ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

01.07.2008

Справа №2-2/1275-2006

За позовом: Військового прокурора Ялтинського гарнізону (98603, м. Ялта, вул. Свердлова, 38) в інтересах держави в особі в/ч А-0360 (Територіальний центр курортології і реабілітації «Крим» Озброєних сил України) (98542, м. Алушта, смт. Партеніт)

Міністерства оборони України, (03168, м. Київ, Воздухофлотський пр. 6).

До відповідача: Партенітської селищної Ради, (98542, АРК, смт. Партеніт).

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору: КП| «Эрайз|», (9500, м. Сімферополь, пр. Победи, 176);

Алуштинськє міське управління земельних ресурсів, (м. Алушта, пл. Советская, 1).

Про визнання недійсними рішення та договору.

Суддя Толпиго В.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від першого позивача – Коркишко М.Г. – представник по довіреності, довіреність у справі;

Від другого позивача – Тарасенко Н.В. – головний спеціаліст, довіреність у справі.

Від відповідача – не з’явився

Від третіх осіб:1). КП| «Эрайз|» - Попкова, представ. дов.в деле; 2). Від Алуштинського міського управління земельних ресурсів – не з’явився

Від Військового прокурора Ялтинського гарнізону – не з’явився.

Суть спору:

Військовий прокурор Ялтинського гарнізону звернувся з позовом в інтересах держави в особі в/ч А-0360 (територіальний центр курортології і реабілітації «Крим»- далі ТЦКР| «Крим», Міністерства оборони України до Партенітської селищної ради про визнання недійсними рішення Партенітської селищної ради від 15.11.2001р. №26-30, договору оренди земельної ділянки площею 0,0649 га| від 15.01.2002р. (реєстровий номер 187), укладеного між Партенітською селищною радою та КП| «Эрайз|».

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що рішеннями| від 05.3.1999р. № 49 виконкому Партенітської селищної ради та від 15.11.2001р. №26-30 26 сесії 23-го скликання Партенітської селищної ради було надано дозвіл, а потім затверджений проект відведення та технічний звіт по перенесенню в натуру меж земельної ділянки загальною площею 0,0649 га|, використовуваний КП| «Эрайз|» під розміщення кафе «Котлетна» (в даний час «Сальвадор» з літнім майданчиком в п. Партеніт по вул. Набережної). Відповідно до п.3 рішення 26-30 від 15.11.2001р. Партенітської селищної ради, між Партенітською селищною радою та КП| «Эрайз» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,0649га та ця територія фактично представляє територію другого поверху човнової станції ТЦРК «Крим», яка розташована на земельній ділянці загальною площею 0.1826 га|, що знаходиться в користуванні ТЦРК| «Крим», який є правонаступником санаторію «Фрунзе», якому була виділена земля із «Приморський» Державного Никітського ботанічного саду для будівництва човнової станції відповідно до рішення від 03.4.1964р. №118 виконкому Алуштинської райради у розмірі 0,24 га|. 12.6.1964р. на цю та інші землі, відведені санаторію «Фрунзе» виконкомом Алуштинського райвиконкому був виданий державний акт на землю. Спірна ділянка 2 поверхи човнової станції площею 0,0649 га. та вся земельна ділянка площею 0,1826 га, займана човновою станцією ТЦКР «Крим» забезпечує діяльність Міністерства оборони, складає загальнодержавну власність та відноситься до земель оборони. Відповідач перевищив свої повноваження, передавши в оренду КП| «Эрайз» земельну ділянку, що знаходиться та займається ТЦКР «Крим», здійснивши необґрунтоване вилучення з загальнодержавної власності земель оборони. Позивач також вважає, що відповідач не надав доказів того, що земля, яка здана їм в оренду підприємству «Эрайз» є землею загального користування Партенітської селищної ради.

