КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2008                                                                                           № 6/3

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової Л.Г.

суддів:           Алданової С.О.

Коротун О.М.

при секретарі:           Царук І.О.

За участю представників:

від позивача -Щадко М.В. – представник за дов. № 57 від 02.07.2007;

від відповідача -Федоренко Л.В. – представник за дов. б/н від 25.01.2008;

від третьої особи:не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкрите акціонерне товариство "Український енергетичний реєстр"

на рішення Господарського суду м.Києва від 31.03.2008

у справі № 6/3 (Ковтун С.А.)

за позовом                               Відкрите акціонерне товариство Банк "БІГ Енергія"

до                                                   Відкрите акціонерне товариство "Український енергетичний реєстр"

третя особа відповідача           Товариство з обмеженою відповідальністю "Говерла-1"

третя особа позивача

про                                                  розірвання договору та зобов"язання вчинити дії

У судовому засіданні 24.06.2008 р., враховуючи складність виготовлення повного тексту постанови суду, на підставі ст. 85 ГПК України оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

Суть рішення і скарги:

Відкрите акціонерне товариство Банк „БІГ Енергія” (далі – позивач) у грудні 2006 року звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Український енергетичний реєстр” (далі – відповідач) про розірвання договору № 01-10-97-РЕ/92 від 01.10.1997 на здійснення послуг по веденню реєстру власників іменних цінних паперів (далі – договір) та просило зобов’язати передати йому реєстр власників іменних цінних паперів з усіма документами.

Під час розгляду справи позивач подав уточнення позовних вимог, згідно якого крім розірвання договору № 01-10-97-РЕ/92 від 01.10.1997 просив зобов’язати відповідача передати реєстр власників іменних цінних паперів позивача з усіма документами в електронному та письмовому вигляді Товариству з обмеженою відповідальністю „Говерла-1”.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.03.2007 за клопотанням позивача було вжито заходів забезпечення позову в порядку ст. ст. 66, 67 ГПК України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2007 вказану ухвалу було скасовано.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.07.2007 постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2007 скасовано, ухвалу господарського суду міста Києва від 15.03.2007 залишено без змін.

Ухвалою суду першої інстанції від 31.03.2008 заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 15.03.2007, було скасовано в порядку ст. 68 ГПК України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.02.2007 Товариство з обмеженою відповідальністю „Говерла-1” було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в порядку ст. 27 ГПК України.

Рішенням господарського суду міста Києва від 31.03.2008 позов було задоволено частково: зобов’язано відповідача протягом п’яти днів з дня набрання рішенням законної сили передати реєстр власників іменних цінних паперів позивача з усіма документами в електронному та письмовому вигляді Товариству з обмеженою особою „Говерла-1”. Стягнуто з відповідача на користь позивача 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині вимоги позивача про розірвання договору № 01-10-97-РЕ/92 від 01.10.1997 про надання послуг по веденню реєстру власників іменних цінних паперів, укладеного між Акціонерним банком „Зевс” та Закритим акціонерним товариством „Укренергореєстр” було припинено провадження.

Рішення мотивоване тим, що оскільки договором передбачено можливість його розірвання в односторонньому порядку за ініціативою емітента та позивачем дотримано порядок розірвання, передбачений договором, договір є розірваним з 01.10.2006, тому провадження в цій частині позовних вимог припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Тоді як одним з правових наслідків припинення дії договору на ведення реєстру між реєстроутримувачем та емітентом станом на час припинення (01.10.2006), відповідно до п. п. 8.2, 8.3 Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 60 від 26.05.1998, був обов’язок попереднього реєстроутримувача передати реєстр новому реєстроутримувачу, а саме - Товариству з обмеженою відповідальністю „Говерла – 1”, з яким позивач уклав договір 26.09.2006. В зв’язку з чим, позовні вимоги в частині зобов’язання відповідача передати реєстр власників іменних цінних паперів позивача з усіма документами в електронному та письмовому вигляд третій особі визнані судом обґрунтованими та задоволені.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції при винесенні спірного рішення порушив норми матеріального права, що є підставою для його скасування, а саме Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів, затверджене рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 1000 від 17.10.2007, яким передбачений виключний перелік обставин для обрання тимчасового реєстроутримувача та передачі йому ведення реєстру.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушений порядок розгляду зустрічного позову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2008 апеляційну скаргу було прийнято до провадження. Розгляд скарги було призначено на 24.06.2008.

