ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2008 р.

Справа № 5-4/491-06-12768

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.С. Петрова

суддів Г.П. Разюк, С.І. Колоколова

при секретарі судового засідання:Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача:Єнік Є.В., довіреність № 246/10 від 29.12.07 р.;

від відповідача:Ельчібєкян І.М., довіреність № 21/17-1 від 02.01.08 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірньої компанії “Газ України” національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”

на рішення господарського суду Одеської області від 14.04.2008 р.

по справі № 5-4/491-06-12768

за позовом Дочірньої компанії “Газ України” національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” (далі по тексту ДК „Газ України”)

до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Одесагаз” (далі по тексту ВАТ „Одесагаз”)

про стягнення 1 378 161, 73 грн.

В С Т А Н О В И В:

28.11.06 р. ДК “Газ України” звернулась до господарського суду Одеської області із позовом до ВАТ “Одесагаз” про стягнення з останнього 368 018, 06 грн. основного боргу, 57 925, 49 грн. пені, 765 908, 66 грн. збитків від інфляції, 186 309, 52 грн. –3% річних за договором на постачання природного газу № 06/03-3085 від 24.12.03 р.

20.02.07 р. ВАТ “Одесагаз” подало до господарського суду Одеської області зустрічний позов до ДК “Газ України” про визнання недійсним договору на постачання природного газу № 06/03-3085 від 24.12.03 р.21.03.07 р.

21.03.07 р. ДК “Газ України” заявою від 20.03.07 р. збільшило позовні вимоги в частині стягнення пені, інфляційних збитків та 3% річних, відповідно до якої просило стягнути з відповідача 368 018, 06 грн. основного боргу, 60 280, 01 грн. пені, 809 555, 31 грн. індексу інфляції та 189 779, 93 грн. –3% річних.

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.04.2007 року (суддя Літвінов С.В.) первісний позов задоволено частково, з ВАТ “Одесагаз” стягнуто 368 018, 06 грн. основного боргу та 3 598, 75 грн. судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.07.07 р. (суддя Мацюра П.Ф.) рішення господарського суду Одеської області від 06.04.07 р. скасовано в частині відмови у стягненні пені, збитків від інфляції і 3% річних. Позов ДК “Газ України” в частині стягнення трьох відсотків річних та збитків від інфляції задоволено, з ВАТ “Одесагаз” стягнуто 809555,31 грн. збитків від інфляції, 189779,93 грн —3% річних, пеню у сумі 5000 грн. В іншій частині рішення господарського суду Одеської області від 06.04.2007 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 29 листопада 2007 року постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.07.2007 року та рішення господарського суду Одеської області від 06.04.2007 року в частині первісних позовних вимог про стягнення пені в сумі 60 280, 01 грн. та розподілу судових витрат скасовано та в скасованій частині справу направлено на новий розгляд до господарського суду Одеської області. В іншій частині постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.07.2007 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного суду України від 31 січня 2008 року у порушенні провадження з перегляду в касаційному порядку постанови Вищого господарського суду України від 29 листопада 2007 року відмовлено.

В процесі нового розгляду справи в частині первісних позовних вимог про стягнення пені в сумі 60 280, 01 грн. позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх в цій частині у повному обсязі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 14.04.08 р. (суддя Могил С.К.) позов ДК „Газ України” в частині первісних позовних вимог про стягнення пені у сумі 60280,01 грн. залишено без задоволення з оглядку на те, що ДК „Газ України” всупереч вимогам ч.6 ст.232 ГК України нарахувало пеню після 6 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано ВАТ „Одесагаз”, а також відповідно із ст.258 ЦК України пропустило спеціальний строк позовної давності щодо стягнення пені.

Не погоджуючись із рішенням місцевого господарського суду, ДК „Газ України” звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у сумі 60280,01 грн. та задовольнити ці позовні вимоги, оскільки оскаржене рішення суду прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що господарський суд Одеської області при вирішенні даного спору неправильно застосував положення ч.6 ст.232 ГК України і дійшов помилкового висновку про те, що ДК „Газ України” неправомірно нарахувало відповідачу до сплати пеню у період після якого нарахування пені припиняється. Цей довід скаржник мотивує тим, що суд 1 інстанції не врахував положення ч.6 ст.232 ГК України відносно того, що нарахування штрафних санкцій припиняється через 6 місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором. Між тим п.6.2 договору на постачання природного газу №06/03-3085 від 24.12.2003 р. сторонами встановлено, що неустойка нараховується постачальником протягом 6 місяців, що передують моменту звернення із позовом. Заявлена до стягнення пеня, згідно із позовною заявою нарахована саме у відповідності із умовами договору за 6 місяців до звернення із позовом, а відповідно із цим відсутні будь-які порушення вимог ч.6 ст.232 ГК України і позов подано у межах строку позовної давності, встановленого ст.258 ЦК України.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити її без задоволення, оскаржене рішення господарського суду 1 інстанції - без змін, вважаючи його обґрунтованим і відповідаючим вимогам чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до наступного.

