ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.08                                                                                           Справа№ 15/195а

Господарський суд Львівської області у складі:

Судді Костів Т.С.

при секретарі Качур Ю.

за участю:

прокурора: не з’явився

представників сторін:

від позивача: ХХХХХХХ - представник

від відповідача: не з’явився

від третьої особи: не з’явився

розглянув матеріали позовної заяви прокурора Бродовського району в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Бродовському районі м. Броди, Львівська область, до Бродівської міської ради, м. Броди, Львівська область, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –комунального підприємства “Бродитеплоенерго”, м. Броди, Львівська область, про скасування рішення 6 сесії 5 демократичного скликання Бродівської міської ради №177 від 07.06.2007 р.

Суть спору: Прокурор Бродовського району звернувся із позовом в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Бродовському районі м. Броди, Львівська область, до Бродівської міської ради, м. Броди, Львівська область, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –комунального підприємства “Бродитеплоенерго”, м. Броди, Львівська область, про скасування рішення 6 сесії 5 демократичного скликання Бродівської міської ради №177 від 07.06.2007 р. “Про звільнення КП “Бродитеплоенерго” від сплдати податку на прибуток та нарахованих штрафних санкцій та пені”.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 09.06.2008 р. було відкрито провадження по справі та призначено розгляд на 24.06.2008 р.. Розгляд справи неодноразово відкладався з мотивів, викладених в ухвалах суду від 24.06.2008 р., 01.07.2008 р., 15.07.2008 р..

Представникам сторін роз’яснено їх права згідно зі ст. ст. 49, 51 КАС України. У відповідності до ст. 71 КАС України справа слухається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні прокурор та представник позивача позов підтримали з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердили, зокрема, що оспорюваним рішенням Бродівська міська рада вирішила звільнити комунальне підприємство “Бродитеплоенерго” від сплати податку на прибуток за результатами роботи за 12 місяців 2006 р. на суму 391219 грн. та нарахованих на цю суму штрафних санкцій та пені. Оскільки податок на прибуток є загальнодержавним, посилаючись на ст. 15 Закону України “Про систему оподаткування” вважають, що відповідач не мав повноважень встановлювати механізм та порядок справляння загальнодержавного податку. Просять позов задовольнити.

Відповідач позов заперечив з мотивів, зазначених у запереченні. Посилаючись на ст. 1 Закону України “Про систему оподаткування”, п. 15 ст. 69 БК України ствердив, що оскільки податок на прибуток підприємств комунальної власності належить до доходу місцевого бюджету, сільські, селищні, міські ради можуть встановлювати додаткові пільги щодо оподаткування у межах сум, що надходять до їх бюджетів, що ібуло зроблено оспорюваним рішенням.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору вимог ухвал суду не виконала, відзиву чи пояснень по справі не надала, хоча була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників, суд встановив наступне.

Комунальне підприємство “Бродитеплоенерго” утворене Бродівською міською радою на базі майнового комплексу КП “Бродитеплоенерго” і належить до комунальної власності Бродівської міської ради, що підтверджується п. 1. статуту комунального підприємства “Бродитеплоенерго”, нова редакція якого зареєстрована 03.03.2004 р. Бродівською райдержадміністрацією.

Оспорюваним рішенням №177 від 07.06.2007 р. “Про звільнення КП “Бродитеплоенерго” від сплати податку на прибуток та нарахованих штрафних санкцій та пені”, за результатами розгляду листа КП “Бродитеплоенерго” про звільнення від сплати податку на прибуток та нарахованих штрафних санкцій та пені за 2006 р., які виникли внаслідок дії постанови Кабінету Міністрів України №705 від 22.05.2006 р. “Про затвердження Порядку перерахування у 2006 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання і водовідведення, затверджених для населення”, вирішено звільнити КП “Бродитеплоенерго” від сплати податку на прибуток за результатами роботи за 12 місяців 2006 р. на суму 391219 грн. та нарахованих на цю суму штрафних санкцій та пені.

Протест прокурора Бродовського району №1627 вих-07 від 29.12.2007 р. на рішення VІ сесії V демократичного скликання Бродівської міської ради №177 від 07.06.2007 року “Про звільнення КП “Бродитеплоенерго” від сплати податку на прибуток та нарахованих штрафних санкцій та пені” був відхилений рішенням ХІ сесії V демократичного скликання Бродівської міської ради №376 від 28.02.2008 р. “Про розгляд протестів прокурора Бродовського району від 29.12.2007 р. №32-Л-08вих “На рішення VІ сесії V демократичного скликання Бродівської міської ради №182 від 15.06.2007 р. “Про передачу земельних ділянок у власність” та від 25.01.2008 р. №82-Л-вих08 “На рішення VІ сесії V демократичного скликання Бродівської міської ради №177 від 07.06.2007 р. “Про звільнення КП “Бродитеплоенерго” від сплати податку на прибуток та нарахованих штрафних санкцій та пені”.

У відповідності до п. 3 ч. 1. ст. 14 Закону України “Про систему оподаткування”, до загальнодержавних (тобто тих, які встановлюються Верховною Радою України і справляються на всій території України) належить, зокрема, податок на прибуток підприємств, у тому числі дивіденди, що сплачуються до бюджету державними некорпоратизованими, казенними або комунальними підприємствами. Згідно із п. 16.4. Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, податок за звітний період сплачується його платником до відповідного бюджету. Податок зараховується до бюджетів згідно з Бюджетним кодексом України. Згідно із п. 15 ч. 1 ст. 69 БК України, податок на прибуток підприємств комунальної власності є доходом місцевих бюджетів, що не враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 1 Закону України “Про систему оподаткування”, встановлення і скасування податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також пільг їх платникам здійснюються Верховною Радою України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим і сільськими, селищними, міськими радами відповідно до цього закону, інших законів України про оподаткування. При цьому, ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

У відповідності до ч. 3 ст. 15 Закону України “Про систему оподаткування”, сільськими, селищними, міськими радами відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, установлених законами України встановлюються місцеві податки і збори (обов'язкові платежі), механізм справляння та порядок їх сплати. Прокурор та позивач посилаються на ту обставину, що повноваження відповідача встановлювати пільги щодо оподаткування поширюються лише на випадки, передбачені у ст. 15 вказаного закону –щодо місцевих податків та зборів. Однак, таке посилання не відповідає законодавству, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України “Про систему оподаткування”, Верховна Рада Автономної Республіки Крим і сільські, селищні, міські ради можуть встановлювати додаткові пільги щодо оподаткування у межах сум, що надходять до їх бюджетів. При цьому, закон не ставить це повноваження в залежність від того, чи належить такий податок до місцевого чи загальнодержавного, обмежуючи його лише розміром сум, які надходять їх бюджетів.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Згідно із ч. 1 ст. 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. У відповідності до ч. 10 вказаної статті, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Згідно із ч. 2 ст. 20 ГК України, ст. 21 ЦК України, права та інтереси можуть захищатись шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів місцевого самоврядування, однак, лише якщо вони суперечать законодавству, та порушують права або інтереси інших осіб. Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; тощо. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Однак, наявність передбачених законом підстав для скасування оспорюваного рішення не доведена суду у встановленому порядку належними доказами.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 86, 161-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          У позові відмовити повністю.

2.          Постанова набирає законної сили у відповідності із ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя                                                                                                     Костів Т.С.