20.06.2008 апелянт через канцелярію суду подав доповнення до апеляційної скарги, в якому зазначив, що чинне законодавство не передбачає можливості передачі реєстру у інший спосіб, ніж за рішенням загальних зборів. На період до проведення загальних зборів у разі неможливості здійснення реєстроутримувачем ведення реєстру, всі документи системи реєстру передаються уповноваженому на зберігання, яким може бути емітент або Національний депозитарій України. В зв’язку з чим, апелянт просив розглянути апеляційну скаргу з урахуванням поданих доповнень.

23.06.2008 позивач через канцелярію суду подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що на час початку процедури розірвання договору, укладеного між позивачем та відповідачем, діяло Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів, затверджене рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 60 від 26.05.1998, в якому в якості однієї з підстав передачі реєстру була і така підстава, як припинення дії договору між реєстроутримувачем та емітентом (п. 8.2 даного Положення).

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду за № 01-23/1/4 від 23.06.2008 розгляд даної апеляційної скарги у справі № 6/3 було доручено колегії суддів у складі: головуючий суддя – Смірнова Л.Г., судді – Алданова С.О., Коротун О.М.

В судове засідання 24.06.2008 з’явилися представники позивача та відповідача. Представник третьої особи в судове засідання 24.06.2008 не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, про що свідчить реєстр відправки поштової кореспонденції від 17.06.2008 (копія якого наявна в матеріалах справи).

Отже, третя особа була обізнана про дату розгляду апеляційної скарги по даній справі 24.06.2008, але не надала доказів неможливості направлення в судове засідання будь-якого свого представника, жодних клопотань на момент прийняття постанови не надходило. З врахуванням того, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнавалася обов’язковою, Київський апеляційний господарський суд визнав за можливе розглянути апеляційну скаргу на рішення господарського суду міста Києва від 31.03.2008 по справі № 6/3 у відсутності представника третьої особи, повідомленої належним чином про час і місце судового засідання.

В судовому засіданні 24.06.2008 представник відповідача просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду міста Києва від 31.03.2008 по справі № 6/3 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні 24.06.2008 представник позивача просив суд відмовити у задоволені апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу № 1088/12 від 23.06.2008, рішення господарського суду міста Києва від 31.03.2008 по справі № 6/3 залишити без змін, посилаючись також на те, що утримання відповідачем у себе реєстру перешкоджає господарській діяльності позивача та унеможливлює скликання загальних зборів, фактично паралізує його діяльність (про що зазначено в протоколі судового засідання).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.1997 року між акціонерним банком „Зевс”, правонаступником якогоє позивач, як емітентом, та закритим акціонерним товариством „Укренергореєстр”, правонаступником якого є відповідач, як реєстратором, укладений договір № 01-10-97-РЕ-92 про надання послуг по веденню реєстру власників іменних цінних паперів.

Предметом регулювання договору є надання відповідачем за дорученням позивача за винагороду комплексу послуг, які забезпечують облік і обслуговування обігу цінних паперів позивача, включаючи зберігання і ведення реєстру власників іменних цінних паперів позивача.

Даний договір було укладено відповідно до п.8.1. строком на 5 років. Додатковою угодою від 29.04.2003 року строк дії договору продовжено ще на п’ять років.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, укладаючи вказаний договір, сторони визначили можливість та право емітента (позивача) достроково розірвати договір і передати реєстр іншому реєстратору для подальшого ведення (п. 2.4 договору). Крім того, порядок розірвання договору встановлений пунктом 8.3., який полягає в направленні письмового повідомлення, що вступає в силу через 30 календарних днів з дня його отримання.

Так, пунктом 8.3 договору передбачено, що сторони можуть в односторонньому порядку розірвати договір, направивши письмове повідомлення, яке набирає чинності через 30 календарних днів з дня його отримання. При цьому, п.8.4 договору передбачає, що розірвання договору однією із сторін не звільняє сторони від задоволення взаємних претензій, які мали місце до моменту розірвання договору.

Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Як правильно встановив суд першої інстанції, відповідність передбаченого договором права та процедури одностороннього його розірвання вимогам законодавства була предметом судового розгляду і її законність встановлена постановою Вищого господарського суду України від 06.02.2007 року по справі № 39/284 за участю цих же сторін.

