ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2008 р.

Справа № 3/1

за позовом: Комунального підприємства Долинської міської ради "Теплотехсервіс", вул. Грушевського, 16, м. Долина, Івано-Франківська область, 77503

до відповідача: Долинської міської ради, пр. Незалежності, 5, м. Долина, Івано-Франківська область, 77500

про стягнення суми боргу за постачання теплової енергії для населення на суму 705 800 грн. 00 коп.

Cуддя Фрич Марія Миколаївна

При секретарі Парфан Іван Іванович

Представники:

Від позивача: Ружицька Л.З. - представник, (довіреність б/н від 07.03.08р.)

СУТЬ СПОРУ: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 705 800 грн. боргу за постачання теплової енергії для населення.

Справа розглядалась з оголошенням перерви в судовому засіданні.

Представник позивача 02.07.08р., на піставі ст. 22 ГПК України, подав суду позовну заяву № 5 про зменшення розміру позовних вимог та просить стягнути з відповідача 511 800 грн. боргу за постачання теплової енергії для населення. В судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав, посилаючись при цьому на:

- договір про надання послуг за постачання теплової енергії для населення № б/н, згідно якого Позивач зобов"язався забезпечувати тепловою енергією населення міста Долина, а Відповідач у разі, якщо фактичні витрати Позивача на забезпечення тепловою енергією перевищать розмір коштів, нарахованих за відповідний період, профінансувати цю різницю шляхом виділення Позивачу необхідної дотації;

- рішення № 502 від 16.12.2004р. та № 325 від 13.10.2005р. виконавчого комітету Долинської міської ради, якими було затверджено тарифи на теплову енергію для населення, які, як стверджує позивач, не відшкодували Позивачу 100% витрат на виробництво теплової енергії;

- за період з четвертого кварталу 2004р. по кінець опалювального періоду 2006р. витрати Позивача на підігрів води становлять 1 190 800 грн., у той час як відповідач профінансував витрати на підігрів води лише 679 000 грн.;

- неодноразове звернення Позивача листами № 60 від 26.06.06р., № 132 від 03.10.06р., № 169 від 24.11.06р., № 112 від 08.05.07р. до відповідача з вимогою погасити борг з фінансування витрат на підігрів води, які відповідачем залишені без відповіді та виконання, в зв"язку з чим, станом на час звернення з позовною заявою до суду заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 511 800 грн. та складає предмет позову;

- статтю 526 Цивільного кодексу України, де зобов"язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу;

- статтю 629 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи ухвалою суду від 12.08.08р. з повідомленням про вручення поштового відправлення. В попередніх судових засіданнях проти позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позов.

Суд розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши при цьму подані ним докази в обгрунтування своїх вимог, враховуючи вимоги чинного законодавства, встановив наступне.

Позовні вимоги грунтуються на невиконанні відповідачем умов Договору про надання послуг за постачання теплової енергії для населення № б/н, згідно якого Позивач зобов"язався забезпечувати тепловою енергією населення міста Долина, а Відповідач у разі, якщо фактичні витрати Позивача на забезпечення тепловою енергією перевищать розмір коштів, нарахованих за відповідний період, профінансувати цю різницю шляхом виділення Позивачу необхідної дотації. В обгрунтування вимог, позивач посилається на Акт про перевірку порядку формування та застосування тарифів від 23.04.08р., проведеної державною інспекцією з контролю за цінами в Івано-Франківській області, яким підтверджується, що різниця в тарифах на опалення для населення м. Долина за період з 4-го кварталу 2004р. по кінець опалювального періоду 2006р. складає 1 190 800 грн., а відповідачем було профінансовано витрати Позивача лише на суму 679 000 грн., в зв"язку з чим різниця в тарифі для населення за підігрів ціни, яку не сплатив відповідач, на сьогоднішній день становить 511 800 грн.

