ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2008 р.

№ 17/417-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Гончарука П.А. (головуючого),

Вовка І.В.,

Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28 січня 2008р.у справі № 17/417-07 за позовом Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради до Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку "Моя оселя" про спонукання до укладення договору, -

Встановив:

У серпні 2007р. КП "Міськводоканал" Сумської міської ради звернулось до господарського суду Сумської області з позовом до Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку "Моя оселя" про зобов’язання встановити побудинкові лічильники, спонукання Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку "Моя оселя" до укладення договору в редакції наданій позивачем.

Рішенням господарського суду Сумської області від 19 листопада 2007р., залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28 січня 2007р., у позові відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати прийняті у справі судові рішення, та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії АОО № 732814, яке зареєстровано виконавчим комітетом Сумської міської ради 9 листопада 2006р., відповідач є юридичною особою, створеною відповідно до Закону України ”Про об’єднання співвласників багатоквартирного будинку” .

Відповідно до рішення Сумської міської ради від 27 грудня 2005р. № 720, ”Про визначення виробників послуг і виконавців послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і

Доповідач : Гончарук П.А.

водовідведення в місті Суми”, № 493 , позивача визначено виробником та виконавцем послуг населенню м. Суми по водопостачанню і водовідведенню та покладено обов’язок на позивача укладати типові договори про надання послуг з водопостачання та водовідведення.

22 січня 2007р. відповідач направив позивачу лист № 11 з пропозицією укласти договір на водопостачання та прийом стічних вод з 1 лютого 2007р.

19 липня 2007р. позивач направив відповідачу два проекти типових договорів на водопостачання та водовідведення.

Відповідач відмовився від укладення даних договорів та повернув їх позивачу.

Предметом спору у даній справі є вимоги про зобов’язання встановити побудинкові лічильники та спонукання відповідача до укладення договору про водопостачання та водовідведення в редакції, наданій позивачем.

Суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, посилаючись на те, що вимоги позивача в частині зобов’язання відповідача встановити побудинкові лічильники є необґрунтованими, зважаючи на те, що позивач повинен укладати договори про водопостачання та водовідведення безпосередньо із споживачами послуг, вимоги позивача в частині зобов’язання відповідача укласти договір на водопостачання та водовідведення також є необґрунтованими, у зв’язку з чим суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити.

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитись не можна, оскільки вони, в порушення вимог ст. 43 ГПК України, прийняті при неповному встановлені обставин справи.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення даним вимогам не відповідають.

Згідно ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Статтею 1 Закону визначені учасники у сфері житлово-комунальних послуг: виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг споживачу відповідно до умов договору, власником квартири –фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, зареєстроване у встановленому законом порядку, а балансоутримувачем будинку –власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; виробник –суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 29 Закону, якою визначені особливості укладення договорів у багатоквартирних будинках, договір на надання житлово- комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово- комунальних послуг з іншим виконавцем.

Вказані норми матеріального права попередніми судовими інстанціями застосовані неправильно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є виробником і виконавцем послуг з водопостачання.

Відповідач виступає балансоутримувачем будинків.

Позивачем надсилався відповідачу проект договору на водопостачання та водовідведення.

Вказаний проект договору відповідачем не підписаний, у зв’язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про зобов’язання відповідача укласти договір на запропонованих ним умовах.

Даним обставинам справи суди не дали належної правової оцінки, не врахували особливості укладання договорів у багатоквартирному будинку, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Не можна погодитись з висновком попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні позову про зобов’язання відповідача встановити побудинкові лічильники, оскільки суд належним чином не з’ясував правовідносин сторін у даній частині позовних вимог, не визначив норм матеріального права якими регулюються дані правовідносини, а тому дійшов передчасного висновку про безпідставність позовних вимог.

З огляду на викладене, прийняті у справі судові рішення не можна визнати законними, обґрунтованими, таким, що відповідають нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, а тому вони підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду слід урахувати наведене, встановити фактичні обставини справи, з'ясувати дійсні права та обов’язки сторін, і в залежності від вставленого та вимог закону, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради задовольнити частково.

Рішення господарського суду Сумської області від 19 листопада 2007р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28 січня 2008р. у справі № 17/417-07 – скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий           Гончарук П.А.

Судді Вовк І.В.

Стратієнко Л.В.