Вказаною постановою у задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства „Український енергетичний реєстр” до Відкритого акціонерного товариства Банк „БІГ Енергія” про визнання недійсними п.п.8.3, 8.4 вищенаведеного договору було відмовлено.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки договором передбачена можливість його розірвання в односторонньому порядку та дотримано порядок розірвання, передбачений умовами договору, договір є розірваним з 01.10.2006 року.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.08.2006 року правлінням позивача прийнято рішення (протокол № 15/1) про припинення в односторонньому порядку дії договору № 01-10-97-РЕ-92 та призначення тимчасовим реєстроутримувачем реєстру власників іменних цінних паперів позивача третю особу по даній справі - ТОВ „Говерла-1” (м. Івано-Франківськ), призначення дати закриття реєстру на 01.10.2006 року.

Зазначене рішення, як встановлено в постанові Вищого господарського суду України від 06.02.2007 року по справі № 39/283, було погоджено зі спостережною радою товариства, що зафіксовано у протоколі № 119 засідання від 07.08.2006 року, яка також прийняла рішення скликати загальні збори акціонерів ВАТ “Банк “БІГ Енергія”.

09.08.2006 року позивач надіслав відповідачу лист за № 2010/12 про припинення дії договору з інформацією про прийняття правлінням рішення, а також з проханням протягом п’яти днів з дати закриття реєстру 01.10.2006 року забезпечити підготовку та передачу ТОВ „Говерла-1” документів та інформації системи реєстру на підставі акту приймання-передачі.

Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускаються лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.8.10 Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 26.05.1998 року № 60 “Про впорядкування діяльності з ведення реєстрів власників іменних цінних паперів” (далі – Положення № 60), чинного у 2006 році, датою закриття реєстру вважалася дата припинення дії договору про ведення реєстру.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що позивачем дотримано порядок розірвання, передбачений договором. Тому договір є розірваним з 01.10.2006 року.

На підставі викладеного суд першої інстанції правомірно припинив провадження у справі в частині позовних вимог про розірвання договору у зв’язку з відсутністю в цій частині предмету спору згідно з п.11 ч.1 ст.80 ГПК України.

Судом першої інстанції правомірно відхилені посилання сторони на ст.11 ГПК України та ст.653 ЦК України, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що одним з правових наслідків припинення дії договору на ведення реєстру між реєстроутримувачем та емітентом станом на час припинення (01.10.2006 року), відповідно до п.8.2 та п.8.3 Положення № 60, встановлювався обов’язок попереднього реєстроутримувача передати реєстр новому реєстроутримувачу, з яким емітент уклав договір на ведення реєстру.

Саме такий договір було укладено 26.09.2006 року між позивачем та третьою особою по даній справі.

В силу п.8.13 Положення № 60 передача реєстру здійснюється протягом п’яти робочих днів від дати закриття реєстру та оформляється актом прийому-передачі. Акт прийому-передачі підписується уповноваженою особою реєстроутримувача, який передає реєстр, уповноваженою особою нового реєстроутримувача та уповноваженою особою емітента.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовується доводами апеляційної скарги, в порушення вищевказаних вимог законодавства, відповідач відмовився передати реєстр третій особі, що підтверджується актом від 02.10.2006 року.

Господарський суд на підставі ч.1 ст.43 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, судом апеляційної інстанції не приймаються у відповідності до ст.124 Конституції України доводи апелянта щодо того, що не належить до компетенції суду прийняття рішення про витребування у реєстратора реєстру власників іменних цінних паперів та передання його іншому реєстратору з посиланням на ч.2 ст.9 Закону № 710/97-ВР з підстави лише відсутності рішення загальних зборів акціонерів про таке передання, оскільки законність дій позивача по даній справі встановлена рішеннями судів у інших справах, а договір (як вже зазначено у даній постанові) вже розірваний на час звернення позивача з позовом до суду. Отже, у відповідача відсутні підстави утримувати реєстр. У цій частині судом апеляційної інстанції приймаються доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про безпідставність посилань апелянта в цій частині на Узагальнення ВС України судової практики вирішення спорів “Практика розгляду судами корпоративних спорів”.

