ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.08                                                                                           Справа№ 28/115 А

За позовом: Відкритого акціонерного товариства „Пасавтопром” , м. Львів

до відповідача: Державної податкової інспекції у м. Львові, м. Львів

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 23.07.2007 року №6462301/0/13122, від 09.10.2007 року №6462301/1/18227, від 14.12.2007 року №6462301/2/23028, від 29.02.2008 року №6462301/3/4084

Суддя Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Брик І.С.

м. Львів, вул. Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від позивача: Кіселик С.П. –представник

Від відповідача: Борівець І.Б. –старший державний податковий інспектор, Малець О.С. –головний державний податковий ревізор-інспектор

Від прокуратури: не з”явився

Позов заявлено Відкритим акціонерним товариством „Пасавтопром” до Державної податкової інспекції у м. Львові про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 23.07.2007 року №6462301/0/13122, від 09.10.2007 року №6462301/1/18227, від 14.12.2007 року №6462301/2/23028, від 29.02.2008 року №6462301/3/4084.

Листом від 15.04.2008 року №600 (вх. №8988 від 15.04.2008 року) прокуратура м. Львова повідомила про вступ у справу в інтересах держави.

Розпорядженням голови господарського суду Львівської області від 21.05.2008 року справу №28/115 А передано для розгляду судді Запотічняк О.Д.

Розпорядженням голови господарського суду Львівської області від 30.05.2008 року справу №28/115 А передано для розгляду судді Морозюку А.Я.

В судовому засіданні 22.05.2008 року оголошувалася перерва до 10.06.2008 року для подання сторонами додаткових доказів, про оголошення перерви сторони та прокурор були повідомлені під письмову розписку.

В судовому засіданні 10.06.2008 року представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та доповненнях до позовної заяви, позивач просить суд визнати нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Львові від 23.07.2007 року №6462301/0/13122, від 09.10.2007 року №6462301/1/18227, від 14.12.2007 року №6462301/2/23028, від 29.02.2008 року №6462301/3/4084.

В судовому засіданні 10.06.2008 року представники відповідача проти позову заперечили з підстав, наведених у письмовому відзиві на позовну заяву, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В судове засідання 10.06.2008 року прокурор не з’явився. Враховуючи те, що в судовому засіданні 08.05.2008 року прокурор проти позову заперечував з тих-же підстав, що й відповідач(тобто висловив свою правову позицію по суті спору), суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності прокурора в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

ДПІ у м. Львові проведено невиїзну документальну перевірку Відкритого акціонерного товариства “Пасавтопром” з питань отримання вимог податкового законодавства за червень 2006 року при взаємовідносинах з ТзОВ „Будтрансгаз”.

Перевірка проводилася з 06.07.2007 року по 10.07.2007 року, за результатами перевірки складено Акт від 13.07.2007 року №138/23-2/05808787 (далі-Акт перевірки), в якому встановлено порушення п.п.3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року № 168/97-ВР (із змінами і доповненнями), що призвело до заниження податку на додану вартість за червень 2006 року на 2 777 912 грн.

На підставі Акту перевірки ДПІ у м. Львові прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.07.2007 року №6462301/0/13122, яким ВАТ „Пасавтопром” визначено суму податкового зобов”язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 5 555 824 грн (в т.ч. 2 777 912 грн –основного платежу та 2 777 912 грн –штрафних (фінансових) санкцій).

В результаті адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 23.07.2007 року №6462301/0/13122, Рішенням ДПІ у м. Львові від 04.10.2007 року №17988/10/25-005/217 про результати розгляду первинної скарги, Рішенням ДПА у Львівській області від 10.12.2007 року №24861/10/25-005/1371 про результати розгляду повторної скарги, Рішенням ДПА України від 21.02.2008 року №1481/6/25-0015 про результати розгляду повторної скарги, вищенаведене податкове повідомлення-рішення залишене без змін, а скарги позивача - без задоволення.

