ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.- головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) “Київреклама”, м. Київ (далі –КП “Київреклама”)

на рішення господарського суду міста Києва від 22.11.2007 та

постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2008

зі справи № 26/428

за позовом КП “Київреклама”

до акціонерного комерційного банку “Інтеграл”, м. Київ (далі –АКБ “Інтеграл”)

про стягнення 91 737, 58 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача –Клочай Н.І.,

відповідача – Бовсуновської Т.С.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про стягнення: 77 616 грн. боргу; 2 710, 95 грн. –3% річних; 1 913, 24 грн. пені; 9 497, 39 грн. збитків від інфляції.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.11.2007 (суддя Пінчук В.І.) позов задоволено; з АКБ “Інтеграл” стягнуто на користь КП “Київреклама”: 77 616 грн. боргу, 2 710, 95 грн. –3% річних; 1 913, 24 грн. пені; 9 497, 39 грн. збитків від інфляції; 930, 48 грн. державного мита і 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. У прийнятті зазначеного рішення суд з посиланням на приписи статей 525, 526, 625 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України), статті 193 Господарського кодексу України (далі –ГК України) виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2007 (колегія суддів у складі: Сотніков С.В. –головуючий, судді Дикунська С.Я. і Дзюбко П.О.): задоволено апеляційну скаргу АКБ “Інтеграл”; зазначене рішення місцевого господарського суду скасовано; прийнято нове рішення, згідно з яким у задоволенні позову відмовлено повністю та з КП “Київреклама” стягнуто на користь АКБ “Інтеграл” 465, 24 грн. витрат з оплати державного мита. У прийнятті відповідної постанови апеляційний господарський суд з посиланням, зокрема, на статті 11, 509, 526, 598, 759, 763 ЦК України, статтю 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) виходив з помилковості висновку щодо наявності у АКБ “Інтеграл” заборгованості перед КП “Київреклама”.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України КП “Київреклама” просить скасувати оскаржувану постанову апеляційної інстанції повністю, а рішення суду першої інстанції змінити, судові ж витрати покласти на АКБ “Інтеграл”. Скаргу мотивовано порушенням апеляційним господарським судом приписів статті 202 ГК України, статей 526, 762-764 ЦК України, неповним з’ясуванням ним обставин, що мають значення для справи; крім того, скаржник вважає, що “текстова частина Рішення господарського суду м. Києва № 26/428 від 22.11.2007р. містить арифметичну помилку. Зокрема, під час слухання справи в суді першої інстанції Касант надав уточнення до позовної заяви … відповідно до яких просив стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 103 531, 43 грн. на тій підставі, що розмір основної заборгованості Відповідача перед Касантом за Договором № 1186/ТК збільшився на 11 231, 14 грн. за наступними рахунками-фактурами: №№ КП-07/39110/4, КП-07/78010 від 14.09.2007, 72827 від 13.07.2007, 75825 від 15.08.2007 (заборгованість виникла за розміщення рекламного засобу за період липень-вересень 2007 року)”.

У відзиві на касаційну скаргу АКБ “Інтеграл” заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх необґрунтованість та про відповідність оскаржуваної постанови нормам матеріального і процесуального права, прийняття її за повного і всебічного з’ясування судом обставин, що мають значення для справи, і просить зазначену постанову залишити без змін, а скаргу –без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність скасування судових рішень, прийнятих по суті даної справи, та передачі останньої на новий розгляд до суду першої інстанції з урахуванням такого.

Судом першої інстанції у справі встановлено, що :

- госпрозрахунковою організацією “Київреклама”, правонаступником якої є КП “Київреклама”, і АКБ “Інтеграл” було укладено договір від 01.01.2005 № 1186/ТК на право тимчасового користування місцем для розміщення об’єкту зовнішньої реклами (далі –Договір);

- згідно умовами Договору:

КП “Київреклама” надало АКБ “Інтеграл” право на тимчасове користування місцями для розміщення об’єкту зовнішньої реклами згідно з адресною програмою, що наводиться в додаткових угодах –додатках до Договору (пункт 2.1);

АКБ “Інтеграл” зобов’язався отримувати рахунки на сплату коштів за право тимчасового користування відповідними місцями не пізніше 15 числа поточного місяця (пункт 4.2);

плата за користування відповідними місцями вноситься розповсюджувачем реклами не пізніше 20 числа поточного місяця (пункт 4.5);

- за несвоєчасну та/або неповну сплату відповідних платежів АКБ “Інтеграл” сплачує пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла “у термін, за який сплачується пеня”, від суми простроченого платежу –за кожний день прострочення (пункт 6.3);

- на виконання Договору КП “Київреклама” виставило АКБ “Інтеграл” рахунки-фактури на загальну суму 77 616 грн., які названий банк не оплатив, і на день подання позовної заяви його заборгованість перед КП “Київреклама” становила 77 616 грн.;

- крім суми основного боргу, КП “Київреклама” просило суд стягнути з АКБ “Інтеграл”: 2 710, 95 грн. –3% річних; 1 913, 24 грн. пені і 9 479, 39 грн. збитків від інфляції.

