КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2008                                                                                           № 25/102

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Гарник Л.Л.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Трясун О.С. (довіреність б/н від 23.06.2008р. № 48);

від відповідача -Михайлова Н.А. (довіреність від 14.04.2008р. № 110/08);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватне підприємство "Магнат Дизайн Центр"

на рішення Господарського суду м.Києва від 13.05.2008

у справі № 25/102

за позовом                               Приватне підприємство "Магнат Дизайн Центр"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Керера"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення заборгованості

Склад колегії суддів змінений згідно розпоряджень заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 01.07.2008р., 06.08.2008р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.05.2008р. у справі № 25/102 позов Приватного підприємства „Магнат Дизайн Центр” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія Керера” про стягнення заборгованості залишено без задоволення (а.с. 124-127).

Приватне підприємство „Магнат Дизайн Центр”, не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Скарга мотивована неправильним застосуванням місцевим господарським судом норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини сторін, порушенням норм процесуального права, недоведеністю та неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків місцевого господарського суду дійсним обставинам справи.

Наголошуючи на тій обставині, що місцевий господарський суд при вирішенні спору дійшов необґрунтованого висновку про недоведеність факту виконання позивачем робіт на підставі договору підряду від 11.10.2007р. № 11/10/07-Л, скаржник піддає сумніву допустимість застосованих судом доказів й наголошує на необхідності урахування при вирішенні відповідного питання факту наявності з боку Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія Керера” порушень умов договору підряду в частині прийняття виконаних робіт шляхом підписання відповідного акту прийому-передачі. Заперечуючи правильність висновку місцевого господарського суду про те, що строк виконання замовником зобов’язання в частині здійснення повної оплати підрядних робіт за названим договором не настав, скаржник зауважує, що суд не витребував у відповідача та не дослідив складений сторонами акт прийому-передачі виконаних робіт. Крім того, скаржник зазначає, що місцевим господарським судом при вирішенні спору не було враховано положення статті 611 Цивільного кодексу України й та обставина, що порушення грошових зобов’язань відповідача відбулося не лише при здійсненні кінцевого розрахунку внаслідок непідписання акту виконаних робіт, але й під час виконання договору підряду.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Компанія Керера” надало відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує правильність доводів скаржника.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача висловився за задоволення апеляційної скарги, представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Приватним підприємством „Магнат Дизайн Центр” (далі по тексту – позивач) пред’явлено позов та заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 64-66) про:

- визнання незаконною бездіяльності Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія Керера” (далі по тексту – відповідач) щодо неприйняття виконаних позивачем підрядних робіт шляхом непідписання актів виконаних підрядних робіт на суму 1 019 552,78 грн. та актів на додатково використані матеріали на суму 8 561,40 грн.;

- зобов’язання відповідача прийняти виконані позивачем підрядні роботи шляхом підписання актів виконаних підрядних робіт на суму 1 019 552,78 грн. та актів на додатково використані матеріали на суму 8 561,40 грн.;

- визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо нездійснення дій, передбачених договором, а саме – ухилення від оплати виконаних позивачем підрядних робіт;

- стягнення 237 241,36 грн., в тому числі 192 565,33 грн. боргу, 9 496,37 грн. пені, 9 628,27 грн. штрафу, 2 222,79 грн. 3 % річних й 23 328,60 грн. нарахованих внаслідок інфляції за період прострочення;

- стягнення судових витрат, витрат пов’язаних із надісланням відповідачу претензії та позовної заяви;

- визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо неповідомлення про результат розгляду претензії від 08.01.2008р. № 2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в ході виконання укладеного сторонами договору підряду від 11.10.2007р. № 11/10/07-Л позивач виконав роботи на об’єкті відповідача, у зв’язку з чим скерував відповідачу для підписання акти виконаних робіт за листопад 2007 року на суму 1 019 552,78 грн. та акти на додатково використані матеріали за грудень 2007 року на суму 8 561,40 грн.

Ту обставину, що названі акти підписані не були, позивач розглядає як підставу звернення до господарського суду з позовом про оскарження бездіяльності відповідача, яка виразилася в ухиленні від прийняття виконаних позивачем підрядних робіт та підписання відповідних актів прийняття цих робіт, а також про стягнення вартості виконаних робіт та додатково використаних матеріалів.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги Приватного підприємства „Магнат Дизайн Центр”, місцевий господарський суд встановив, що 11.10.2007р. був укладений договір підряду № 11/10/07-Л (далі по тексту – договір підряду) (а.с. 15-20) предметом регулювання якого з урахуванням доповнень, внесених додатком № 1 (а.с. 21), специфікацією № 1 (а.с. 22), стали відносини з приводу виконання позивачем за дорученням відповідача робіт з улаштування фальшполу за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, 2, п’ятий поверх, загальною вартістю 1 019 552,78 грн. з урахуванням ПДВ, а також вартості необхідних матеріалів.

Згідно витягу із банківського реєстру (а.с. 24) відповідач на виконання умов названого договору 16.11.2007р. перерахував позивачу у вигляді попередньої плати грошові кошти в сумі 771 760,56 грн.

Згодом, позивач скерував на адресу відповідача претензію № 1 від 27.12.2007р. (Вих. № 273) (а.с. 26), у якій звернувся з вимогою підписати надані раніше акти виконаних робіт за листопад місяць на загальну суму 1 019 552,78 грн.

Листом від 05.01.2008р. № 157 (а.с. 28) відповідач повідомив позивача про те, що 07.12.2007р. на об’єкті не було укладено 90 кв. м фальшполу, про надмірну поставку фальшполу порівняно із обсягом, передбаченим специфікацією та у цьому зв’язку звернувся з клопотанням про представлення акту виконаних у повному обсязі робіт за грудень 2007 року та вивезення з об’єкту зайвих матеріалів – 200 кв. м фальшполу.

Згідно виданого Товариством з обмеженою відповідальністю „Метродом” повідомлення про вручення (а.с. 35) на ім’я Бурданова П.А.(уповноваженого візувати акти виконаних підрядних робіт згідно пункту 5.6 договору підряду) 09.01.2008р. позивачем було скеровано претензію № 2 від 08.01.2008р. (Вих. № 01/08) разом з дублікатами підписаних адресантом акту здачі-прийняття (надання послуг) від 30 листопада 2007 року № ОУ-0000095 (а.с. 33) на суму 1 019 552,78 грн. й акту здачі-прийняття (надання послуг) від 05 грудня 2007 року № ОУ-0000106 (а.с. 34) на суму 8 561,40 грн.

Викладені обставини не заперечуються сторонами, спору з цього приводу немає.

Виходячи з тої обставини, що матеріали справи не містять підписаного сторонами акту виконаних робіт й зважаючи на загальний термін дії договору, місцевий господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, посилаючись на те, що строк виконання зобов’язання з оплати вартості виконаних робіт не настав.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду на підставі встановлених обставин справи вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 175 Господарського кодексу України майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно положень Цивільного кодексу України за договором підряду підрядник зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням замовника, а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу (частина 1 статті 837); замовник зобов’язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові (частина 1 статті 853); якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов’язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк (частина 1 статті 854).

Відповідно до умов укладеного сторонами договору підряду приймання-передача виконаних робіт проводиться на підставі акту, підписаного уповноваженими представниками сторін з усіма необхідними підтверджуючими документами (пункт 5.1); акт виконаних робіт та довідку про їх вартість складає позивач та передає їх для підписання відповідачу не пізніше п’яти робочих днів (пункт 5.2); позивач зазначений акт зобов’язаний підписати протягом п’яти робочих днів від дня одержання або передати позивачу викладені письмово заперечення до змісту акту або мотивовану відмову від його підписання (пункт 5.3); у випадку мотивованої відмови від підписання акту, сторони складають двосторонній акт необхідних доробок (пункт 5.4); недоліки, встановлені при прийнятті робіт, позивач зобов’язаний усунути за власний рахунок протягом п’яти днів з моменту одержання зауважень відповідача або протягом іншого строку, письмово узгодженого сторонами.

Наявні матеріали справи свідчать про те, що згідно листа від 05.01.2008р. № 157 відповідач звертався з вимогою до позивача про виконання підрядних робіт у повному обсязі.

Позивач, не заперечуючи факт наявності незавершених робіт станом на 05.01.2008р., належних доказів їх виконання в повному обсязі станом на дату звернення до відповідача із претензією № 2 від 08.01.2008р. суду не надав.

З урахуванням наведеного, позивач був позбавлений підстав вдруге звертатись 09.01.2008р. до відповідача із вимогою підписати складені ним акти виконаних робіт від 30 листопада 2007 року й від 05 грудня 2007 року, дублікати яких були додані до претензії № 2 від 08.01.2008р.

Відповідно до пункту 3 укладеного сторонами додатку № 1 до договору підряду відповідач зобов’язався оплатити виконані позивачем роботи наступним чином: 407 821,20 грн. протягом трьох днів з дати підписання додатку (підпункт 3.2.1), 407 821,20 грн. - протягом трьох днів з дати одержання письмового повідомлення позивача про готовність комплектуючих на складі постачальника (підпунктом 3.2.2) та 203 910,38 грн. протягом п’яти днів після підписання сторонами акту виконаних підрядних робіт (підпункт 3.2.3).