За результатами адміністративного оскарження ДПІ у м. Львові винесено повторні податкові повідомлення-рішення від 09.10.2007 року №6462301/1/18227, від 14.12.2007 року №6462301/2/23028, від 29.02.2008 року №6462301/3/4084, з тих-же підстав і на ту-ж суму, що і первинне податкове повідомлення-рішення.

Відповідач з висновками акту перевірки та прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями не погоджується.

Як вбачається із матеріалів справи, ВАТ „Пасавтопром” 06.06.2006 року передало до статутного капіталу ТзОВ «Будтрансгаз»(м.Київ): основні засоби, що входять до складу цілісного майнового комплексу ВАТ „Пасавтопром” загальною вартістю 5 430 000 грн, в т.ч.ПДВ 905 000 грн; рухоме майно бази відпочинку «Чайка», що належить ВАТ „Пасавтопром”, загальною вартістю 1 440 грн, в т.ч. ПДВ 240 грн; майно бази відпочинку «Сонячна галявина», що належить ВАТ „Пасавтопром”, загальною вартістю 2 050 800 грн, в т.ч. ПДВ 341 800 грн; об’єкти незавершеного будівництва ВАТ „Пасавтопром” загальною вартістю 5 653 632 грн, в т.ч. ПДВ 942 272 грн; три гуртожитки загальною вартістю 2 943 000 грн. Загальна вартість переданого майна становить 16 078 872 грн, в тому числі ПДВ 2 189 312 грн.

Передача майна до статутного капіталу підтверджується Актом прийому-передачі майна від 06.06.2006 року, а також змістом пункту 7.6.3 Статуту ТзОВ «Будтрансгаз», зареєстрованого в новій редакції 15.06.2006 року(наявні в матеріалах справи).Вказані документи підписані від імені ВАТ „Пасавтопром” головою правління Комар В.С. та скріплені печаткою ВАТ „Пасавтопром”.

Передача майна в статутний фонд в червні 2006 року, відповідно до пункту 1.4 ст.1, п.п.3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року № 168/97-ВР (в редакції, діючій станом на червень 2006 року) є об’єктом оподаткування податком на додану вартість.

Слід відзначити, що в період до 31.03.2005 року, відповідно до першого абзацу п.п.3.2.8 п.3.2 ст.3 Закону України “Про податок на додану вартість”, операції з передачі основних фондів як внеску до статутного фонду юридичної особи для формування її цілісного майнового комплексу в обмін на емітовані нею корпоративні права не були об’єктом оподаткування податком на додану вартість.

Однак, Законом України від 25.03.2005 року № 2505-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік»та деяких інших законодавчих актів»(набрав чинності 31.03.2005 року) вищевказану норму п.п.3.2.8 п.3.2 ст.3 Закону України “Про податок на додану вартість” скасовано.

Таким чином, внесення до статутного фонду(капіталу) як основних засобів, так і інших предметів, в червні 2006 року повинно було бути здійснено з нарахуванням податку на додану вартість.

Відповідно до п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, сума податку, яка підлягає сплаті(перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного періоду.

Однак, ВАТ „Пасавтопром” в порушення зазначених вище норм закону не нарахував собі в звітному податковому періоді червні 2006 року податкового зобов’язання по ПДВ з операції по передачі вищевказаного майна до статутного капіталу ТзОВ «Будтрансгаз».

При цьому слід також відзначити, що позивач(ВАТ „Пасавтопром”) безпідставно не нарахував суму ПДВ за ставкою 20% до об’єкта оподаткування з операції по передачі гуртожитків загальною вартістю 2 943 000 грн, така сума ПДВ повинна складати: 2 943 000 грн * 20% = 588 600 грн.

