ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 110
РІШЕННЯ

Іменем України

22.05.2008

Справа
№2-4/3287-2008

За
позовом Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 , м.Сімферополь

до  відповідача - Фонду  комунального майна Сімферопольської міської
Ради

про
спонукання укласти договір

Суддя
І.К. Бєлоглазова

представники:

Від  позивача
ОСОБА_1. паспорт НОМЕР_1, ОСОБА_2.
- представник, дов. від 10.03.08 р.

Від  відповідача Ковтонюк Я.Н. - пр-ник, дов.
пост.

Суть
спору:

Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1, м.Сімферополь,   звернувся до господарського суду АР Крим з
позовом до Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради про визнання
незаконною відмови Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради в
укладенні договору купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею
54,90 кв.м. , розташованого за адресою : м.Сімферополь, АДРЕСА_1, віднесеного
до переліку об'єктів комунальної власності Сімферопольської міської ради, які
підлягають приватизації, з рекомендацією викупу користувачем - СПД ОСОБА_1., та
зобов'язання Фонду комунального майна Сімферопольської міської Ради
укласти  договір купівлі-продажу зазначеного
приміщення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що йому було неправомірно  відмовлено в укладанні договору
купівлі-продажу зазначеного нежитлового приміщення.

Відповідач проти позову
заперечував та пояснив, що  Фондом
комунального майна  було відмовлено в
укладенні договору  з тих підстав,
що  без згоди  власників квартир багатоквартирного
будинку  органи місцевого самоуправління
не мають  права передавати до приватної
власності приміщення, які належать на
праві загальної сумісної власності мешканцям  будинку,
на приватизацію спірного підвального приміщення у відповідності із
вимогами ч.5 ст. 7 Закону України «Про приватизацію малих державних підприємств
(малої приватизації) є законодавче обмеження.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, 3-ї особи, суд -

встановив:

ОСОБА_1
зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності  виконкомом Сімферопольської міської ради АРК
06.11.2002 р.

15.12.2006
р.  між СПД ОСОБА_1. та  КП ЖЕО Центрального району м.Сімферополя було
укладено договір оренди нежитлового приміщення загальною площею 54,9 кв.м., яке
знаходиться за адресою : м.Сімфнерополь, АДРЕСА_1 .

Рішенням 33-ї сесії
Сімферопольської міської ради V скликання від 25.12.07р. № 466 «Про
затвердження Програми приватизації об'єктів комунальної власності
Сімферопольської міської ради на 2008р.», була затверджена програма
приватизації, за якою приватизації підлягають, у тому числі нежилі приміщення
загальною площею 54,9 кв.м., розташовані у підвалі  будинку
АДРЕСА_1 у м.Сімферополі .

Користувачем на дату прийняття
рішення Сімферопольською міською радою був позивач.

Матеріали справи свідчать про те,
що відповідач, враховуючи Рішення 33-ї сесії Сімферопольської міської ради V
скликання від 25.12.07р. № 466 «Про затвердження Програми приватизації об'єктів
комунальної власності Сімферопольської міської ради на 2008р.»,  виконав роботи по організації підготовки
необхідного пакету документів для укладання Договору купівлі-продажу
орендованого приміщення та звернувся із заявою до Фонду комунального майна
Сімферопольської міської ради.

Фонд комунального майна
Сімферопольської міської Ради у своїй відповіді (вих. №326/40/08 від 02.2008
р.)  повідомив про неможливість
проведення відповідних заходів з приватизації зазначеного підвального
приміщення, посилаючись на те, що  у
теперішній час  питання правового режиму
власності допоміжних приміщень житлового комплексу (підвалів, сараїв, горищ,
колясочних та інш.), визначення категорій зазначених приміщень залишаються
законодавчо неврегульованими (арк.спр.18).

На час розгляду справи Фонд
комунального майна  не  надав згоди до укладання договору
купівлі-продажу .

Правовідносини, пов'язані з
приватизацією  державного та комунального
майна здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про оренду державного
комунального майна» та  Закону України
«Про приватизацію невеликих державних підприємств ( малу приватизацію)»   та інших нормативних актів, які не
суперечать вимогам зазначених актів.

Частиною 1 ст. 2 Закону «Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» № 2171-ХП від
06.03.92р. передбачено, що об'єктами малої приватизації є:

цілісні
майнові комплекси невеликих
державних  підприємств,   віднесених

Державною
програмою приватизації до групи А;

окреме
індивідуально визначене майно;

об'єкти
незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти.

Відповідно
до ст. 3 зазначеного Закону, приватизація об'єктів малої мрнватизації
здійснюється шляхом: викупу; продажу на аукціоні, за конкурсом.

Відповідно до ст. 4 Закону України
«Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»
продавцями об'єктів малої приватизації, що перебувають у державній та
комунальній власності, є  Фонд державного
майна України, його регіональні відділення та представництва; органи
приватизації, створені місцевими Радами.

