ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про припинення провадження у справі

20 серпня 2008 р.

Справа № 21/63

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:Судді Скапровської Ірини Михайлівни

При секретарі судового засідання Чверенчук Р.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ТОВ "Акваріус сістем менеджмент" вул. Чоколівський бульвар 19, м. Київ ,01034

до відповідача ТзОВ "ІМЕКСКОМ" вул. Каракая, 24 А,Калуш,Калуський район, Івано-Франківська область,77300

3-тя особа: ВАТ "Райфайзен банк Аваль", вул. Тетральна , 19 м. Ужгород 88000

про : визнання Договору про переведення боргу від 26 жовтня 2006 року неукладеним.

За участю представників:

Від позивача: Загнітко Н.Л. - представник, (довіреність № 17-06-08/1 від 17.06.08);

Від відповідача: Попадинець Л.П. - представник, (довіреність № б/н від 20.05.2007р.)

Від третьої сторони: представники не з'явились,

СУТЬ СПОРУ: ТзОВ "Акваріус сістем менеджмент" звернулось в суд із позовом до відповідача - ТзОВ "ІМЕКСКОМ" про визнання Договору про переведення боргу від 26 жовтня 2006 року неукладеним.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 26.10.2006 року між ТзОВ "Кооімекс-Україна" та ТзОВ "Акваріус сістем менеджмент" укладено Договір про переведення боргу. Відповідно до умов даного договору ТзОВ "Акваріус сістем менеджмент" свої обов'язки виконало в повному обсязі та погасило заборгованість ТзОВ "Кооімекс-Україна" перед АППБ "Аваль".

Однак, в процесі виконання умов договору виявилось , що сторони не не дійшли згоди по важливим питанням, які стосуються виконання цього договору , а саме:

- яку частину бргу сплатив Позивач замість відповідача за договором, зобов"язаний відшкодувати Відповідач ;

-в якому розмірі Позивач має право на відшкодування Відповідачем додаткових витрат, які поніс Позивач при виконанні умов договору;

- яку винагороду отримала Позивач від Відповідача , в зв"язку з виконанням договору:

Відповідно до ст. 658 ЦК України договір є укладеним якщо сторони, в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору , умови , що визначені Законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду .

Ч. 2 ст. 180 ГК України передбачено, що господарський договір вважається укладеним , якщо між сторонами у передбачених Законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотніх умов .

Позивач в заяві зазначив , що норми ст. 520 - 523 ЦК України висвітлюють умови договору про переведення боргу , однак в даних нормах чітко не визначені істотні умови .

Враховуючи приписи ч. 8 ст. 181 ГК України, позивач просить суд визнати договір від 26.10.2006 року неукладеним.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив. Свої заперечення виклав у відзиві на позовну заяву, що зазначив, що провадження у справі слід припинити, з тих підстав, що вимога про визнання договору неукладеним не може розглядатися в окремому судовому провадженні, оскільки обраний позивачем спосіб захисту, а саме визнання договору неукладеним, не передбачений цивільно-правовими актами України.

Представник відповідача зауважив, що відповідно до ст. 12 ГПК України господарським судам не підвідомчі справи у спорах про визнання договору неукладеним, згідно вимог п.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Розглянувши матеріали справи , заслухавши пояснення представників сторін суд встановив, що 26.10.2006 року між ТзОВ "Кооімекс-Україна" та ТзОВ "Акваріус сістем менеджмент" було укладено Договір про переведення боргу, відповідно до умов якого ТзОВ "Акваріус сістем менеджмент" свої обов'язки виконало в повному обсязі та погасило заборгованість ТзОВ "Кооімекс-Україна" перед АППБ "Аваль".

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування

майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади

Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і

службових осіб.

Отже обраний позивачем спосіб захисту, а саме, визнання договору неукладеним, не передбачений цивільно-правовими актами України.

Відповідно до приписів ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що

пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Системний аналіз ст. 12 ГПК України та постав Вищого господарського суду України ( Постанова ВГСУ від 09.02.2008р. справа №2/450-14/309, постанова ВГСУ від 14.03.2008р. справа № 10/41-06 , постанова ВГСУ від 18.04.2007р. справа № 4/274) , свідчить про те, що господарським судам не підвідомчі справи у спорах про визнання договору неукладеним.

Вимога про визнання договору неукладеним є нічим іншим як встановленням факту, що має юридичне значення. Цей факт може встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляду між сторонами спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обгрунтованості вимог.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що спір не підлягає розгляду в господарському суді.

Відповідно до п. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про необхідність припинення провадження у справі.

Керуючись п. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

провадження у справі припинити.

Суддя                                                            Скапровська Ірина Михайлівна

Виготовлено в АС "Діловодство суду" Г.Р. Кіндрат