ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.06.08 р.                     Справа № 39/31

Господарський суд Донецької області у складі судді Морщагіній Н.С.

при секретарі Бахрамовій А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “ТРИДЕНТА АГРО” м. Київ

до відповідача: Фермерського господарства “Меркурій” с. Рубці, Донецької області

про стягнення 301 296, 75 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Багатченко Ю.В. – за довіреністю;

від відповідача: Марченко К.Ю. – за довіреністю;

ВСТАНОВИВ

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “ТРИДЕНТА АГРО” м. Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фермерського господарства “Меркурій” с. Рубці, Донецької області, про стягнення заборгованості в сумі 318 796,75 грн., яка складається з основного боргу в сумі 247 359, 84 грн., пені в сумі 15 668, 24 грн., 3% річних в сумі 2 717, 52 грн., індексу інфляції в сумі 18 235, 96 грн., штрафу в сумі 17 315 грн. 19 коп., збитки в сумі 17 500 грн. 00 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу № 161 від 23.03.2007 р., та додатки до нього, рахунки-фактури № СФ-СЛ0061 від 21.03.2007 р., № СФ-СЛ0171 від 12.05.2007 р., № СФ-СЛ0180 від 16.05.2007 р., № СФ-СЛ0191 від 23.05.2007 р., № СФ-СЛ0201 від 30.05.2007 р., № СФ-СЛ0204 від 30.05.2007 р., № СФ-СЛ0279 від 07.09.2007 р., видаткові накладні № РН-СЛ00092 від 21.03.2007 р., № РН-СЛ00430 від 12.05.2007 р., № РН-СЛ00480 від 16.05.2007 р., № РН-СЛ00522 від 23.05.2007 р., № РН-СЛ00589 від 30.05.2007 р., № РН-СЛ00606 від 30.05.2007 р., № РН-СЛ00737 від 01.06.2007 р., № РН-С00732 від 02.07.2007 р., № РН-СЛ00756 від 20.07.2007 р., № РН-СЛ00836 від 07.09.2007 р., довіреності серії ЯМШ № 608780 від 12.05.2007 р., № 608783 від 16.05.2007 р., № 608785 від 23.05.2007 р., № 608793 від 27.06.2007 р., № 608797 від 07.09.2007 р., банківську виписку, податкові накладні, договір про переведення боргу від 28.09.2007 р., акт звірки станом на 31.12.2007 р., договір № 33/02/08 від 07.02.2008 р., акт прийому-передачі від 07.02.2008 р., акт здачі-приймання робіт та наданих послуг від 11.02.2008 р., розрахунки.

Відповідач надав відзив на позов, проти позовних вимог заперечив, вважав недоведеним позивачем факту поставки Продукції в межах Договору № 161 від 23.03.2007 р., вимоги щодо стягнення витрат на адвокатські послуги вважав необґрунтованими.

В ході розгляду справи позивач, відповідно до ст. 22 ГПК України, надав заяву, якою змінив предмет позову та просив суд, стягнути з відповідача основний борг в сумі 247 359, 84 грн., пеню в сумі 15 668, 24 грн., 3% річних в сумі 2 717, 52 грн., індекс інфляції в сумі 18 235, 96 грн., штраф в сумі 17 315 грн. 19 коп., а також покласти на відповідача витрати на оплату юридичних послуг в сумі 17 500 грн. 00 коп., та судові витрати.

Додатково через канцелярію суду позивачем надано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої проси суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 219 819, 74 грн., пеню в сумі 21 738, 66 грн., 3% річних в сумі 3 911, 58 грн., індекс інфляції в сумі 42 464, 48 грн., штраф в сумі 16 717, 38 грн., адвокатські витрати в сумі 17 500, 00 грн., а також судові витрати, пов’язані з розглядом справи у суді.

Суд розглядає позовні вимоги з урахуванням уточнень.

Строк судового розгляду справи згідно ст. 69 ГПК України продовжений заступником голови господарського суду Донецької області.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

23.03.2007 р. між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю “ТРИДЕНТА АГРО” м. Київ, та відповідачем, Фермерським господарством “Меркурій” с. Рубці, Донецької області, був укладений договір купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу № 161, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Наявні розбіжності в номері договору, що є підставою позовних вимог та номеру договору, який вказаний в накладних, акті звірки взаємних розрахунків станом на 12.03.2008 р. позивач пояснив тим, що абревіатура ДГ – СЛ є скороченою назвою Донецької філії підприємства та являє собою їх внутрішню абревіатуру (протокол від 05.05.2008 р. а.с. 122).

Згідно даного Договору позивач на умовах відстрочення платежу зобов’язався передати у власність відповідачеві Товар, визначений в додатках та/або накладних документах відпуску Товару, що э невід’ємною частиною Договору, а відповідач, в свою чергу зобов’язався прийняти Товар та сплатити за нього встановлену ціну.

У відповідності з п. 1.1, 2.1, 10.1, 10.2 Договору, сторонам укладено додаткові угоди № 1 та № 2 до договору № 161 від 23.03.2007 р., згідно яких визначено предмет, ціну та загальну суму Договору.

На виконання умов Договору позивач згідно видаткових № РН-СЛ00606 від 30.05.2007 р., № РН-СЛ00737 від 01.06.2007 р., № РН-С00732 від 02.07.2007 р., № РН-СЛ00756 від 20.07.2007 р., № РН-СЛ00836 від 07.09.2007 р. поставив відповідачеві обумовлений Товар – засоби захисту рослин на загальну суму 189 368, 46 грн.

Відповідачем Товар прийнято, що підтверджується підписами сторін на означених накладних, а також довіреностями на право отримання товарно-матеріальних цінностей серії ЯМШ № 608785 від 23.05.2007 р., № 608793 від 27.06.2007 р., № 608797 від 07.09.2007 р.

На підставі вищезазначеного, господарський суд робить висновок, що позивачем доведено факт передачі відповідачу Товару на суму 189 368, 46 грн., тобто обов’язок позивача вважається виконаним у відповідності до вимог ст. 664 ЦК України та умов Договору.

Посилання позивача на видаткові накладні № РН-СЛ00430 від 12.05.2007 р., № РН-СЛ00480 від 16.05.2007 р., № РН-СЛ00522 від 23.05.2007 р., № РН-СЛ00589 від 30.05.2007 р., судом до уваги не приймаються, оскільки, за висновками суду не охоплюється дією спірного договору № 161 від 23.03.2007 р.

Зокрема, в означених видаткових накладних в якості підстав поставки Продукції визначено рахунки-фактури № СФ-СЛ0171 від 12.05.2007 р., № СФ-СЛ0180 від 16.05.2007 р., № СФ-СЛ0191 від 23.05.2007 р., № СФ-СЛ0201 від 30.05.2007 р.

Проте, ані в накладних, ані у визначених рахунках-фактурах немає посилань на спірний договір № 161 від 23.03.2007 р.

Представлені позивачем податкові накладні № 41/13 від 12.05.2007 р., № 461/13 від 16.05.2007 р., № 498/13 від 23.05.2007 р., № 544/13 від 30.05.2007 р. в якості умов поставки також визначають наведені вище рахунки-фактури.

Водночас, за змістом п. 5.3 Договору оплата товару проводиться шляхом 100% оплати у строк до 01.10.2007 р. без виставлення рахунку-фактури.

Доводи позивача щодо відсутності між сторонами інших, окрім тих, що виникли на підставі договору № 161 від 23.03.2007 р., правовідносин судом до уваги не приймаються, оскільки згідно наявних в матеріалах справи доказах (видаткової накладної № РН-СЛ00092 від 21.03.2007 р., рахунку-фактури № СФ-СЛ0061 від 21.03.2007 р.) фактично між сторонами існували правовідносини і поза межами договору № 161 від 23.03.2007 р.

За таких обставин, враховуючи, що позовні вимоги визначені позивачем як договірні, підставою виникнення взаємних прав та обов’язків визначено саме договір № 161 від 23.03.2007 р., в позовних вимогах в частині стягнення заборгованості за видатковими накладними № РН-СЛ00430 від 12.05.2007 р., № РН-СЛ00480 від 16.05.2007 р., № РН-СЛ00522 від 23.05.2007 р., № РН-СЛ00589 від 30.05.2007 р. на суму 98 119, 20 грн. слід відмовити.

Згідно п. 5.3 Договору оплата Товару проводиться покупцем на умовах 100% оплати вартості Товару у строк до 01.10.2007 р.

Вартість отриманого Товару оплачена відповідачем частково, що підтверджується долученими до матеріалів справи банківськими виписками на суму 32 944, 00 грн., крім того в порядку, визначеними ст. 520-523 ЦК України, зобов’язання відповідача за договором № 161 від 23.03.2007 р. на суму 34 723, 92 коп., за згодою кредитора переведені на СТОВ “Дружба”, шляхом укладання трьохстороннього договору про переведення боргу від 28.09.2007 р., підписано та скріпленого печатками з боку сторін без зауважень та заперечень.

Таким чином, залишок неоплаченої відповідачем вартості Товару складає 121 700, 54 грн.

Наразі на момент прийняття рішення грошове зобов’язання відповідача перед позивачем на суму 121 700, 54 грн. залишилось не виконаним, що є порушенням вимог статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що факт заборгованості підтверджений матеріалами справи, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 121 700, 54 грн. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що у разі прострочення виконання зобов’язання Покупець сплачує на користь Продавця пеню у розмірі 0,08% від вартості неоплаченого Товару за кожен день прострочення.

Перевіривши вимогу позивача стосовно стягнення пені в сумі 21 738 грн. 66 коп., нарахованої у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 20.10.2007 р. по 18.04.2008 р., суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог в цій частині з огляду на наступне.

За змістом ст.ст. 549-550, ст.ст. 231-232 ГК України, розрахунок штрафних санкцій здійснюється виходячи з загальної суми невиконаного у строк зобов’язання, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сума простроченого відповідачем грошового зобов’язання на момент винесення рішення складає 121 700, 54 грн. , таким чином, вимоги позивача щодо стягнення пені в сумі 21 738 грн. 66 коп. підлягають лише частковому задоволенню, за арифметичним розрахунком суду в сумі 12 511, 76 грн. (140 700, 54 грн.*0,08%/100*72дня/365)+(140 700, 54 грн.*0,1%/100*92дня/366)+(121 700, 54 грн.*0,1%/100*15дня/366).

Крім того, прострочення Покупцем грошового зобов’язання за умовами пункту 8.4 Договору тягне за собою обов’язок Постачальника сплатити штраф у сумі 7% від вартості неоплаченого у строк Товару, який за розрахунком позивача складає 17 315, 19 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми штрафу, враховуючи порушення відповідачем договірних зобов’язань, вимоги позивача, з урахуванням розміру простроченого грошового зобов’язання, підлягають частковому задоволенню в сумі 9 849, 04 грн. (140 700, 54 грн. *7%/100%).

Прострочення відповідачем грошового зобов’язання також тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням трьох відсотків річних з простроченої суми, на підставі ст. 625 ЦК України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, відповідно до якого 3% річних за період з 01.10.2007 р. по 18.04.2008 р. складають 2 171,52 грн., а розмір індексу інфляції за період з жовтня 2007 р. по березень 2008 р. – 18 235, 96 грн., з урахуванням фактичного розміру заборгованості, вимоги в цій частині також підлягають задоволенню частково, за арифметичним розрахунком суду 3% річних в сумі 2 274,55 грн. (140 700, 54 грн.*3%/100*72дня/365)+(140 700, 54 грн.*3%/100*92дня/366)+(121 700, 54 грн.*3%/100*15дня/366), індекс інфляції в сумі 25 017, 94 грн. (140700,54 грн.*102,9/100*102,2/100*102,1*102,9*102,7*103,8/100).

Крім того, позивачем з посиланням на положення ст. 44 ГПК України заявлено до стягнення витрати на оплату юридичних послуг в сумі 17 500, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.02.2008 р. між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю “Незалежна юридична компанія” укладено договір про надання юридичних послуг та виконання юридичних робіт № 33/02/08.

Згідно вказаного договору, Виконавець зобов’язався надати юридичні послуги та виконати юридичні роботи, що полягають у здійсненні дій щодо стягнення з боржника заборгованості в сумі 247 359 грн. 84 коп., а також штрафних санкцій, нарахованих Виконавцем, відповідно до вимог чинного законодавства, а Замовник зобов’язався прийняти виконання юридичних робіт та надання юридичних послуг за цим Договором та сплатити встановлену суму винагородження.

На виконання умов Договору, Виконавець надав, а позивач прийняв надання послуг та виконання робіт з підготовки позовних матеріалів та надання юридичних консультацій щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 247 359 грн. 84 коп., а також розрахунку штрафних санкцій, що підтверджується актом приймання-передачі від 11.02.2008 р.

Крім того, в матеріалах справи міститься довіреність ТОВ “ТРИДЕНТА АГРО” на ім’я Багатченко Ю.В., який згідно свідоцтва про права заняття адвокатською діяльністю № 3095 від 29.11.2005 р. та на підставі наказу № 6 від 08.01.2008 р. по особовому складу здійснював представництво інтересів позивача в суді.

Позивач, в свою чергу, на виконання п. 3.1 Договору, згідно платіжного доручення № 4928 від 11.02.2008 р. здійснив оплату наданих юридичних послуг та виконаних юридичних робіт в сумі 17 500, 00 грн.

Зважаючи на викладені вище обставини та враховуючи роль адвоката у справі, зокрема, неодноразову участь представника позивача у судових засіданнях, час на підготовку матеріалів до судового слухання, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі № 39/31, розподілення судових витрат в цій частині суд здійснює з урахуванням положень ст. 49 ГПК України, пропорційно від суми задоволених вимог.

Крім того, за подання позовної заяви позивачем, згідно платіжних доручень № 4926 від 11.02.2008 р., № 5264 від 28.02.2008 р., № 6031 від 18.04.2008 р., № 6025 від 17.04.2008 оплачене державне мито в сумі 3 530 грн. 00 коп., що є більшим від встановленого законом розміру.

Відповідно до п.п. а п. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” N 7-93 від 21 січня 1993 року, за подання позовної заяви з урахуванням уточнень, позивачем мало бути сплачене державне мито в сумі 3 504 грн. 70 коп.

Надлишково сплачене державне мито в сумі 25 грн. 30 коп., відповідно до п.1 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” N 7-93 від 21 січня 1993 р. та ст. 47 ГПК України підлягає поверненню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі ст.ст. 520, 523, 525, 526, 614, 625 та 655-697, 712 ЦК України, ст. ст. 173,193, 264-271 Господарського кодексу України, п.1 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 47, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “ТРИДЕНТА АГРО” м. Київ – задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського господарства “Меркурій” с. Рубці, Донецької області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ТРИДЕНТА АГРО” м. Київ основний борг в сумі 121 700, 54 грн., пеню в сумі 21 738, 66 грн., штраф в сумі 9 849, 04 грн., 3% річних в сумі 2 274,55 грн., індекс інфляції в сумі 25 017, 94 грн., витрати за державним митом в сумі 1 805 грн. 81 коп., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 69 грн. 94 коп., витрати на оплату послуг адвоката в сумі 10 361,54 грн.

Стягнути з Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ТРИДЕНТА АГРО” м. Київ надлишково сплачене державне мито в сумі 25,30 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя