ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2008 р.

№ 10/706-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. –головуючого (доповідача), Подоляк О.А., Стратієнко Л.В.,

за участю представників: позивача –Котелевець О.Г.,

відповідача –Заворотнього А.А.,

розглянувши касаційну скаргу ТзОВ "Молочна країна" на рішення господарського суду Київської області від 16 січня 2008 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 19 травня 2008 року у справі за позовом ТзОВ "Ропа-Агросервіс" до ТзОВ "Молочна країна" про стягнення 73937, 41 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2007 року позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовом до відповідача про стягнення 73937, 41 грн. заборгованості.

Рішенням господарського суду Київської області від 16 січня 2008 року (суддя Тищенко О.В.) позов задоволений. Стягнуто з відповідача на користь позивача 73937, 41 грн. заборгованості, судові витрати.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 19 травня 2008 року рішення суду залишене без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, ТзОВ "Молочна країна" просить їх скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як правильно встановлено судами, 8 лютого 2007 року між сторонами у справі був укладений договір №1/02 на закупівлю молока.

За умовами укладеного договору, позивач зобов’язався продавати відповідачу молоко в перерахунку на молоко по базисному вмісту жиру та білка, що відповідають за якістю діючим стандартам, технічним умовам, ветеринарним і санітарним вимогам у кількості, якості та строки ДСТУ-3662-91, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався своєчасно прийняти продукцію здану товаровиробником у відповідності з даним договором і узгодженим графіком, визначити кількість та якість її згідно з вимогами стандартів або технічних умов.          Відповідно до вимог п.2.2 вказаного договору, оплата вартості поставленого майна переробником проводиться за фактично продану молоко-сировину кожен календарний день. Стартова ціна становить 1.50 грн. за одну тонну молока базисної жирності та базисного білку.

Як правильно встановлено судами попередніх інстанцій при розгляді справи, позивачем, на виконання умов укладеного договору, було поставлено відповідачу молоко на загальну суму 312 274,98 грн.

На протязі лютого-липня 2007 року відповідач перерахував на користь позивача 280 713,50 грн. в якості погашення заборгованості за поставлене в 2007 році молоко.

З акту звірки взаємних розрахунків, проведених між сторонами у справі станом на 01.10.2006 року вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 43375,43 грн.

Станом на 23.10.2006 року борг відповідача перед позивачем склав 42375,43 грн., про що свідчить графік погашення заборгованості

Згідно акту звірки взаєморозрахунків, наявного в матеріалах справи, за період з 01.07.2007 року по 22.07.2007 року вбачається, що станом на 23.07.2007 року заборгованість відповідача перед позивачем становила 73 937,41 грн.

Позивачем було надіслано відповідачеві претензію про перерахування боргу в сумі 73937, 41 грн.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що місцевий господарський суд, з яким погодився апеляційний господарський суд, у рішенні вірно застосував норми матеріального права і обгрунтовано визнав такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 73937,41 грн. по оплаті за поставлене за договором молоко.

За таких обставин, рішення та постанова попередніх судових інстанцій відповідають вимогам закону і обставинам справи, тому підстав для їх зміни немає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Київської області від 16 січня 2008 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 19 травня 2008 року залишити без змін, а касаційну скаргу ТзОВ "Молочна країна" – без задоволення.

Головуючий, суддя В.Дерепа

Судді О.Подоляк

Л.Стратієнко