24 грудня 2003 року між позивачем та відповідачем укладений договір №06/03-3085 на постачання природного газу. Відповідно до умов зазначеного договору ДК “Газ України” як постачальник зобов’язалась передати ВАТ “Одесагаз” в 2004 році природний газ для потреб населення, а ВАТ “Одесагаз” зобов’язалось прийняти та оплатити газ на умовах даного Договору та в обсязі розрахованому відповідно до вимог ПКМУ від 08.06.1996 року № 619.

Відповідно до актів передачі–приймання природного газу, які наявні у матеріалах справи, ВАТ “Одесагаз” отримало газ в загальному обсязі –568 282,276 тис. куб. м на загальну суму 65 016 715,20 гривень. ВАТ “Одесагаз” за поставлений газ сплатило 64 648 697,14 гривень. Тобто за договором №06/03-3085 від 24.12.2003 року у відповідача перед позивачем за період з січня по грудень 2004 р. утворилась заборгованість у сумі 368 018, 06 грн.

Вказаний вище факт встановлено рішенням господарського суду Одеської області від 06.04.07 р., залишеним без змін в цій частині постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.07.07 р. та постановою ВГС України від 29.11.07 р., і відповідно із ст.35 ГПК України не потребує доведення знову.

Згідно із пунктом 5.1 Договору в редакції протоколу розбіжностей від 15.01.2004 р. та протоколу узгодження розбіжностей від 26.01.2004 р., оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Розрахунок за спожитий у звітному місяці газ здійснюється до 10 числа наступного за звітним місяця. Остаточний розрахунок за фактично спожитий газ здійснюється до 10 січня 2005 р.

Відповідно із пунктами 6.2, 6.3 Договору в редакції протоколу розбіжностей від 15.01.2004 р. та протоколу узгодження розбіжностей від 26.01.2004 р. в разі не оплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, зазначені у п.5.1 даного договору, Газозбутова організація сплачує на користь Постачальника, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується Постачальником протягом 6 місяців, що передують моменту звернення з вимогою, претензією, позовом.

За умови своєчасного надання довідки, зазначеної в п.5.6 даного договору, штрафні санкції нараховуються лише на кошти, фактично отримані Газозбутовою організацією від населення та не перераховані Постачальнику (п.6.3 договору).

Зміст п.6.3 Договору свідчить про те, що сторони встановили відповідальність ВАТ „Одесагаз” лише за наявності вини останнього у порушенні своїх зобов'язань за договором, оскільки цей пункт договору встановлює відповідальність Газозбутової організації тільки у випадку, якщо ВАТ „Одесагаз” отримало від населення кошти за спожитий газ і несвоєчасно перерахувало їх ДК „Газ України”.

Вказані положення договору узгоджуються з вимогами ст.614 ЦК України, яка передбачає відповідальність за порушення зобов’язання при наявності вини.

Згідно із п.5 додатку 1 до наказу НАК „Нафтогаз України” від 12.12.03 р. №590 розрахунки за природний газ, спожитий населенням, бюджетними установами та організаціями та їх розподіл здійснюється відповідно до порядку, який встановлено постановою НКРЕ від 12.07.2000 р. №759.

Вказана постанова НКРЕ України встановлює алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств.

Відповідно із п.2.1 постанови НКРЕ України №759, газопостачальні підприємства відкривають в уповноважених банках поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для обов'язкового зарахування усіх коштів, що надходять за використаний природний газ від усіх категорій споживачів.

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" відкриває в уповноваженому банку поточний рахунок зі спеціальним режимом використання для обов'язкового зарахування коштів з поточних рахунків зі спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств за використаний споживачами природний газ.

Пунктом 2.2 постанови НКРЕ України №759 встановлено, що газопостачальне підприємство має право відкрити лише один поточний рахунок зі спеціальним режимом використання. Не допускається зарахування коштів за використаний природний газ від споживачів на інші рахунки.