Так, постановою Вищого господарського суду України від 06.02.2007 року по справі № 39/283 господарського суду міста Києва за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД “Оплан” до ВАТ “БІГ Енергія”, третя особа ВАТ “Український енергетичний реєстр” про визнання недійсним рішення правління відповідача - ВАТ “БІГ Енергія” про призначення ТОВ “Говерла-1” тимчасовим реєстроутримувачем реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ “Банк “БІГ Енергія” та передачі цьому товариству ведення такого реєстру в позові було відмовлено.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Частиною 5 даної статті встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов’язковими до виконання на всій території України.

Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року “Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя” також вказано, що Конституція має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії.

Зазначене рішення (постанова суду касаційної інстанції) обґрунтоване, зокрема, тим, що норми Положення № 60 (чинне на момент виникнення спірних правовідносин) передбачають тимчасову передачу ведення реєстру до прийняття відповідного рішення компетентним органом товариства – загальними зборами у випадку, зокрема, припинення договору. Отже, вказаною нормою не встановлюється новий порядок передачі ведення реєстру реєстроутримувачу, а лише визначається порядок обрання тимчасового реєстроутримувача, оскільки відсутність особи, яка здійснює ведення реєстру може унеможливлювати проведення загальних зборів, на яких відповідне рішення може бути прийнято, враховуючи необхідність, зокрема, отримання даних з реєстру щодо власників цінних паперів на момент скликання таких зборів, повідомлення таких осіб, зберігання відповідних документів, тощо.

Так, юридичне значення реєстру власників іменних цінних паперів полягає передусім в тому, що на підставі його даних складається реєстр акціонерів, передбачений ст.41 Закону України № 1576-ХІІ.

В цій частині Київським апеляційним господарським судом приймаються, як обґрунтовані, доводи позивача щодо того, що по даній справі слід застосовувати законодавство, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин, а також посилання сторони на той факт, що утримання відповідачем у себе реєстру перешкоджає господарській діяльності позивача та унеможливлює скликання загальних зборів.

Стосовно посилань апелянта на норми Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів, затвердженого рішенням ДКЦПФР від 17.10.2006 року № 1000, (далі Положення № 1000), суд апеляційної інстанції відзначає наступне. Вказане Положення №1000 діє з лютого 2007 року.

Однією з умов передачі реєстру, відповідно до пункту 2 розділу VIII Положення № 1000, є „припинення дії договору про ведення реєстру між реєстроутримувачем та емітентом”. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, вказана умова у відносинах між позивачем та відповідачем виконана: договір № 01-10-97-РЕ-92 від 01.10.1997р., укладений між позивачем та відповідачем, припинив свою дію; і вказана передача здійснюється новому реєстроутримувачу, з яким емітент уклав договір про ведення реєстру (п.3 розділу VІІІ Положення) протягом п’яти робочих днів від дати закриття реєстру та оформляється актом прийому-передачі, який підписується уповноваженою особою реєстроутримувача, який передає реєстр, уповноваженою особою нового реєстроутримувача та уповноваженою особою емітента (п.12 розділу VІІІ Положення).

Порядок передачі реєстру, при виконанні умови припинення договору, передбачений в пункті 5 розділу VIII Положення № 1000, а саме: проведення емітентом загальних зборів акціонерів, на яких призначається новий реєстроутримувач. Вказаний порядок передачі реєстру, на думку колегії, відповідає і нормі пункту 2 статті 9 Закону України „Про Національну депозитарну систему”, а саме: „рішення про передачу ведення реєстру власників іменних цінних паперів приймається виключно на загальних зборах акціонерів”.

Тоді як, з матеріалів даної справи вбачається, що на час розірвання договору, укладеного між позивачем та відповідачем, діяло Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів, затверджене рішенням ДКЦПФР № 60 від 26.05.1998 р., пунктом 8.2. якого в якості однієї з підстав передачі реєстру передбачена і така підстава, як припинення дії договору між реєстроутримувачем та емітентом.

Аналізуючи вищенаведені норми, враховуючи встановлене у постанові Вищого господарського суду України від 06.02.2007 року по справі № 39/283, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що фактично така передача не встановлює новий порядок призначення реєстроутримувача, а лише таким чином визначається порядок обрання тимчасового реєстроутримувача, та спрямована на захист прав позивача, оскільки відсутність особи, яка здійснює ведення реєстру власників іменних цінних паперів, в тому числі і після припинення договору на ведення реєстру, робить неможливим проведення загальних зборів акціонерів емітента. Тому, ухвалюючи рішення по даній справі, суд першої інстанції керувався принципами розумності і справедливості.