Відповідач позовні вимоги не визнає, мотивуючи свої заперечення тим, що у виконання рішення виконкому Алуштінської міськради від 28.12.1994р. № 956, фонд державного майна м. Алушти уклав договір оренди з ОП| «Медведь», відповідно до якого кафе «Котлетна» перейшло даному підприємству в тимчасове користування. На земельну ділянку площею 0,064 га, займану кафе «Котлетна», підприємству «Медведь» виконкомом Алуштінської міськради в грудні 1995р. був виданий тимчасовий паспорт за № 132, в якому були визначені межі та площа даної земельної ділянки. ОП «Медведь» було визнано банкротом та фонд державного майна м. Алушти продало кафе з літнім майданчиком за договором купівлі-продажу від 24.11.1998р. № 38-В підприємству «Эрайз», а під час переходу права власності на будівлю відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України в редакції 1990р., переходить і право користування земельною ділянкою та КП «Эрайз» повинно було підготувати проект відведення займаної їм земельної ділянки під кафе «Сальвадор» та оформити її в користування на умовах оренди. У зв'язку із тим, що «Сальвадор» розташований| на 2 поверсі човнової станції, проектом, розробленим Алуштинськім міським управлінням земельних ресурсів було передбачено його відведення в спільне користування підприємству «Эрайз», Ялтинському морському торговому порту, ТЦКР «Крим». Загальна площа земельної ділянки, відведеної в сумісне пайове користування, складає 0,1826га. У зв'язку із тим, що користування землею передбачалося пайове, договір оренди був укладений на земельну ділянку площею 0,064 га., засвідчений нотаріально, зареєстрований в управлінні земельних ресурсів, що відповідає вимогам ст.13,16 Земельного кодексу України, Порядядку державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок, затвердженому Постановою КМУ від 25.12.1998р. №2073. Договір оренди відповідає вимогам чинного законодавства та підстав для визнання його недійсним немає.

3 особа позовні вимоги не визнала за тими ж підставами, що і відповідач.

Крім того, 3 особа в доповненні до відзиву вказує на те, що земельна ділянка площею 0,0649 га, передана їй в оренду, не знаходиться в користуванні і не була відведена ні санаторію «Фрунзе», ні санаторію «Крим», правонаступником яких є ,являється ТЦКР «Крим». На підтвердження даного факту 3 особа посилається на те, що Державними актами санаторію «Фрунзе» і санаторію «Крим» не підтверджується надання санаторію «Крим» земельної ділянки під човновою станцією, а саме над човновою станцією колишнього санаторію «Крим» розташовано кафе «Котлетна» (нині «Сальвадор»), межі земельної ділянки ТЦКР закінчуються горою «Малий Медвежонок».

Алуштінське міське управління земельних ресурсів, яке залучене судом як 3 особа на стороні відповідача без самостійних вимог, пояснило суду, що відповідно до земляно-кадастрової документації Алуштінського міського управління земельних ресурсів на момент прийняття Партенітською селищною Радою рішення 26-30 від 15.11.2001р. спірна земельна ділянка відносилася до земель Партенітської селищної Ради і в земляхоборони не значилась, державний акт на спірну ділянку санаторію «Фрунзе» не видавався. Рішення селищної Ради від 15.11.2001р. №26-30 і договір оренди земельної ділянки площею 0,0649 га від 15.01.2002р., реєстр № 187 не суперечать вимогам чинного законодавства.

24.6.2008 р. до суду надійшло письмове пояснення другого позивача, в якому вказано на те, що пунктом 6 Ухвали ВР УРСР від 18.12.1990р. № 563-XII «Про земельну реформу» встановлено, що громадяни, підприємства, встанови та. організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення у дію ЗК УРСР, повинні до 01 січня 2008р оформити право власності або право користування землею., після закінчення вказаного строку, раніше надане їм право користування земельною ділянкою втрачається. Проте, положення п.6 в частини щодо втрати громадянами, підприємствами, установами й організаціями після закінчення строку раніше наданого їм права власності або права користування землею, раніше наданого їм права користування земельною ділянкою визнано таким, що не відповідає Конституції України згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.9.2005р № 5-рп/2005.Спорна земельна ділянка є землями оборони, яка має особливий правовий режим, Міністерство оборони не давало згоди на передачу землі органам місцевого самоврядування, цільове призначення землі не змінювалось у встановленому законом порядку.

Від першого позивача до суду надійшло клопотання від 24.6.2008г б/н про відкладення справи слуханням.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Клопотання про відкладення справи слуханням задоволенню не підлягає у зв'язку з його необґрунтованістю і у зв'язку з непредставленням документів, підтверджуючих необхідність відкладення справи слуханням.

