СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
М      У К Р А Ї Н И
Справа № 8/193-АП-08
Господарський суд Херсонської
області у складі судді  Хом'якової В.В. при секретарі Шульженко Г.
М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом приватного підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у
визнання нечинними податкових повідомлень - рішень.
участю представників сторін:
позивача - ОСОБА_2 дов. НОМЕР_1
від відповідача - СДПІ ОСОБА_3 дов.
07.05.08 р. (12.06.08р.)
Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_1 (позивач) звернувся до господарського суду з адміністративним
позовом, в якому просить (з подальшим уточненням) скасувати податкові
визначення податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі
розгляду справи у зв'язку з розглядом Окружним адміністративним судом м. Києва
справи про скасування рішення ДПА України від 26.01.08 № 1678/Л/25-0315.
Клопотання про зупинення розгляду справи суд відхиляє, оскільки доказів оскарження
будь-яких рішень ДПА в судовому порядку
позивачем  не надано. В позові
зазначено, що  податкові
повідомлення-рішення були прийняті за висновками акту планової документальної
перевірки від 31.08.2007 № 585/17-222 дотримання вимог законодавства про оподаткування
приватного підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_2) за період з 22.07.2004 по
30.06.2007. Перевіркою було встановлено, що позивач здійснював діяльність на
спрощеній системі оподаткування (єдиний податок), у звіті суб'єкта малого
підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за III квартал
2006р. позивачем зазначено обсяг виручки від реалізації товарів у сумі
483269,30 грн. , в IV кварталі 2006 року позивач діяльності не вів. Податкова
інспекція направила запити до контрагентів позивача та встановила, що обсяг
виручки складає за І - ІІІ квартали 2006 року 541148,65 грн., тобто перевищує
500 тис. грн. і позивач не має права знаходитись на спрощеній системі
оподаткування, має зареєструватись в податковому органі як платник ПДВ.
Зокрема, податкова інспекція стверджує, що ВАТ "Херсонський
хлібокомбінат" провів розрахунок за послуги позивача власною продукцією
обсязі загальної виручки. Позивач заперечує факт проведення розрахунків,
посилається на те, що будь-яких первинних документів, які підтверджують факт
одержання позивачем 541148 грн. грошових коштів, в акті перевірки не зазначено.
Хлібобулочні вироби він дійсно одержував але не як оплату за виконані підрядні
роботи, а як товар, за який має розрахуватись в грошовому еквіваленті. Крім
того, позивач, як платник єдиного податку не є платником ПДВ, тому
донарахування податку на додану вартість вважає неправомірним. Також позивач
вказує на неправильне визначення суми виручки за 1-2 квартали 2007 року.
Представник позивача просить задовольнити позов.
Відповідач  (Державна податкова інспекція у м. Херсоні)
проти позову заперечує, мотивуючи тим, що статтею 1 Указу Президента від
03.07.1998р. № 727/98 „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" передбачено, що спрощена система
оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 000 грн. Виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу продукції" (товарів, робіт, послуг). Згідно
статті 5 Указу № 727 у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу,
платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування,
обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).
Позивачем порушено вимоги, встановлені статтею 1 Указу № 727 і підприємець -
платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування,
обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу), а саме
Перевіркою правильності визначення
валового доходу встановлено, що в порушення ст. 13, п. 1 ст. 19 Декрету КМУ від
26.12.1992 № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян", п. 1 ст. 19
Закону України від 22.05.2003 № 889-ІУ „Про податок з доходів фізичних
осіб" у декларації про доходи від підприємницької діяльності позивачем
занижено валовий дохід, внаслідок невключення сум, отриманих по розрахунковому
порушення п. п. 4.1.3 п. 4.1 ст. 4 Закону №2181 позивачем не надані декларації
за 1- 2кв. 2007р. Крім того, ПП. ОСОБА_1 повинен був зареєструватись до
20.10.06 платником податку на додану вартість, оскільки став відповідати
критеріям платника ПДВ - загальна сума від здійснення операцій перевищила 300
Пунктом 9.3 статті 9 Закону про ПДВ
передбачено, що особи, які підпадають під визначення пункту 2.3 статті 2 цього
Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у податковому органі за
їх місцезнаходженням (місцем проживання). Згідно пункту 9.4 статті 9 Закону
України про ПДВ, якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного
податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3
статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана
надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних
днів, наступних за таким звітним податковим періодом. Особа, що не надсилає
таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за
ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без
права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.
На підставі підпункту 17.1,1 пункту
17.1 статті 17 вказаного Закону до Позивача застосовано штраф за неподання до
податкового органу декларацій з податку на додану вартість за жовтень,
листопад, грудень 2006р., січень, лютий, березень, квітень, травень та червень
2007 року у сумі податкової декларації, але не більше п'ятдесяти відсотків від
суми нарахованого податкового зобов'язання та не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. За недоплату податку на додану вартість в сумі
за жовтень, листопад, грудень 2006р., січень, лютий, березень, квітень, травень
та червень 2007 року до приватного підприємця ОСОБА_1 на підставі підпункту
17.1.2 пункту 17.1 статті 17 Закону № 2181 застосована штрафна санкція у сумі
Загальна сума штрафної санкції по
В порушення п. п. 7,3.1. п. 7.3 ст. 7
Закону про ПДВ встановлене заниження податкових зобов'язань: за січень 2007р.
