігання в Костопільський держлісгосп. Даний факт підтверджується розпискою старшого майстра Підприємства від 28.12.2004 р.

Згідно ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч. 1 ст. 81 КПК України питання про речові докази вирішується вироком, ухвалою чи постановою суду або постановою органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи.

Відповідно до ч. 1 ст.80 КПК України речові докази зберігаються до набрання вироком законної сили або до закінчення строку оскарження постанови чи ухвали про закриття справи.

Скасовуючи рішення місцевого господарського суду та відмовляючи в задоволенні позовних вимог апеляційний господарський суд вірно зазначив, що вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання.

Оскільки, відповідно до ст. 1 ГПК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, то право на позов у особи виникає після порушення відповідачами її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, питання про речові докази відповідно ч. 1 ст. 80 та ч. 1 ст. 81 КПК України на даний час не вирішено, вироку чи постанови про закриття справи немає.

З огляду на зазначене колегії суддів погоджується з висновками апеляційного господарського суду про те, що у межах заявлених позовних вимог право позивача не порушено, а тому даний позов є передчасним.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що апеляційний господарський суд в порядку ст. ст. 43, 47, 33, 34, 43, 99, 101, 104 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним чином проаналізував відносини сторін.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Посилання оскаржувача на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Дует" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22.01.2008 р. у справі № 17/181 залишити без змін.

Головуючий, суддя О. Подоляк

С у д д і Т. Барицька

Б. Грек