Оскільки згідно наданих на вимогу Київського апеляційного господарського суду письмових пояснень (а.с. 143) позивач підтвердив, що письмове повідомлення про готовність комплектуючих на складі постачальника відповідачу не направлялось, правові підстави для здійснення останнім другого етапу платежу, передбаченого підпунктом 3.2.2 додатку № 1 до договору підряду, відсутні.

Крім того, враховуючи те, що матеріали справи не містять докази передачі позивачем для підписання відповідачу актів приймання-передачі підрядних робіт, виконаних в повному обсязі з урахуванням зауважень останнього, викладених у листі від 05.01.2008р. № 157, правові підстави для здійснення третього етапу платежу, передбаченого підпунктом 3.2.3 додатку № 1 до договору підряду, відсутні також.

В контексті наведеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що строк виконання зобов’язання з оплати вартості виконаних робіт не настав, у зв’язку з чим позовні вимоги у відповідній частині задоволенню не підлягають.

З цих же підстав не підлягають задоволенню позовні вимоги про спонукання відповідача підписати акти виконаних робіт. Відносно складеного позивачем акту виконаних робіт від 05.12.2007р. № ОУ-0000106 про вартість додатково використаних матеріалів, колегія суддів зазначає, що позивач з урахуванням положень укладеного сторонами договору підряду позбавлений можливості ставити питання про збільшення вартості виконаних підрядних робіт, оскільки згідно частин 3 статті 844 Цивільного кодексу України у разі перевищення твердого кошторису усі пов’язані з цим витрати несе підрядник.

Згідно зі статтею 1 Господарського процесуального кодексу України позивачами є підприємства та організації, що подали позов про захист свого порушеного чи оспореного права або охоронюваного законом інтересу. Юридична заінтересованість позивача у судовому процесі зобов’язує його довести як наявність спірних матеріальних правовідносин, так і ту суб’єктивну обставину, що його права порушені і на відповідача має бути покладено відповідальність на передбачених законом підставах.

Позовні вимоги про стягнення 3 % річних та коштів, нарахованих внаслідок інфляції за період прострочення виконання зобов’язання, починаючи з 11.12.2007р., задоволенню не підлягають, оскільки згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України можливість нарахування коштів внаслідок інфляції, а також трьох процентів річних пов’язується із фактом наявності боргу.

Позовні вимоги про стягнення пені й штрафу внаслідок прострочення виконання грошового зобов’язання за період, починаючи з 11.12.2007р., задоволенню не підлягають, оскільки згідно частини 1 статті 230 Господарського кодексу України пеня й штраф є господарськими штрафними санкціями, які учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Заявлені позивачем вимоги про визнання незаконною бездіяльності Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія Керера” залишаються без задоволення, оскільки за своїм характером є позовними вимогами про встановлення юридичного факту, що чинним Господарським процесуальним кодексом України не передбачено. У господарському судочинстві вирішення таких питань лише передує прийняттю рішення по суті підвідомчого господарському суду спору, тоді як суд визначається з нього під час оцінки наявних у справі доказів, про що зазначає у мотивувальній частині рішення.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення витрат позивача, пов’язаних із надісланням відповідачу претензії та позовної заяви, то останні задоволенню не підлягають, оскільки не мають обов’язкового характеру, факт наявності цих витрат та їх розмір не знаходяться у необхідному зв’язку з тією обставиною, що Приватне підприємство „Магнат Дизайн Центр” було стороною в судовому процесі.

Вимоги про стягнення судових витрат, пов’язаних з оплатою державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу задоволенню не підлягають на підставі частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України у зв’язку з відмовою у задоволенні позову.

Оскільки позивачем під час розгляду справи не було доведено порушення відповідачем зобов’язань за договором підряду, так само як і те, що спіні відносини сторін виникли внаслідок неправильних дій відповідача, підстави застосовувати положення частини 2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл господарських витрат відсутні.

При таких обставинах, слід визнати обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, правильності висновку суду першої інстанції не спростовують і тому їх належить залишити поза увагою.

Враховуючи наведене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду доходить висновку про те, що порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення по справі відсутні, а мотиви з яких подано апеляційну скаргу, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись статями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 13.05.2008р. у справі № 25/102 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства „Магнат Дизайн Центр” – без задоволення.

Справу № 25/102 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя

Судді

07.08.08 (відправлено)