Пунктом 3 Положення «Про Фонд
комунального майна Сімферопольської міської ради», затвердженого рішенням сесії
Сімферопольської міської ради № 13 від 27.06.02., передбачено, що основними
завданнями Фонду комунального майна Симферопольської міської ради є здійснення
прав власника комунального майна в частині організації та проведення
приватизації комунального майна, формування, облік, передача в оренду
комунального майна м. Сімферополя.

Покупцями об'єктів малої
приватизації відповідно до ст. 5 Закону України «Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу приватизацію)»
можуть бути фізичні та юридичні особи, які визнаються покупцями
відповідно до Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств», а
саме: громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства; юридичні
особи, зареєстровані на території України, крім передбачених ч. З зазначеної
статті, юридичні особи інших держав.

Ст. 7 Закону України «Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» передбачено,
що Фонд державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим,
місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів,
які перебувають відповідно у державній власності, власності Автономної
Республіки Крим та комунальній власності і підлягають: продажу на аукціоні, за
конкурсом. При цьому включення об'єктів малої приватизації в перелік,
зазначений в ч. 1 ст. 7, здійснюється відповідно з державною та місцевою
програмою приватизації або за ініціативою відповідних органів приватизації або
покупців.

П. 4 ст. 7 Закону України «Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» зазначено, що
Покупці подають до відповідного органу приватизації заяву про включення
підприємства до одного із зазначених у цій статті переліків об'єктів, що
підлягають приватизації. Орган приватизації розглядає подану заяву та у випадку
відсутності підстав для відмови у приватизації включає підприємство в перелік,
зазначений в ч. 1 цієї статті. Результати розгляду не пізніше ніж через місяць
з дня подання заяви доводяться до заявника в письмовій формі.

Відмова у приватизації можлива лише у
випадках, коли:

- особа, яка   подала
заяву,   не   може бути визнана покупцем підприємства
згідно з цим Законом;

- є законодавчо встановлене обмеження на
приватизацію цього підприємства;

-
не затверджено переліків, передбачених частиною першою цієї статті.

Відмова Фонду комунального майна
Сімферопольскої міської ради   в   укладанні
договору   купівлі-продажу
нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Сімферополь, АДРЕСА_1,
мотивована  рішенням Конституційного Суду
України № 4-рп/2004 від 02.03.2004 р.

Однак посилання на зазначене
рішення необґрунтоване. Так, резолютивною частиною зазначеного рішення КСУ
передбачено, що в аспекті конституційного звернення та конституційного
представлення, положення ч.1 ст. 1, положення пункту 2 ст.10 Закону України
«Про приватизацію державного житлового фонду» необхідно розуміти так:

1.1.
Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища,   колясочні і та ін.) передаються безоплатно у
спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у
квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення
об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Власник (власники)
неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є   співвласником  (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні
з власниками приватизованих квартир.

Питання щодо згоди співвласників
допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у
багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень
(оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають
правовий режим власності.

Отже, рішення стосується  офіційного тлумачення Закону України «Про
приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ст. 4 Житлового
кодексу України, в житловий фонд не входять нежилі приміщення в житлових будинках,
призначені для торгових, побутових та ін. потрібностей непромислового
характеру. Відповідно з Законом України «Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)» та Державною програмою приватизації на
2000-2002р.р. зазначені нежилі приміщення є окремим індивідуально визначеним
майном та підлягають приватизації як об'єкти державної власності групи А.

Таким чином, враховуючи, що
предметом даного спору є визнання відмови Фонду комунального майна
Симферопольської міської ради відносно укладання договору купівлі-продажу
нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Сімферополь, АДРЕСА_1, яке
віднесено до переліку об'єктів комунальної власності Симферопольської міської
ради, які підлягають приватизації з рекомендації викупу користувачем - СПД
ОСОБА_1. незаконним, та спонукання  Фонду
комунального майна Симферопольської міської ради укласти договір
купівлі-продажу нежилого приміщення (тобто нежилого приміщення, призначеного
для потреб непромислового характеру), розташованого за адресою: м. Сімферополь,
АДРЕСА_1, з СПД ОСОБА_1, Закон України «Про приватизацію державного житлового
фонду», як і його офіційне тлумачення, не може розповсюджуватися на спірні
правовідношення.

Крім того, необхідно зазначити,
що рішення КСУ стосується тільки тих нежилих приміщень, які є допоміжними
приміщеннями.

Відповідно до ст. 1 Закону «Про
об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» № 2866-ІЇЇ від 29.11.01,
допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для
забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців
будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори,
колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів,
вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Таким чином, критерієм
віднесення приміщення до допоміжного є призначення зазначеного приміщення для
забезпечення експлуатації будинку та бутового обслуговування мешканців будинку.

Зазначене положення підтверджується також листом Фонду держмайна України
№ 10-20-1155 від 30.01.2004р. «Відносно можливості приватизації підвальних
приміщень».

Зазначене підвальне приміщення
не знаходиться у користуванні мешканців та власника (балансоутримувача)
житлового будинку. Відчуження підвального приміщення не учинить негативного
впливу на експлуатацію та використання житлового будинку АДРЕСА_1, м.
Сімферополь, що підтверджується актом від 07.05.08 р. (арк.спр.34).