Відповідно із пунктами 3.1, 3.2 вищенаведеної постанови НКРЕ України розподіл коштів, що надійшли на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання газопостачального підприємства, здійснюється відповідно до нормативу розподілу коштів, який розраховується газопостачальним підприємством та затверджується Національною комісією регулювання електроенергетики України.

Газопостачальне підприємство доручає уповноваженому банку самостійно (без платіжних доручень) здійснювати розподіл коштів, що надійшли на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання газопостачального підприємства згідно з нормативом розподілу коштів.

При цьому, відповідно із п.3.5 постанови НКРЕ України №759 кошти, що надійшли протягом операційного дня від споживачів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання газопостачального підприємства, уповноважений банк того ж операційного дня зараховує, згідно нормативу розподілу коштів, на:

1) поточний рахунок газопостачального підприємства - в частині наданих послуг з постачання природного газу за регульованим тарифом;

2) поточний рахунок газорозподільного підприємства - в частині наданих послуг з транспортування природного газу розподільними трубопроводами;

3) поточний рахунок газотранспортного підприємства - в частині наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами;

4) розрахунковий рахунок власника природного газу в частині оплати за переданий, згідно з договором купівлі-продажу споживачу природний газ:

а) поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України";

б) поточний рахунок іншого власника природного газу ніж

зазначеного у підпункті 4 "а" пункту 3.5.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідно із ст.ст.38,101 ГПК України на вимогу судової колегії ВАТ „Одесагаз” надало витяг із сайту ДК „Газ України” щодо стану розрахунків ВАТ „Одесагаз” за 2008 р. за спожитий населенням газ. З вказаного витягу вбачається, що крім даних про сплату обсягів спожитого населенням газу за 2008 р. відображено рівень розрахунків за минули роки, який для ВАТ „Одесагаз” складає 100%, тобто це свідчить про те, що ВАТ „Одесагаз” направляло позивачу довідки про кошти, отримані від населення, інакше ДК „Газ України” не змогло би друкувати на своєму сайті дані про стан розрахунків за спожитий населенням газ.

В підтвердження вищезазначеного представник ВАТ „Одесагаз” пояснив, що довідки про кошти, що надійшли від населення, відповідно із розпорядженням КМ України від 16.03.2000 р. №126-р направлялися позивачу щодекадно в електронному виді або факсом у спосіб визначений самим позивачем у своїх листах. Представник ДК „Газ України” також пояснив, що на сайті його підприємства розміщені дані про стан розрахунків населення за спожитий газ з урахуванням щодекадних звітів газозбутових підприємств, у тому числі і ВАТ „Одесагаз”, про стан розрахунків населення за спожитий газ.

Аналізуючи вищенаведене, а також зміст пунктів 2.1, 2.2, 3.1, 3.2, 3.5 постанови НКРЕ України №759, судова колегія дійшла висновку, що всі грошові кошти, які надходили на поточний рахунок ВАТ „Одесагаз” зі спеціальним режимом використання від населення за спожитий газ і належали до перерахування ДК „Газ України”, ніяким чином не могли залишитися на рахунку ВАТ „Одесагаз”, а відповідно із цим та умовами п.6.3 договору відсутні підстави для нарахування останньому штрафних санкцій.

За таких обставин судова колегія вважає, що ДК „Газ України” безпідставно нарахувало ВАТ „Одесагаз” до сплати пеню, оскільки останнє не допускало порушень умов договору щодо несвоєчасного перерахування коштів на рахунок ДК „Газ України у спірний період, сплачених населенням.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга ДК „Газ України” підлягає залишенню без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 14.04.08 р. –без змін, оскільки по суті спір вирішено правильно.

Судова колегія погоджується із доводами скаржника щодо можливості нарахування штрафних санкцій після спливу 6 місяців від дня коли зобов’язання мало бути виконано, оскільки це узгоджується із вимогами ч.6 ст.232 ГК України та умовами договору, укладеного між сторонами, однак судова колегія перевіривши законність і обґрунтованість оскарженого рішення місцевого господарського суду у відповідності із ст.101 ГПК України у повному обсязі, вважає що вказані доводи не можуть бути підставою для скасування цього рішення з підстав наведених вище у даній постанові.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49,99,101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії „Газ України” НАК „Нафтогаз України” залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 14.04.08 р. - без змін.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя М.С. Петров

Суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк