ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2008 р.

№ 30-7/265-07-7468

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

В. Овечкін –головуючого,

Є. Чернов

В. Цвігун

за участю представників:

ДСК "Чорноморське морське пароплавство"

Селезньова Л.М. –(дор.№ю-1-44/07 від 28.12.2007)

ТОВ фірма "Алькор"

Пенчук І.В. –(дор. від 25.06.2008)

розглянув касаційну скаргу

Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство"

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду від 27.03.2008

у справі

№ 30-7/265-07-7468 господарського суду Одеської області

за позовом

ТОВ фірма "Алькор"

до

Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство"

ЗАТ "Футбольний клуб "Чорноморець"

третя особа

Одеська міська рада

перший відділ державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси

про

визнання добросовісним набувачем, визнання права власності, визнання договору недійсним

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Одеської області від 21.12.2007 (судді: Н.Рога, О.Аленін, Л.Зуєва) позовні вимоги задоволені, фірма "Алькор" визнана добросовісним набувачем права власності спального корпусу, за позивачем визнано право власності на об'єкт нерухомості. Визнаний недійсним інвестиційний договір, укладений між ДСК "Чорноморське морське пароплавство" та ЗАТ "Футбольний клуб "Чорноморець".

Рішення суду мотивовано тими обставинами, що ТОВ фірма "Алькор" є переможцем проведеного аукціону, що відбувся 17.04.2001, сплатила за придбаний об'єкт 1141000 грн., що стало підставою для видачі нотаріусом переможцю аукціону свідоцтва про право власності. В подальшому спірне нерухоме майно відчужено ТОВ фірма "Алькор" іншим особам і згодом внесено до статутного фонду тієї ж ТОВ фірма "Алькор". Право власності на спірне майно в цьому випадку засвідчено виконкомом.

Судом зазначено, що визнання недійсним публічних торгів за участю ТОВ фірма "Алькор" щодо придбання нерухомості не тягне за собою визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомості, що укладений ТОВ фірма "Алькор".

При винесені рішення про визнання недійсними торгів судом не зазначено щодо необхідності проведення реституції. Позивач є добросовісним набувачем згідно ст. 330 ЦК України, інвестиційний договір укладений стосовно майна, яке є власністю ТОВ фірма "Алькор".

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.03.2008 (судді: Л.Бандура, Л.Бойко, Л.Поліщук) рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін, оскільки позивач є добросовісним набувачем, повністю провів розрахунок за придбане майно.

ДСК "Чорноморське морське пароплавство" в касаційній скарзі просить рішення та постанову апеляційної інстанції скасувати, в позові відмовити, так як порушено вимоги ст. 63 ГПК України в частині правил поєднання позовних вимог, які не є однорідними.

Рішенням господарського суду Одеської області від 25.02.2002 проведення торгів спірною нерухомістю визнано недійсними, продаж спірної нерухомості відбувся з порушенням порядку виконання судового рішення, зокрема, ст.ст. 34, 36, 64 Закону України "Про виконавче провадження", порушені ст.ст. 330, 388 ЦК України.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.12.1998 порушено провадження у справі про банкрутство ДСК "Чорноморське морське пароплавство".

Відповідно до п. 8 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у випадку порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, введеного господарським судом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Частиною четвертою ст. 12 цього закону встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Згідно із ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 34 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Всупереч вимог закону державним виконавцем Жовтневого районного управління юстиції м. Одеси не було зупинено виконавче провадження з примусового продажу майна ДСК "Чорноморське морське пароплавство".

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом 17.05.2001 Одеською філією СПД "Укрспецюст" були проведені прилюдні торги по примусовому продажу майна ДСК "Чорноморське морське пароплавство", а саме: спального корпусу, який розташований на території міжрейсової бази моряків за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 30. Відповідно до протоколу торгів спальний корпус проданий ТОВ фірма "Алькор" за ціною 1096692, 44 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 25.02.2002 та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 06.06.2002 публічні торги від 17.05.2001 з продажу нерухомого майна ДСК "Чорноморське морське пароплавство" визнані недійсними через порушення порядку визначеного Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2.11.1999 за № 745/4038 (далі-Положення), а саме, в порушення вимог п.п. 3.9, 3.10 положення в інформації про реалізацію будівлі, розташованої на території міжрейсової бази моряків за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 30 не були зазначені відомості про земельну ділянку, на якій розташований будинок (її правовий режим та розмір); в порушення п. 4.6 Положення в інформаційному повідомленні про проведення торгів не значилися певні дані про стягувачів та боржника.

Відповідно до п. 2.2 Положення прилюдні торги - продаж майна, за яким його власником стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Визнання недійсними прилюдних торгів у судовому порядку тягне за собою визнання недійсними угод, які укладені на підставі торгів, що проведені з порушенням закону.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.78 № 3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" за правилами ст. 48 ЦК УРСР угода визнається недійсною при невідповідності її не тільки законові, а й іншим актам, виданим органами державної влади і управління в межах наданої їм компетенції.

Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР по недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою.

Отже, зазначена імперативна норма ст. 48 ЦК УРСР встановлює обов'язок сторони щодо повернення незаконно придбаного майна.

При таких обставинах, враховуючи обізнаність ТОВ фірма "Алькор" із рішенням господарського суду Одеської області від 25.02.2002 угоди вчинені щодо нерухомого майна між ТОВ фірма "Алькор" та ПП "Паллада" від 07.08.2002 є нікчемними, а висновок суду щодо правомірності відчуження нерухомості у випадку визнання недійсними торгів не відповідає обставинам справи.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.78 № 3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" визнаючи угоду недійсною, суд, якщо інше не передбачено законом, своїм рішенням зобов'язує кожну із сторін повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі (у разі втрати, псування, значного зносу майна, істотної його зміни та ін.) - повернути його вартість у грошах.

Відповідно до п. 6.1 Положення після повного розрахунку покупців за придбане майно, на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копії документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби.

На підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (п. 6.4 Положення).

Складання та затвердження акту державним виконавцем не є тотожним правочину (угоді), оскільки укладення правочину відбувається на підставі ст. 202 ЦК України.

Натомість державна виконавча служба здійснює свої повноваження по реалізації майна, які встановлені ст.ст. 3, 50, 61 Закону України "Про виконавче провадження".

При таких обставинах у суду не було підстав своїм рішенням зобов'язувати кожну із сторін повернути все одержане за угодою, а отже висновки судів в цій частині зроблені без урахування обставин справи. Зокрема, договір на реалізацію арештованого майна укладається між відділом державної виконавчої служби та організатором аукціону.

Порядок реалізації арештованого майна затверджено наказом Міністерства юстиції України від 15.07.99 № 42/5.

Придбання майна на публічних торгах помилково віднесено судом до обставин придбання майна у особи, яка не мала права на його відчуження, оскільки у ст. 388 ЦК України мова йде про придбання майна за відплатним договором а не на підставі Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

При новому розгляді справи слід звернути увагу на неповноту встановлення обставин справи, зокрема, в тій частині, що ЗАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" до вимог позивача про визнання права власності відношення не має, позивач не є стороною інвестиційної угоди та не входить до кола осіб, які мають право заявляти вимоги про визнання угоди недійсною, виходячи із практики Верховного Суду України (Постанова ВСУ у справі № 13/529пд від 27.09.2005).

Судом не встановлено чи є вимоги, що об'єднані в даному судовому проваджені, однорідними, виходячи із змісту п. 5 ст. 63 ГПК України.

Таким чином, неповне дослідження попередніми судовими інстанціями предмету та правової природи позову унеможливило правильне застосування приписів матеріального та процесуального права і є підставою для направлення справи на новий розгляд.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117 –11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.03.2008 та рішення господарського суду Одеської області від 21.12.2007 у справі № 30-7/265-07-7468 господарського суду Одеської області скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Головуючий                                В. Овечкін

судді                      Є. Чернов

В. Цвігун