Таким чином, нежиле приміщення у
підвалі - загальною площею 54,9 кв.м., розташоване за адресою: м. Сімферополь,
АДРЕСА_1, у розумінні норм чинного законодавства є окремим індивідуально
визначеним майном, а тому відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» є об'єктом
малої приватизації.

Крім того, відповідно до п. 51
Державної програми приватизації, затвердженною Законом України «Про державну
програму приватизації» № 1723 від 18.05.2000р., у випадку прийняття рішення про
приватизацію орендованого державного майна (будівель, споруджень, приміщень)
орендар отримує право на викуп цього майна, якщо орендарем за згодою
орендодавця здійснено за свій рахунок покращення орендує мого майна, яке
неможливо від'єднати від відповідного об'єкту без заподіяння йому шкоди,
вартістю ні менш 25% залишкової (відновленною з урахуванням зношення) вартості
майна (будівлі, споруди, приміщення). Таке ж саме право отримує орендар у
випадку прийняття рішення про приватизацію в відповідно з чинним законодавством
України.

Відповідно до умов  Договору оренди нежилого приміщення № 1043
від 15.12.2006р., вартість орендуємого приміщення загальною площею 54,90 кв.м.,
яка визначена відповідно незалежної експертної оцінки складає 83090,00 грн. (п.
1.2. Договору від 15.12.06.).

Згідно з довідкою  № 72 від 27.08.07., наданою Комунальним
підприємством ЖЕО Центрального району м. Сімферополя, залишкова балансова
вартість орендуємого приміщення загальною площею 54,90 кв.м. (підвальне
приміщення) по АДРЕСА_1 у Сімферополі
складає 52170,82 грн.

Вартість підрядних
робіт, ремонт орендуємого приміщення загальною площею 54,90 кв.м. (підвальне
приміщення) по АДРЕСА_1у м.Сімферополі , які позивач здійснив за свій рахунок,
складає 30099,60 грн., у тому числі ПДВ., (без ПДВ на суму 25083,00 грн.), що
підтверджується бухгалтерською довідкою. наданою аудиторською фірмою «Глобус -
Аудит» та відомостями розрахунку вартості невід'ємних поліпшень основних фондів
від 14.09.07.

Таким чином, вартість
поліпшень орендованих нежилих приміщень, здійснених  за рахунок власних коштів орендаря, складає
більше 25% від залишкової вартості спірного майна.

Відповідно до ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та
засобом, які передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 4 Закону України “Про
місцеве самоврядування”серед основних принципів здійснення місцевого
самоврядування передбачає, зокрема, принцип законності. Принцип законності
визнається судом таким, що кореспондується зі статтями 1 і 8 Конституції
України, які визначають Україну як правову державу та закріплюють державний
принцип верховенства права. Крім того, як вже було вказано раніше, ст. 19
Конституції України встановлює, що органи місцевого самоврядування діють на
підставі діючого законодавства та у межах
повноважень й шляхом, передбаченим Конституцією України та
нормативно-правовими актами.

Статтею 74 Закону України
“Про місцеве самоврядування в Україні”передбачено, що органи та посадові особи
місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед
територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами. Підстави,
види і порядок відповідальності органів та посадових осіб місцевого
самоврядування визначаються Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77
цього Закону спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що
виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб
місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Відповідно ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному
гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права
і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 1
Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають
право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом
заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно
зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа
має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Суд
звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджуються вчинення позивачем
всіх необхідних дій, передбачених
законодавством України в якості необхідних для укладення договору
купівлі-продажу  приміщення.

Відповідно
до приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, способом, передбаченим чинним законодавством для
доведення такого роду фактів.

У той
же час, всупереч вимогам ст. 33, 34 ГПК України,Фонд комунального майна
Сімферопольської міської ради не надав суду доказів існування будь-яких
законних перешкод для укладення з СПД ОСОБА_1. договору купівлі-продажу
нежилого приміщення, яке знаходиться за адресою : м.Сімферополь, АДРЕСА_1 .

За таких обставин суд
приходить до висновку, що  відповідач
фактично безпідставно ухиляється від укладення договору купівлі-продажу.

розгляду

Приймаючи до уваги
викладене, всебічно та в повному обсязі дослідивши та оцінивши наявні у
матеріалах справи документи та фактичні обставини справи, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги СПД ОСОБА_1. є обґрунтованими та такими , що
підлягають задоволенню.

У судовому засіданні, яке
відбулось 22.05.2008 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Повний текст рішення складено 09.06.2008 р.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст. 82 - 84  ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.
Позов задовольнити.

2.
Зобов'язати Фонд комунального майна Сімферопольської міської ради
(м.Сімферополь, вул.Толстого, 15) протягом 10 днів з моменту набрання даним
рішенням законної сили укласти з Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1
(м.Сімферополь, АДРЕСА_2  ІН НОМЕР_1) договір
купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 54,90 кв.м.,
розташованого за адресою : м.Сімферополь, АДРЕСА_1, віднесеного до переліку
об'єктів комунальної власності Сімферопольської міської ради, які підлягають
приватизації шляхом викупу.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим
Білоглазова І.К.