на суму ПДВ - 2411,67грн., за лютий 2007р. на суму ПДВ - 3540,33грн., за
березень 2007р. на суму ПДВ- 6601,50грн., за квітень 2007р. на суму ПДВ -
4782,34грн., за травень 2007р. на суму ПДВ - 5641,00грн., за червень 2007 року
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Позивач  в
2006-2007рр надавав Херсонському хлібокомбінату № 3 послуги обладнання
та ремонту дахів , договорами з замовником передбачено грошову форму оплати. Суду
1988 грн., 4802 грн., 8974 грн., 4110 грн.), за
жовтень 2006 року на суму  7572
проведення розрахунку за підрядні роботи в грошовій формі суду не надано.  Матеріали справи свідчать, що протягом
другого півріччя 2006 року позивач одержував від ВАТ "Херсонський
хлібокомбінат" хлібобулочні вироби за договором купівлі-продажу, який
також передбачав грошову форму розрахунків, а також складання щомісячних актів
жовтень 2008 року на суму 926 грн. 56 коп.,, за листопад 2006 року на суму 6671
В книзі обліку доходів та витрат ПП
ОСОБА_1 не було відображено  виручка від
реалізації будівельних робіт, також не була відображена виручка від реалізації
хлібобулочних виробів. На запит ДПІ у м. Херсоні, ВАТ "Херсонський
хлібокомбінат" повідомило, що здійснило взаємозалік боргових вимог станом
на 01.01.07, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 25.04.08,
підписаним бухгалтером ВАТ „Херсонський хлібокомбінат” та приватним
підприємцем. Одночасно ВАТ „Херсонський хлібокомбінат” відображав  виплачений на користь позивача доход   в натуральному виразі в податковому
розрахунку за ф. № 1 ДФ. Такий податковий розрахунок заповнюється у випадку
фактичної оплати за товар, послуги в звітному періоді. В податковому розрахунку
за 2-й квартал 2006 року ВАТ “Херсонський хлібокомбінат” вказав про виплату ПП
грн., в 4-му кварталі 2006 року в сумі 7571 грн.
В пояснювальній записці  до ДПІ у м. Херсоні при проведенні перевірки
позивач також підтвердив ту обставину, що за підрядні роботи ВАТ „Херсонський
хлібокомбінат” цех № 3 розрахувався з ним в повному обсязі продукцією
підприємства ще в 2006 році. За таких обставин дії фахівців податкової
інспекції щодо включення до бази обчислення єдиного податку 2006 року суми
вартості підрядних робіт є правомірними. Базою для обчислення єдиного податку
згідно з Указом № 727 є сума виручки від реалізації  продукції (товарів,   робіт,
послуг). Суд не може ігнорувати факт одержання позивачем виручки   від
такої   реалізації , хоч ця
виручка була не в  грошовій формі. Згідно
ст. 13 Декрету № 13-92 від 26.12.1992р., ст.13 Закону України від 22.05.2003р.
№ 889-IV „Про податок з доходів фізичних осіб" оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручка у
грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.
В даному випадку, взаємозалік в
якості оплати  робіт, є фактично
бартерною операцією, оскільки виключає грошову форму розрахунку. Хоча Закон про
податок на прибуток прямо не стосується спрощеної системи, що регулюється
Указом № 727, визначення бартеру саме в цьому Законі. Під бартером (товарним
обміном) цей Закон (п. 1.19) розуміє господарську операцію, що передбачає
проведення розрахунків за товари (роботи, послуги) в будь-якій формі, відмінній
від грошової, включаючи будь-які види заліку та погашення взаємної
заборгованості, у результаті яких не передбачається зарахування коштів на
рахунки продавця для компенсації вартості таких товарів (робіт, послуг). Із
наведеного визначення випливає однозначна заборона на здійснення бартерних
операцій платниками єдиного податку. Оскільки взаємозалік є одним із різновидів
бартерних операцій, він теж не може застосовуватися при погашенні зустрічних
однорідних заборгованостей за відвантажену продукцію (товари, роботи, послуги)
між двома контрагентами, хоча б одним з яких є підприємство на спрощеній системі.
В судовому засідання представник
позивача заперечує ту обставину, що ВАТ "Херсонський КХП № 3"
розрахувався з ним за виконані роботи шляхом відпуску хлібобулочних виробів.
Одночасно представник позивача стверджує, що підстави для проведення такого
взаємозаліку у ВАТ не було - не складались ні акт звірки, ані додаткова угода
про взаємозалік, заява про проведення заліку також позивачем не складалась.
Представник позивача надав суду акт звірки про взаємозалік  однорідних вимог, підписаний тільки
25.04.08р. директором цеха № 3 ВАТ „Херсонський хлібокомбінат” та приватним
підприємцем.  Разом з тим, в усіх актах
звірок зазначено, що  сальдо розрахунків
між ПП ОСОБА_1 та ВАТ “Херсонський хлібокомбінат” дорівнює “0” станом на
Враховуючи викладене, суд вважає дії
податкової інспекції щодо
визначення  податкових зобов'язань
позивачу правомірними, рішення про визначення податкових зобов'язань є такими,
що відповідають вимогам чинного законодавства. В задоволені позову суд відмовляє.
Судові витрати відносяться на позивача.
Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
1. Відмовити приватному підприємцю
ОСОБА_1 в задоволенні позову про скасування податкових повідомлень - рішень від
Державною податковою інспекцією у м. Херсоні.
2. Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова
або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.
3. Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.
Суддя
складено у повному обсязі
та підписано 18 червня 2008 року.