Господарський суд
Чернігівської області
Р І Ш Е Н Н Я

«18 »червня 2008 року
Справа №17/152

За ПОЗОВОМ: Товариства
з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Транс
Лок",

01001,
м. Київ, вул. Електриків, 28

До ВІДПОВІДАЧА:
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

Про
стягнення 101102,41   грн.

Суддя
Кушнір І.В.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН :

Від
Позивача: Осикін В.О. -представник,
довіреність б/н від 30.05.08р.

Від
Відповідача: не з'явився.

Рішення прийняте після відкладення
розгляду справи з 03.06.08р. по 18.06.08р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче підприємство "Транс Лок" заявлено
позов  до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення 101102,41грн., в тому числі 57674,39 грн. основного боргу
та 43428,02 грн. пені за  неналежне
виконання зобов'язань по договору.

В
судовому засіданні 03.06.08р. представником Позивача надана заява про уточнення
позовних вимог, згідно якої, в зв`язку з помилкою, допущеною в
розрахунках,  Позивач просить стягнути з
Відповідача 57674 грн. 39 коп. основного боргу та 40140 грн. 64 коп. (а не
43428 грн. 02 коп.) пені за  неналежне
виконання зобов'язань по договору.

В
судовому засіданні 18.06.08р. представником Позивача надана заява про уточнення
позовних вимог, згідно якої, в зв`язку з помилкою, допущеною у визначенні
періоду прострочки, Позивач просить стягнути з Відповідача 57674 грн. 39 коп.
основного боргу та 32527 грн. 76 коп. пені за
неналежне виконання зобов'язань по договору.

Враховуючи,
що уточнення позовних вимог є правом Позивача, передбаченим ст.22
Господарського процесуального кодексу України, сума позову внаслідок уточнення
зменшилася, а не збільшилася, ці дії не суперечать законодавству та не
порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд приймає
вищевказану заяву Позивача про уточнення розміру позовних вимог.

Відповідач відзив на позов не надав,
явки представника в судове засідання не забезпечив, про судове засідання
03.06.08р. був повідомлений належним чином (поштове повідомлення про вручення
№889623 свідчить про вручення ухвали про порушення провадження у справі
24.05.08р.), про причини неявки суд не повідомлено.

Ухвала
про відкладення розгляду справи від 03.06.08р., двічі надіслана Відповідачу
рекомендованим листом за адресою: АДРЕСА_1, повернулася без вручення адресату з
відміткою: „за зазначеною адресою не проживає”.

Згідно довідки державного реєстратора
м. Чернігова №715 від 12.06.08р., СПД  ОСОБА_1.
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Документів щодо зміни місця знаходження чи
припинення підприємницької діяльності Відповідача до органу реєстрації
надходило.

З викладеного вбачається, що
процесуальні документи були направлені судом Відповідачу за місцем його
державної реєстрації.

За
таких обставин, суд вважає, що не перебування Відповідача за місцем його
державної реєстрації та, як наслідок, неможливість направлення в засідання
свого представника і ненадання відзиву, не перешкоджають розгляду справи по
суті.

Враховуючи,
що про судове засідання 03.06.08р. Відповідач був повідомлений належним чином,
проте не скористався своїм правом брати участь у судових засіданнях, заяв та
клопотань Відповідачем суду не надано, суд приходить висновку про розгляд
справи за наявними матеріалами та без участі представника Відповідача.

Справа розглядається за наявними в
ній матеріалами на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу
України.

Дослідивши матеріали справи та надані
докази, заслухавши пояснення представника Позивача, суд,

В С Т А Н О В И В:

07.08.2007р. між Позивачем та Відповідачем укладений
договір купівлі-продажу №27/1/1 (далі Договір).

Згідно п.п.1.1.-1.2. Договору,
Продавець (Позивач) зобов'язується поставити та передати у власність Покупцю, а
Покупець (Відповідач) - прийняти та оплатити товар, вказаний в п.1.2. Договору.
Найменування (асортимент), кількість, ціна товару, а також його вартість
узгоджуються Сторонами та вказуються в рахунках-фактурах та видаткових
накладних.

Відповідно до п.п.1.3.-1.4. Договору,
передача/прийом товару по кількості та якості між Сторонами оформляється
видатковою накладною. Моментом передачі/прийому товару є дата, вказана в
видатковій накладній, підписаній Сторонами або довіреними особами Сторін. Право
власності у Покупця на товар виникає з моменту прийняття товару Покупцем.

За умовами п.1.5. Договору товар, на
підставі заявки Покупця в письмовій формі, поставляється партіями. В заявці
Покупця вказуються: найменування (асортимент) та кількість товару.

Відповідно до п.4.1. Договору, ціна
товару вказується в видатковій накладній та рахунку-фактурі, які є невід`ємними
частинами Договору. Загальна вартість товару, що є предметом даного Договору
складається із всіх підписаних обома сторонами накладних.

Згідно п.4.2. Договору, оплата партії
товару, що поставляється, проводиться Покупцем шляхом передплати у розмірі 20%.
Сума, яка залишилась, перераховується протягом 7 календарних днів з моменту
отримання товару Покупцем. Датою отримання товару вважається дата видаткової
накладної.

