ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.05.08 р.                     Справа № 20/44

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянув увідкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м.Горлівка, в особі Краматорських електричних мереж, м.Краматорськ

до відповідача: Дочірнього підприємства „Санаторно-курортний реабілітаційний центр „Слов”янський курорт” Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофоздоровниця”, м.Слов”янськ

про стягнення 46819,63 грн.

За участю представників:

від позивача: Хомовський С.М. –дов.

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулось Відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго”, м.Горлівка, в особі Краматорських електричних мереж, м.Краматорськ, з позовом до Дочірнього підприємства „Санаторно-курортний реабілітаційний центр „Слов”янський курорт” Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофоздоровниця”, м.Слов”янськ, про стягнення 46819,63 грн., з яких 38335,86 грн. – сума інфляційних нарахувань за несвоєчасну сплату електричної енергії за жовтень 2005 р. – грудень 2007 р., 8483,77 грн. – сума 3% річних за жовтень 2005 р. – лютий 2008 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24.01.08 р. господарським судом Донецької області прийнято рішення по справі № 20/333, яким позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м.Горлівка, в особі Краматорських електричних мереж, м.Краматорськ, до Дочірнього підприємства „Санаторно-курортний реабілітаційний центр „Слов”янський курорт” Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофоздоровниця”, м.Слов”янськ, задоволені частково та на користь позивача стягнуто 175003,82 грн. – суму заборгованості за спожиту активну електричну енергію та частина судових витрат, на приписи Господарського процесуального та Цивільного кодексів України, на надані суду документи, що наявні в матеріалах справи.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на безпідставність позовних вимог.

За клопотанням сторін строк вирішення спору продовжено в порядку ч.4 ст.69 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошувались перерви з 20.03.08 р. до 10.04.08 р., з 20.05.08 р. до 28.05.08 р.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

01 квітня 2003 р. позивачем (Постачальник електричної енергії) та відповідачем (Споживач) укладено Договір, який у наступному переукладався 01.01.05 р. та 09.10.06 р., відповідно до якого позивач постачає електричну енергію відповідачеві, а останній – користується нею та сплачує позивачеві вартість електричної енергії згідно із умовами Договору та додатків до нього (п.1.1 Договору).

Додатком № 5 до Договору визначений порядок розрахунків за електроенергію (п.2) та встановлено, що оплата отриманого Споживачем рахунку здійснюється протягом не більше 5 календарних днів (п.3).

Рішенням господарського суду Донецької області від 24.01.08 р. по справі № 20/333 позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м.Горлівка, в особі Краматорських електричних мереж, м.Краматорськ, до Дочірнього підприємства „Санаторно-курортний реабілітаційний центр „Слов”янський курорт” Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофоздоровниця”, м.Слов”янськ, про стягнення 1431345,24 грн. – суми заборгованості за електричну енергію, спожиту відповідачем у період травня 2003 р. – вересня 2007 р. задоволені частково, а саме – з відповідача на користь позивача стягнуто 175003,82 грн. – суму заборгованості та частину судових витрат. Провадження у справі щодо вимог про стягнення 1640,50 грн. – припинено за відсутністю предмету спору.

Зазначене рішення набрало законної сили.

У лютому 2008 р. позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення з відповідача 46819,63 грн., з яких 38335,86 грн. – сума інфляційних нарахувань за несвоєчасну сплату електричної енергії за жовтень 2005 р. – грудень 2007 р., 8483,77 грн. – сума 3% річних за жовтень 2005 р. – лютий 2008 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на вищезазначене рішення, на приписи ст.35 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.599, 625 Цивільного кодексу України та на надані суду документи.

Відповідач позову не визнав у зв’язку із відсутністю підстав для його направлення до суду.

Згідно із ст.4-2) Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) зазначеного кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За змістом ст.35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно із ст.43 зазначеного кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як вбачається зі змісту рішення господарського суду Донецької області від 24.01.08 р. по справі № 20/333, протягом травня 2003 р. – вересня 2007 р. позивач постачав відповідачеві електричну енергію, яку відповідач не сплатив у повному обсязі.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, вирішуючи питання про стягнення з боржника сум, нарахованих у зв’язку із інфляційними процесами, та сум 3% річних, суд має, крім іншого, встановити час прострочення виконання грошового зобов’язання .

За змістом укладеного сторонами договору, відповідач зобов’язаний протягом 5 календарних днів сплатити отриманий від позивача рахунок на сплату спожитої електричної енергії.

Таким чином, у даному випадку вирішення питання щодо тривалості періоду прострочення відповідачем виконання грошового зобов’язання на користь позивача безпосередньо залежить від доказів, що підтверджують факт отримання (конкретну дату) відповідачем кожного рахунку позивача.

Дані факти рішенням господарського суду від 24.01.08 р. по справі № 20/333 не встановлені.

Надані позивачем під час розгляду справи № 20/44 копії рахунків, реєстрів відправленої кореспонденції, листів, що наявні в матеріалах справи, не містять даних про те, коли саме позивачем були направлені відповідачеві та отримані останнім рахунки на сплату спожитої електричної енергії.

Так, на рахунках відсутні дані про їх реєстрацію відповідачем у журналі вхідної кореспонденції.

Досліджені за участю представників сторін у судовому засіданні 20.05.08 р. книги відповідача про реєстрацію вхідної кореспонденції за період 09.07.04 р. – 29.12.06 р. та за 2007 р. зазначених даних також не містить.

Реєстри відправленої кореспонденції містять дані про відповідача як адресата, однак з даних реєстрів не вбачається, яку саме кореспонденцію було направлено відповідачеві.

Таким чином, позивач не підтвердив належними доказами конкретного моменту, з якого почався перебіг прострочення відповідачем виконання грошового зобов’язання за кожним рахунком.

За даних обставин суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, у зв’язку з чим у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати – покласти на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 33, 35, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.526, 530, 625 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову – відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 28.05.08 р.

Повний текст рішення підписано 02.06.08 р.

Суддя

Надруковано 3 примірники:

1- позивачеві;

1 – відповідачеві;

1 – у справу