СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.04.2008
Справа  № 12/47

за
позовом приватного
підприємця ОСОБА_2, м. Перечин

до
відповідача приватного
підприємця ОСОБА_1,
м. Ужгород

про
стягнення
заборгованості в сумі  3 031,35 грн.
-основного боргу; 224,52 грн. -пені; 18,41 грн. -3% річних та 303,16 грн. -
штрафу.

Суддя    Тисянчин
В. М.

Представники:

Від
позивача - ОСОБА_2.,
приватний підприємець

Від
відповідача - ОСОБА_1.,
приватний підприємець

СУТЬ
СПОРУ: заявлено
приватним підприємцем ОСОБА_2, м. Перечин до приватного підприємця
ОСОБА_1, м. Ужгород про стягнення заборгованості в сумі  3 031,35 грн. -основного боргу; 224,52 грн.
-пені; 18,41 грн. -3% річних та 303,16 грн. -штрафу.

Представникам сторін роз'яснено права і
обов'язки передбачені
ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотання
про технічну фіксацію судового процесу не заявлено.

Письмовим
відзивом на позов (вх. № 3916 від 10.04.2008 року)  відповідач визнала борг в повному обсязі та
просить суд надати відстрочку виконання рішення суду строком до 3 місяців і не
стягувати пеню, штраф.

Наведене
клопотання відповідач мотивує тим, що в результаті перевірки ліцензійним
органом йому, як суб'єкту господарювання, заборонено здійснювати продаж
лікарських засобів, чим зупинено здійснення аптечної діяльності, а також тим,
що на утриманні відповідача знаходиться малолітня дитина.

В
обгрунтування наведеного відповідач надала суду документальні підтвердження
(Рішення Державної служби лікарських засобів і виробів медичного призначення
від 27.02.2008 року № 10-А; наказ від 27.02.2008 року № 23-Адм).

Разом
з тим, відповідачем повідомлено про те, що зупинення його господарської
діяльності відбулось з причини приватного підприємства „Сіті - Сайт”, м. Київ,
що здійснювало оформлення дозвільних документів, а тому наголошує про
відсутність вини в діях відповідача.

Вивчивши доводи позовної заяви та
матеріали справи, дослідивши їх,
заслухавши пояснення представників кожної сторони, суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість відповідача в сумі 3 031,35 грн.  -основного боргу щодо оплати за поставку,
згідно угоди № 32/11/07 від 01.11.2007 року, медикаментів та лікарських
препаратів, підтверджується матеріалами справи, зокрема:

-
накладними за листопад, грудень 2007 року;

- розрахунком позову, а за таких
обставин сума основного боргу підлягає стягненню примусово.

Заявлені вимоги позивача про
добровільне погашення боргу відповідач не виконав, чим порушив ст. ст. (11;
526); 509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме
ця обставина і послужила підставою для звернення позивача до суду з даною
позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України
майново -господарські зобов'язання, які виникають між учасниками господарських
відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей
передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, на день розгляду спору у
суді, обставини спору (права і зобов'язання сторін) оцінюються судом з огляду
на правила ЦК та ГК України.

Відповідно
до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи
вимог, що звичайно ставляться.

У
відповідності до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання -кредитор вправі
вимагати виконання обов'язку від боржника у випадку невиконання останнім своїх
зобов'язань у відносинах. Підставою виникнення зобов'язання є юридичний факт.

В
даній правовій ситуації юридичним фактом, на підставі якого виникли
зобов'язальні відносини між сторонами, є поставка медикаментів та лікарських
препаратів (ст. 11 ЦК України).

Отже,
обов'язок відповідача оплатити вартість поставлених медикаментів та лікарських
препаратів є безспірним.

Одностороння
відмова від виконання зобов'язання не допускається              (ст. 615; 625 ЦК України).

Відтак,
договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Крім
цього, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, відповідачу відповідно до
п.4.1 укладеної угоди нарахована до сплати пеня в розмірі 224,52 грн. При
оцінці правильності нарахування пені відповідно до п. 2                             ст. 258 ЦК
України; ст. ст. 216 -218, 220 ГК України; Положень Закону України від
22.11.1996 року „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань”, судом визнано обґрунтовані позовні вимоги в цій частині і такими,
що заслуговують на увагу суду.