Доводи апелянта про неправильне зазначення судом першої інстанції дати підписання повного тексту рішення частково приймаються судом апеляційної інстанції, проте така описка не є підставою для скасування рішення.

Стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні питання щодо прийняття зустрічного позову, на яке посилається апелянт, судом апеляційної інстанції відзначене наступне. Матеріали даної справи містять ухвалу господарського суду міста Києва від 23.01.2008 № 06-6-6/2453 (згідно протоколу судового засідання датовано 21.12.2007, проте така описка не є підставою для задоволення апеляційної скарги по даній справі), якою зустрічний позов Відкритого акціонерного товариства „Український енергетичний реєстр” відповідно до п. 4 ст. 63 ГПК України повернуто позивачеві (апелянту) без розгляду. Київський апеляційний господарський суд, перевіривши базу діловодства господарського суду, встановив, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2008 № 05-5-6/2453 ухвалу господарського суду м. Києва від 21.12.2007 р. про повернення зустрічної позовної заяви №05-5-6/2453 скасовано. Разом з цим, Київський апеляційний господарський суд в даній постанові зазначав, що під час розгляду апеляційної скарги судовою колегією встановлено, що у справі № 6/3 за первісним позовом ВАТ Банк “Біг Енергія” прийнято рішення, яким позов було задоволено частково.

Згідно ч.1 ст.60 ГПК України відповідач має право до прийняття рішення зі спору подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом.

Як зазначається в постанові Київського апеляційного господарського суду по вищенаведеній справі, наведений законодавчий припис виключає можливість спільного розгляду господарським судом зустрічного позову після прийняття ним рішення у справі по первісному позову, оскільки спільний розгляд первісного та зустрічного позовів у такому випадку вже є неможливим.

Дана постанова прийнята 02.06.2008, тобто після прийняття рішення господарського суду міста Києва 31.03.2008 по даній справі. Водночас, якщо позов, поданий тією чи іншою особою як, „зустрічний” після прийняття судового рішення у справі, відповідає вимогам ст.ст. 54-58 ГПК України, він приймається судом на загальних підставах (п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 14.08.2007 № 01-8/675).

Тому згідно ч 3 резолютивної частини постанови від 02.06.2008 Київським апеляційним господарським судом матеріали справи №05-5-6/2453 повернуто до господарського суду міста Києва для проведення процесуальних дій, передбачених розділом ІХ ГПК України.

Крім того, в матеріалах справи наявна ухвала господарського суду міста Києва № 05-5-6/3169 від 21.03.2008 про повернення зустрічної позовної заяви, даною ухвалою зустрічний позов, на який посилається апелянт безпосередньо в апеляційній скарзі по даній справі, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК також було повернуто позивачеві (апелянту) без розгляду. Згідно з штампом на зворотному боці ухвали вбачається, що остання направлялась апелянту. Згідно з базою діловодства господарського суду Київський апеляційний господарський суд встановив, що дана ухвала не оскаржувалася, тобто набрала законної сили станом на день прийняття постанови по даній справі. Факт її неотримання апелянтом (на який останній посилається в апеляційній скарзі) не є підставою для скасування рішення суду, оскільки матеріали справи містять дану ухвалу (аркуш справи 57), а відповідно до ст. 22 ГПК України сторона не обмежена правом на ознайомлення з матеріалами справи.

Таким чином, Київський апеляційний господарський суд не приймає твердження апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні питання щодо прийняття зустрічного позову, як підстава для скасування рішення по даній справі.

За таких обставин Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 31.03.2008 у справі № 6/3 слід залишити без змін, оскільки підстав для його скасування, передбачених ст. 104 ГПК України, не вбачається, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта, який просив скасувати рішення суду першої інстанції повністю, у зв’язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Відкритому акціонерному товариству „Український енергетичний реєстр” у задоволенні апеляційної скарги.

Рішення господарського суду міста Києва від 31.03.2008 у справі № 6/3 залишити без змін.

Матеріали справи № 6/3 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом місяця.

01.07.2008

Головуючий суддя                                                                      Смірнова Л.Г.

Судді                                                                                          Алданова С.О.

Коротун О.М.

02.07.08 (відправлено)