Судом апеляційної інстанції додатково встановлено, що:

- у додатку № 1 до Договору сторонами було погоджено базову вартість користування місцем для розташування об’єкта зовнішньої реклами в розмірі 700 грн. (без ПДВ) і “термін дії” Договору –до 30.01.2006;

- згідно з протокольним рішенням Київської міської державної адміністрації від 28.11.2003 № 23 АКБ “Інтеграл” було надано дозвіл № 01993-03 на розміщення об’єкта зовнішньої реклами з терміном дії до 30.11.2004;

- листом від 09.12.2004 № 013-01/3510 АКБ “Інтеграл” звернувся до КП “Київреклама” з питання щодо продовження дії зазначеного дозволу;

- листом від 03.10.2005 Головне управління контролю за благоустроєм та зовнішнім дизайном м. Києва повідомило АКБ “Інтеграл”, що відповідне питання може бути розглянуто тільки за умови надання свідоцтва про право власності на місця розташування об’єкта зовнішньої реклами, - тобто, на думку апеляційного господарського суду, “фактично відмовило в продовженні дії дозволу”;

- відповідно до протокольного рішення Київської міської деравжної адміністрації від 04.07.2007 № 7 АКБ “Інтеграл” було продовжено дію дозволу на розміщення рекламного засобу № 01993/03 до 31.12.2007;

- таким чином, на момент укладення Договору (01.01.2005) та на момент закінчення строку його дії (31.01.2006) у АКБ “Інтеграл” був відсутній дозвіл на розміщення об’єкта зовнішньої реклами;

- згідно з пунктом 7.6 Договору дія останнього припиняється внаслідок:

закінчення строку, на який його було укладено;

закінчення дії дозволу, його скасування або відмови в його наданні.

Відтак, за висновком апеляційної інстанції, дія Договору припинилася у зв’язку з відмовою у наданні дозволу на розміщення об’єкта зовнішньої реклами, тобто з 03.10.2005;

- АКБ “Інтеграл” не заперечується фактичне користування об’єктом зовнішньої реклами згідно з Договором протягом 2005 року, за що ним сплачено КП “Київреклама” згідно з виставленими рахунками 10 080 грн. (з ПДВ);

- КП “Київреклама” не подано доказів на підтвердження використання АКБ “Інтеграл” місця для розміщення об’єкта зовнішньої реклами з 01.01.2006.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення” таке рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судові рішення, прийняті по суті даної справи, з відповідними вимогами не узгоджуються з огляду на таке.

Скаржником зазначено, і підтверджується матеріалами справи, що ним як позивачем було подано в суді першої інстанції “уточнення до позовної заяви”, згідно з яким фактично було збільшено розмір позовних вимог до 103 531, 43 грн. Проте відповідним господарським судом позовні вимоги у зазначеній сумі розглянуті не були, пов’язані з цим обставини не з’ясовані.

Судом апеляційної інстанції у розгляді даної справи в свою чергу:

- не встановлено, чи є Головне управління контролю за благоустроєм та зовнішнім дизайном м. Києва органом, належним чином уповноваженим приймати рішення щодо надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, про продовження дії такого дозволу чи про відмову в цьому. Крім того, судом не обґрунтовано належними доказами та відповідними законодавчими приписами його висновок про те, що посилання в листі названого Управління від 03.10.2005 на наявність свідоцтва про право власності на місце розташування об’єкта зовнішньої реклами як на обов’язкову передумову видачі згаданого дозволу є рівнозначним відмові у продовженні дії дозволу;

- не здійснено дослідження й оцінки доводів КП “Київреклама” про те, що: АКБ “Інтеграл” у листі від 25.07.2007 № 003-03/1362 зазначав про свій намір демонтувати об’єкт зовнішньої реклами у строк до 01.08.2007; в наявному в матеріалах справі звіті про обстеження рекламного засобу зазначено, що станом на 27.04.2007 об’єкт зовнішньої реклами, на розміщення якого АКБ “Інтеграл” отримав дозвіл та який знаходиться за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 52/2, - виявлено.

Тим часом підтвердження чи непідтвердження належними доказами наведених доводів та встановлення пов’язаних з цим обставин має значення для правильного застосування у вирішенні даного спору норм матеріального права, в тому числі статей 762 - 764 ЦК України, остання з яких, зокрема, визначає правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору найму.

Таким чином, висновки обох попередніх інстанцій тією чи іншою мірою ґрунтуються на неповному з’ясуванні обставин, що входять до предмету доказування в даній справі.

Наведене слід вважати неправильним застосуванням приписів частини першої статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 названого Кодексу стосовно всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Крім того, у зв’язку з викладеним у Вищого господарського суду України відсутні підстави для висновку й про правильність застосування названими судовими інстанціями норм матеріального права, в тому числі ЦК України і ГК України.

Касаційна ж інстанція згідно з частиною другою статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

У новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, встановити й перевірити належними доказами зазначені в цій постанові обставини, дати доводам сторін належну правову оцінку і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

За результатами нового розгляду має бути вирішено й питання про розподіл судових витрат у цій справі.

Керуючись статтями 1117 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) “Київреклама” задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 22.11.2007 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2008 зі справи № 26/428 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Б. Львов