Відповідно
до п.6.1. Договору, він набирає чинності з моменту підписання його сторонами і
діє до 31 грудня 2007 року.

Згідно вищезазначеного Договору
Відповідач отримав від Позивача товар, а саме: 10 мм плита ОSВ-3 вологостійка,
ДСП 1 сорт 1830х2750 16мм, 9 мм плита ОSВ-3, всього на загальну суму 57674,39
грн., що підтверджується видатковою накладною №Р1-0004810  від 21.09.07р.

Таким чином, Відповідач мав оплатити
отриманий товар до 28.09.07р. включно.

Проте, в порушення умов договору,
Відповідач оплату за отриманий товар не здійснив.

Станом  на момент подання позовної заяви сума
основного боргу складає 57674,39грн.

06.12.07р., 07.12.07р., 10.12.07р.,
11.12.07р., 25.12.07р. Позивач факсом надсилав Відповідачу акти звірки
розрахунків.

Також Відповідачу була надіслана
претензія №67 від 24.12.07р. та №67 від 25.12.07. Проте, Відповідач суму
заборгованості не сплатив, відповіді на зазначені претензії не надав.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього
певну  грошову суму.

Відповідно
до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно
ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно
до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України

“Якщо
у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).”

Відповідно
до ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України (далі ГКУ):

“Суб'єкти
господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До
виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Не
допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з
мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано
належним чином.”

Згідно ст. 610  Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,  визначених змістом зобов'язання (неналежне
виконання).

Відповідно
до ст. 612  Цивільного кодексу України,
боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно
до ч.4 ст.631 Цивільного кодексу України:

“Закінчення
строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке
мало місце під час дії договору.”

Згідно  ч.2 ст.193 ГКУ:

“Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних  для належного  виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.”

Згідно
ч.1 ст.216 ГКУ:

“Учасники
господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за
правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.217 ГКУ:

“Господарськими
санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в
результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або
правові наслідки.

У
сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.”

Згідно
ч.1 ст.218 ГКУ:

“Підставою
господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є
вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.”

Відповідно до ч.1 ст.230 ГКУ:

“Штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової
суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.”

Згідно п.1 ст.546 Цивільного кодексу
виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 Цивільного
кодексу правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ч.1 ст.548 Цивільного кодексу
виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 549
Цивільного кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею  є  неустойка,
що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно  виконаного
грошового  зобов'язання  за
кожен   день прострочення
виконання.

Відповідно до п.5.3. Договору, у разі
невиконання п.4.2. Договору, Покупець сплачує пеню у розмірі 0,3% за кожний
календарний день прострочення.

Враховуючи, що сума основного боргу в
розмірі 57674,39 грн. не була  сплачена
Відповідачем у термін, визначений умовами Договору, Позивачем нараховано
Відповідачу  за період з 28.09.07р. по
02.04.08р. (188 днів) 32527 грн. 76 коп. пені.

Разом з тим, як зазначено вище,
Відповідач мав оплатити отриманий товар до 28.09.07р. включно.

Тобто пеня має обраховуватися з
29.09.07р., і по 02.04.08р. період прострочки буде складати 187 днів.

Згідно ч.6 ст.232 Господарського
кодексу України:

«Нарахування
штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня,
коли зобов'язання мало бути виконано.»

Враховуючи,
що п.5.3. Договору визначений розмір пені, проте не визначено період, за який
вона має розраховуватися, суд доходить висновку, що пеня має бути нарахована за
183 дні (шість місяців) прострочки і становитиме 57674,39 грн. х 0,3% х 183 дні
=  31663 грн. 24 коп.

Відповідно
до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Відповідач
доказів своєчасної повної оплати товару по накладній та договору,  покладеним в обґрунтування позову, як і
доказів, які б спростовували викладені обставини, не надав.

На
підставі викладеного, суд доходить висновку, що позов частині стягнення  57674,39 грн. основного боргу та 31663,24
грн. пені підлягає задоволенню в повному обсязі.

В
стягненні решти пені має бути відмовлено з підстав, зазначених вище.

Враховуючи,
що даний спір виник внаслідок неправильних дій Відповідача суд доходить
висновку, що, відповідно до ч.2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу,
судові витрати в повному обсязі мають бути покладені на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530,
546-549, 599, 631, 655 Цивільного кодексу України,

ст.ст.193,
216-218, 230, 232 Господарського кодексу України, ст.ст.22, 33, 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.  Позов задовольнити частково.

2.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, р/р
НОМЕР_2 в ЧФ АКИБ „Укрсиббанк” м. Харкова, МФО 351005) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Транс
Лок" (01001, м.Київ, вул.Електриків, 28, , р/р
901 в філії АБ „Південний”, МФО 320917) 57674 грн. 39 коп. основного
боргу, 31663 грн. 24 коп. пені, 978 грн. 15коп. на відшкодування державного
мита та 118 грн. на відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Наказ
видати після набрання рішенням законної сили.

3. В
решті позову відмовити.

Суддя
І.В. Кушнір

18.06.08