Суд важає вимоги позивача необгрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Позивач просить відшкодувати різницю в тарифах за період 4 кв.2004р.- опалювальний сезон 2005-2006р., а договір подано з терміном дії 12.01.2006р. - до 12.01.2007р. Проте і в цьому періоді, на який укладено договір, умови договору повинні виконуватися з дотриманням тих механізмів, які встановлені законодавством.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах". Нормами цього ж Закону прописаний і порядок затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги.

Відповідно до даного Закону, зокрема ст. 31, право на відшкодування різниці між затвердженими і економічно обгрунтованими витратами на виробництво послуг виникає, якщо:

1) виконавцем/виробником здійснено розрахунок економічно обгрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг (п. 2 ст. 31 Закону);

2) виконавцем/виробником подано економічно обгрунтований розрахунок на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку (п. 2. ст. 31 Закону);

3) органом місцевого самоврядування затверджено ціну/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі нижчому економічно обгрунтованих витрат на їх виробництво (п. 3 ст. 31 Закону);

4) міська рада передбачає у місцевому бюджеті видатки на відшкодування витрат підприємства, що пов"язані із затвердженням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обгрунтованих витрат на їх виробництво (п. 5 ст. 31 Закону);

Таким чином, діючим законодавством передбачені умови, за яких комунальне підприємство має право на відшкодування різниці в цінах. Позивач здійснив розрахунок позовних вимог в періоді з 4 кварталу 2004р. включаючи опалювальний сезон 2005-2006рр. та обгрунтовуючи цей розрахунок виключно матеріалами перевірки, проведеної державною інспекцією з контролю за цінами в Івано-Франківській області. Проте, судом не можуть бути взяті до уваги подані позивачем матеріали перевірки, оскільки ст.9 Закону України "Про ціни і ціноутворення" передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відшкодовують суб"екту господарювання різницю між затвердженим розміром ціни та розміром економічно обгрунтованих витрат за рахунок коштів відповідних бюджетів, але тільки в випадку, коли вони своїм рішенням установлюють ціни/тарифи/ на житлово-комунальні послуги в розмірі нижчому від розміру економічно обгрунтованих витрат на їх виробництво. Відповідач в відзиві на позов вказав, що ним ціни /тарифи/ затверджувались на рівні економічно обгрунтованих відповідно до тих розрахунків, які були подані позивачем. Позивач не спростував цих доводів перед судом/ а відповідно до ст.33 ГПК України - кожен повинен довести ті обставини, на які посилається/.

Таким чином, позивачу надано право на відшкодування різниці в ціні як законом, так і умовами договору, але при наявності передбачених законом умов такого відшкодування - недотримання цих умов /відсутність доказів про їх дотримання/ не дає право стороні вимагати відшкодування різниці в цінах, довільно доказуючи про наявність факту встановлення ціни нижчої за фактичну/ в т.ч. і актами перевірки Державної інспекції з контролю за цінами/.

Відповідно до ст.34 ГПК України - обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на приписи цієї норми права судом не взято до уваги посилання позивача на

лист відповідача від 11.08.08р. № 09/1510, яким відповідач підтверджує надання стороні дотацій з міського бюджету, оскільки це ніяким чином не впливає на право позивача вимагати коштів в сумах заявлених до стягнення з відповідача цією позовною заявою/дотації могли бути надані в добровільному порядку або з інших підстав/.

Позивач неодноразово посилався в судовому засіданні про втрату відповідних доказів і тому суд ухвалою від 12 серпня 2007р.на підставі ч.1ст.38 ГПК України вимагав від відповідача докази, які не зміг подати суду позивач. Проте, відповідач вимоги суду не виконав . Враховуючи при цьому, що позивачем не названо конкретно жодного документу, який би свідчив про те, що позивач звертався до відповідача з матеріалами про встановлення іншої ціни/тарифу/, ніж затверджено міською радою, в матеріалах перевірок теж відсутнє посилання про наявність таких фактів - суд розглянув спір за доказами, наявними в матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 19, 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. ст. 22, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                            Фрич Марія Миколаївна

рішення підписане 01.09.08

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________