Однак,
з огляду підстав, що заслуговують на увагу суду зазначених в описовій частині
рішення суд обмежує, як виняток, стягнення пені до 50 грн., а в решті вимог в
цій частині позову провадження у справі підлягає припиненню (п. 3 ст. 83 ГПК
України, ч. 3 ст. 509, ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Боржник,
який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу, а також 3% - річних від простроченої суми
(п.2 ст. 625 ЦК України). Тому, вимоги позивача в частині стягнення  18,41 грн. -3% річних правомірні і підлягають
задоволенню.

Відповідно
п.4.2 укладеного договору та ст. 549 ЦК України за неналежне виконання
договірних зобов'язань відповідач повинен сплатити штраф у відсотках 10 % від
суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Однак,
судом вже застосовується стягнення
різновиду неустойки у вигляді пені, тому стягнення неустойки у вигляді
штрафу судом обмежується, як виняток, до 50 грн., а в стягненні решти суми
штрафу -провадження у справі підлягає припиненню (ст.ст. 230 - 233 ГК України).
До того ж, судом береться до уваги задоволення позовних вимог в частині
стягнення  3 % річних та нетривалість
існування боргу.

При
постановленні судового рішення враховується характер зобов'язання, наслідки
його невиконання, особа відповідача, ступінь його вини, суспільно - державну
значимість господарської діяльності сторін, обставини, що впливають на
неможливість виконання відповідачем зобов'язання належним чином та межі
здійснення цивільних прав (п.3 ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії
особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання
правом в інших формах, безпідставного збагачення за рахунок погіршення
фінансово -майнового стану сторони у спорі.

За
ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є
припинення дії, яка порушує право.

Отже,
із встановлених судом обставин вбачається, що склад цивільно -правової
відповідальності є наявним на момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини
справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення спору, в даному випадку -письмовими
доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а
перевіряються на достовірність.

Досліджуючи критерії розмежування
вини, суд констатує про відсутність обставин для настання фінансово -правової
відповідальності в повному обсязі через обставини поважності причин зупинення
аптечної діяльності, документально стверджених відповідачем. Позаяк, на
обмеженість фінансово -правової відповідальності не може не впливати
добровільне визнання боргу відповідачем. Втім, поважні причини визнаються лише
ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення
сторони та пов'язані з дійсно істотними труднощами для своєчасного вчинення
зобов'язань процесуальних дій.

Таким чином, позивачем
доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,
однак позов підлягає задоволенню частково, поклавши відшкодування судових
витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача, відстрочивши виконання
рішення суду строком на 2 місяці, як виняток, чим частково задоволити
клопотання відповідача з огляду підстав, що заслуговують на увагу суду.

Виходячи
з викладеного, оцінивши повноту, достатність позовних матеріалів,
проаналізувавши подані по справі доказові документи для вирішення спору,
керуючись ст. 124 Конституції України; ст. 2 Закону України „Про судоустрій
України”;  ст.ст. 4, 33, 34, 36, 43, 44,
49, 82 - 84, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити
частково.

2.          Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1                   (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1)
на користь приватного підприємця ОСОБА_2
(АДРЕСА_2; код НОМЕР_2) суму
3 031,35 (три тисячі тридцять одну грн. 35 коп.) -основного боргу; 50
(п'ятдесят грн.) -пені; 18,41 (вісімнадцять грн. 41 коп.) -3% річних; 50
(п'ятдесят грн.) - штрафу та 102 (сто дві грн.) -  у відшкодування витрат по оплаті держмита;
118 (сто вісімнадцять грн.) -у відшкодування витрат на інформаційно -технічне
забезпечення судового процесу. Видати наказ з 17.06.2008 року.

3.  В
стягненні решти пені та штрафу -провадження у справі припинити.

Дане
рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України.

Суддя                                                                                     Тисянчин
В. М.