ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.08                                                                                 Справа № 9/118

За позовом Приватного підприємства “Новофарм”, м. Луганськ

до Приватного підприємства “Елітбудград”, м. Луганськ

про стягнення 354 257 грн. 50 коп.

Суддя Фонова О.С.

Представники:

від позивача –Баздріна О.Ю., довіреність № 400д від 03.09.2007;

від відповідача –не прибув;

Розпорядженням в.о. голови суду Вороньком В.Д. справу № 9/118 у зв‘язку з відпусткою судді Ворожцова А.Г., передано на розгляд судді Фоновій О.С.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача безпідставно набутої попередньої оплати у сумі 350 000 грн. та 3% річних за користування грошовими коштами у сумі 4257 грн. 50 коп.

Відповідач витребувані ухвалами суду від 03.06.2008, 17.06.2008, 03.07.2008, 14.07.2007, 21.07.2008, 07.08.2008 документи не надав, участь свого повноважного представника у судові засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце проведення судового засідання, що підтверджується направленням ухвал суду на адресу відповідача відповідно до інформації, яка міститься в матеріалах справи.

З огляду на вищевказане, відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши обставини справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, суд

встановив:

08.11.2007 між Приватним підприємством «Новофарм»(позивач у справі) та Приватним підприємством «Елітбудград»(відповідач у справі) було укладено договір купівлі-продажу № 504 будівельних матеріалів (далі –Договір). Згідно п.2 Договору його вартість склала 450000 грн. Згідно пп. 5-6 Договору покупець оплачує товар шляхом 100% передплати протягом 3-х днів з дати укладання договору, а продавець зобов’язується передати товар в строк до 23 листопада 2007 року.

Як було встановлено при розгляді справи, позивач умови договору виконав та 09.11.2007 перерахував на рахунок відповідача передплату у сумі 450000 грн., що підтверджується відповідним реєстром банківської установи від 09.11.2007 (а.с.36).

Однак, в порушення умов Договору, відповідач будівельні матеріали у строк, встановлений п. 6 Договору, не передав. Договором (п.7) встановлено, що у випадку неможливості передачі товару у встановлені договором строки, продавець зобов’язується протягом 3-х робочих днів повернути кошти, що перераховані в якості передплати. Проте, відповідач платіжним дорученням № 89 від 26.12.2007 перерахував частину суми передплати –100000 грн. Залишок передплати у сумі 350000 грн. не було повернуто, тому позивач звернувся з цією вимогою до господарського суду.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та надані ним докази суд дійшов висновку про наступне.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання не допускається, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Судом встановлено, що зобов’язання по перерахуванню позивачеві передплати у разі невиконання зобов’язання щодо передання товару за договором купівлі-продажу № 504 від 08.11.2007, в обумовлені договором строки відповідачем виконані не були, що підтверджено наданими позивачем доказами та не спростовано відповідачем.

З огляду на викладене, матеріалами справи підтверджено невиконання відповідачем зобов’язання по поверненню частини передплати у сумі 350000 грн.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми - 4257,50 грн.

Відповідно до пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача про стягнення безпідставно набутої попередньої оплати у сумі 350000 грн. та 3 % річних у сумі 4257,50 грн. є обґрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню повністю з віднесенням судових витрат на відповідача згідно ст. 49 ГПК України.

Відповідно до пункту «а»частини 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»№ 7-93 від 21.01.1993, державне мито з заяв майнового характеру, що подаються до господарського суду, сплачується у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ціна позову складає 354257грн, 50 коп., отже державне мито складатиме 3542 грн. 57 коп., тоді як позивачем сплачено 3542 грн. 60 коп. Зайве сплачене держане мито у сумі 0,03 грн. підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, ст.85 ГПК України, п. «а» ч. 2 ст. 3, 8 Декрету КМ України «Про державне мито», суд

в и р і ш и в :

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Приватного підприємства «Елітбудград», м. Луганськ, вул. Тухачевського, буд. 9, код 32419486 на користь Приватного підприємства «Новофарм», м. Луганськ, вул. Лутугінська, буд. 1ч, код 32279614 передплату у сумі 350000 грн., 3% річних у сумі 4257 грн. 50 коп., витрати по сплаті державного мита у сумі 3542 грн. 57 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн., видати наказ.

3.          Повернути Приватному підприємству «Новофарм», м. Луганськ, вул. Лутугінська, буд. 1ч, код 32279614, зайве сплачене державне мито у сумі 0,03 грн.

Підставою для повернення державного мита є дане рішення, засвідчене печаткою господарського суду Луганської області.

У судовому засіданні оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення: 19.08.2008.

Суддя                                                                                           О.С. Фонова