З наведеного вбачається, що позивач(ВАТ „Пасавтопром”) занизив податкове зобов’язання по ПДВ за червень 2006 року на загальну суму 2 777 912 грн, що призвело до заниження податку на додану вартість в червні 2006 року на 2 777 912 грн (905 000 грн + 240 грн + 341 800 грн + 942 272 грн = 2 189 312 грн, а також плюс 588 600 грн з операції по передачі гуртожитків: 2 189 312 грн + 588 600 грн = 2 777 912 грн).

Безпідставним є посилання позивача на те, що операції з передачі гуртожитків звільняються від оподаткування ПДВ, оскільки в даному випадку мала місце не поставка житла як об’єкта житлового фонду, а внесок майна до статутного фонду ТзОВ «Будтрансгаз».

Не заслуговує на увагу суду твердження позивача про те, що ним в червні 2007 року(тобто через рік) було включено спірну суму ПДВ у податкову декларацію з ПДВ за червень 2007 року, тобто позивач, за його твердженням, виправив помилку. Як вбачається із наявної у матеріалах справи податкової декларації ВАТ „Пасавтопром” по ПДВ за червень 2007 року, цю податкову декларацію було подано до податкового органу 20.07.2007 року за № 2177, тобто уже після завершення перевірки, яка оформлена Актом перевірки від 13.07.2007 року №138/23-2/05808787 та проводилася в період з 06.07.2007 року по 10.07.2007 року. Тому стверджуване позивачем виправлення помилки в декларації за червень 2007 року не має правового значення для Акту перевірки від 13.07.2007 року №138/23-2/05808787 та прийнятих на його підставі податкових повідомлень-рішень. Відповідно до п.17.2 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ(із змінами та доповненнями), законодавець надає можливість платнику податків виправити помилку (в частині заниження податкового зобов’язання) до початку його перевірки контролюючим органом.

Таким чином, податковий орган правомірно визначив позивачу в спірних податкових повідомленнях-рішеннях суму податкового зобов”язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 2 777 912 грн основного платежу. Штрафні(фінансові) санкції в сумі 2 777 912 грн застосовані на підставі, у відповідності та у розмірах згідно п.п.17.1.3 та п.п.17.1.6 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ(із змінами та доповненнями).

Не заслуговує на увагу суду посилання позивача та те, що в силу порушення ухвалою від 14.06.2006 року провадження у справі № 6/95-8/165 про банкрутство позивача не підлягали застосуванню до позивача штрафні(фінансові) санкції, відповідно до аб.4 п.4 ст.12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою господарського суду Львівської області від 14.06.2006 року було порушено провадження у справі № 6/95-8/165 про банкрутство ВАТ «Львівський автобусний завод»(в подальшому перейменовано на ВАТ «Пасавтопром»), пунктом 2 ухвали введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Однак, штрафні(фінансові) санкції застосовано до позивача від суми донарахованого основного боргу по ПДВ за податковий період червень 2006 року, строк сплати якого настав 31.07.2006 року(декларація за червень 2006 року подається до 20 липня 2006 року і підлягає сплаті в десятиденний термін, згідно п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4, п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ), тобто після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” від 14 травня 1992 року N 2343-XII, мораторій на задоволення вимог кредиторів –це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Положення ст. 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, яка встановлює, зокрема, заборону нараховувати протягом дії мораторію неустойку (штраф, пеню), інші фінансові(економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) стосується вимог, зобов’язань, які підпадають під поняття мораторію. Таким чином, ці положення слід застосовувати у контексті зі ст. 1 Закону, де наведене саме визначення мораторію.

Системний аналіз змісту вищезазначених норм права свідчить про те, що що мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов”язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після дня введення мораторію, а отже, і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов’язань є правопорушенням. Отже, нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання згаданих зобов’язань, та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов’язань та зобов’язань щодо сплати податків, зборів(обов’язкових платежів), а також штрафних санкцій, ґрунтується на Законі.

З огляду на все вищенаведене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати в сумі 3 грн 40 коп судового збору покладаються на позивача.

Керуючись п.6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71,86,87,94,158,160,162,163,167 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                     Морозюк А.Я.