Суд вважає необхідним дотримуватися принципів судочинства, що встановлені ст.129 Конституції України, нормами якої вказано, що основними засідками судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тобто, суд вважає потрібним застосувати принцип змагальності сторін та свободі в наданні ними суду своїх доказів, а саме, розглянуті спір з урахуванням лише підстав позову, що вказані позивачами.

Дійсно, виконавчий комітет Алуштинської районної ради депутатів трудящих Кримської області ухвалив рішення від 03.4.1964р. за № 181 «О відведенні санаторію «Фрунзе» МО СРСР земельної ділянки площею 0,24 га із земель відділення «Приморський» ГНБС для будівництва човнової станції.

Після ухвалення вищезгаданого рішення було прийнято три земельні кодекси, які регулювали порядок отримання, користування землею.

Так відповідно до ст.20 Земельного кодексу УРСР 1970р. право короткострокового тимчасового користування землею засвідчується рішенням органу, який надав земельну ділянку в користування. Право довгострокового тимчасового користування землею засвідчується актами. Зазначені документи видаються після відводу земельних ділянок в натурі.

Приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється. (Стаття 22 Земельного кодексу УРСР).

В процесі землеустрою складаються землевпорядні проекти (ст.153 ЗК УРСР).

Проекти затверджуються виконавчими комітетами обласних Рад народних депутатів ст. 154 ЗК УРСР).

Землевпорядні проекти після затвердження переносяться за участю заінтересованих землекористувачів в натуру (на місцевість) з позначенням меж землекористувань межовими знаками. (ст.155 ЗК УРСР).

Затверджена землевпорядна документація, а також документи на право користування землею видаються землекористувачам (ст. 156 ЗК УРСР).

Відповідно до ст..22 Земельного кодексу України, введеного в дію Постановою ВР № 562-12 від 18.12.1990р. права власності на землю або право користування наданою земляною ділянкою виникає після встановлення земльовпорядними організаціями між земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення між цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. (Стаття 23 ЗК України 1990р.).

Право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором (ст.24 ЗК України).

Що діє на день розгляду спору Земельним кодексом України також передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації, приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документу, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами, право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону (ст.ст.125,126 Земельного кодексу України, що діє з 2002р.).

Позивачем не представлені до суду належні документи, підтверджуючі його право користування земельною ділянкою, наданого 3 особі на підставі рішення 26 сесії 23 скликання від 15.11.2001р. № 26-30.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на держакт 1964р., виданий санаторію «Фрунзе».

Проте, даним актом не підтверджується знаходження спірної земельної ділянки в рамках меж держакту.

Крім того, у держакті відсутня відмітка про внесення запису до державної книги реєстрації землекористування.

Навпроти у висновку державної землевпоряджувальної експертизи від 27.6.2003р. №1666к-25/119 за проектом відведення земельної ділянки, що надається територіальному центру курортології і реабілітації Озброєних сил України «Крим» від 12.4.2007р. № 938 (порядковий номер 16) вказано про виділення в окремий і користування всім власникам майна (човнові гаражі Тцкир «Крим», кафе «Эрайз», порпункту ЯМТП (ділянка поза межами держаків).

У висновку експерта від 12.4.2007р. № 938 (арк.6) вказано, що район човнової станції м. Медвежонок не відмічені штрихуванням зонування санаторіїв «Фрунзе» і «Крим», тобто земельна ділянка, де розташована човнова станція, не зонована і не була віднесена до санаторіїв.

Згідно висновку державної землевпоряджувальної експертизи від 19.10.2001р. № 15/326-327 за проектом відведення і технічного звіту по перенесенню в натуру меж відведення земельної ділянки підприємству «Эрайз» під розміщення кафе з літнім майданчиком, спірна земельна ділянка площею 0,0649га в надбудові другого поверху човнової станції, раніше нікому не надавалася.

Ухвалою Господарського суду від 20.9.2007 у справі 2-2/1275-2006 по клопотанню першого позивача, була призначена повторна експертиза, проведення якої було доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ним Н.С. Бокаріуса.

Проте, у зв'язку з ненаданням, зокрема, позивачами витребуваних експертом документів, матеріали справи були повернені до суду без проведення експертизи.

По представлених позивачами документах позов задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Повний текст рішення підготовлений і підписаний 07.7.2008р.

Керуючись, ст. ст. ст. 49,77,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Суддя ГС АР Крим підпис В.І.Толпиго

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.