ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2008 р.

№ 13/088-08

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши касаційну скаргу редакції газети "Баришівські вісті", смт Баришівка Київської області,

на рішення господарського суду Київської області від 15.04.2008

зі справи № 13/088-08

за позовом редакції газети "Баришівські вісті" (далі –Редакція)

до Баришівської районної ради (далі –Рада), смт Баришівка Київської області,

про стягнення 28 366,67 грн.,

за участю представників сторін:

позивача –не з’явився,

відповідача –Зінченка В.А.,

ВСТАНОВИВ:

Редакція звернулася до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Ради заборгованості в сумі 28 366,67 грн.

Рішенням названого суду від 15.04.2008 (суддя Наріжний С.Ю.) у позові відмовлено. Прийняте судове рішення мотивовано відсутністю у відповідача зобов’язань зі сплати позивачеві спірної суми.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Редакція просить рішення місцевого господарського суду зі справи скасувати внаслідок його прийняття з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Клопотання Редакції про прийняття відмови від позову та припинення провадження у справі касаційною інстанцією відхилено, оскільки частиною четвертою статті 22 ГПК України передбачено право позивача відмовитися від позову виключно до прийняття судом рішення зі справи, тоді як касаційна інстанція, у свою чергу, відповідно до статті 1117 ГПК України лише перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, заслухавши представника відповідача, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Судом першої інстанції у справі встановлено, що:

- 26.06.1998 Баришівською районною державною адміністрацією, Радою та Редакцією як співзасновниками районної газети “Баришівські вісті” укладено установчий договір (далі –Договір);

- пунктом 4 Договору передбачено таке: “Для забезпечення виходу газети співзасновники в рівних частинах виділяють необхідні кошти. Вони також погоджують кошторис редакції, сприяють матеріально-технічному забезпеченню редакції, вирішенню соціально-побутових питань працівників редакції”;

- кошторисом на 2007 рік передбачено витрати на видання газети в сумі 265 100 грн.;

- рішенням сесії Ради від 05.01.2007 № 99-10-05 "Про районний бюджет Баришівського району на 2007 рік" у загальному фонді було передбачено фінансування дотації по КФК 120201 "Періодичні видання" для Редакції в сумі 60 000 грн.;

- позовні вимоги мотивовано наявністю у відповідача заборгованості перед Редакцією в сумі 28 366,67 грн., оскільки з 88 366,67 грн. (третина кошторису) Радою сплачено лише 60 000 грн.;

- відповідно до пунктів 1 та 8 статуту Редакції вона є юридичною особою, має власну матеріально-технічну базу, фінансові ресурси; прибуток Редакції складається з коштів зароблених редакційним колективом, в тому числі –за рахунок комерційної діяльності, а також бюджету району, добровільних внесків підприємств, організацій, установ, окремих громадян.

Причиною виникнення даного спору є питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідача заборгованості в сумі 28 366,67 грн.

Відповідно до абзацу першого преамбули Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів" він визначає правові, економічні, організаційні засади державної підтримки засобів масової інформації та соціального захисту журналістів.

Згідно з частинами першою та третьою статті 4 названого Закону державна підтримка засобів масової інформації здійснюється шляхом протекціоністської політики зниження споживчої вартості інформаційної продукції, включаючи податкове, тарифне, митне, валютне та господарське регулювання, відшкодування збитків, подання фінансової допомоги; визначені для фінансової допомоги кошти використовуються насамперед для відшкодування різниці між розрахунковим (за собівартістю) та фіксованим (стаття 9 цього Закону) тарифом на доставку друкованих засобів масової інформації передплатникам. Кошти, що залишаються після цього, використовуються для надання, зокрема, додаткової економічної підтримки (дотації) районним, міським та міськрайонним газетам, районному, міському та міськрайонному телерадіомовленню.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 7 цього ж Закону додаткова державна економічна підтримка (дотація) районних, міських та міськрайонних газет і районного, міського та міськрайонного телерадіомовлення здійснюється відповідно до статті 4 цього Закону та за рахунок коштів і протекціоністських заходів органів місцевого самоврядування і місцевих державних адміністрацій на підставі установчих договорів або конкретних угод відповідно до законодавства; дотація виділяється залежно від фінансових можливостей держави, органів місцевого самоврядування та місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на наведене місцевий господарський суд, встановивши, що пункт 4 Договору не містить положень стосовно зобов’язань відповідача перед позивачем зі сплати конкретних грошових сум, а виділені сесією Ради на ці цілі кошти (60 000 грн.) ним сплачено повністю, дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності відмови в задоволенні даного позову.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного, а тому й не можуть бути підставами для її задоволення.

При цьому касаційна інстанція відповідно до частини другої статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, рішення місцевого господарського суду зі справи відповідає встановленим ним фактичним обставинам, прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119-11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Київської області від 15.04.2008 зі справи № 13/088-08 залишити без змін, а касаційну скаргу редакції газети "Баришівські вісті" –без задоволення.

Суддя В.Селіваненко

Суддя            І.Бенедисюк

Суддя Б.Львов