КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
___________________________________________
П О С Т А Н О В А

17.07.08 р.                                                                                          № 09/3890

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Міщенко П. К. (доповідач по справі),

суддів:

Шевченко В. Ю.

Шкурдової Л. М.

при секретарі судового засідання: Єрмак Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-транспортної компанії «Міжнародний аеропорт Черкаси»на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.06.2007 року у справі № 09/3890 (суддя Курченко Н.М.)

за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-транспортної компанії «Міжнародний аеропорт Черкаси»

до          Черкаської міської ради

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

1) Приватна промислово-будівельна фірма «НАСА»

2) Кафлевський Сергій Володимирович

про стягнення 17 544 226,55 грн.

за участю представників: не з’явилися

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-транспортна компанія «Міжнародний аеропорт Черкаси»звернулось до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до Черкаської міської ради про стягнення з відповідача 17 544 226,55 грн. збитків, завданих неналежним виконанням та розірванням в односторонньому порядку договору концесії.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22.11.2004 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 09/3890.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11.01.2005 року по справі № 09/3890 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору з правами передбаченими ст. 27 ГПК України, на стороні позивача Приватну промислово-будівельну фірму «НАСА».

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 21.05.2007 року по справі № 09/3890 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача громадянина Кафлевського Сергія Володимировича.

В ході розгляду справи № 09/3890 в суді першої інстанції, представником позивача уточнено розрахунки суми збитків, шляхом внесення арифметичних поправок, в результаті чого зменшено суму збитків від витрат на охорону об’єкта концесії до 407 692, 28 грн. та на підготовку аеродрому до експлуатації –до 144589, 90 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості, яку позивач просить суд стягнути з відповідача, з урахуванням уточненого розрахунку, складає 17 098 927, 44 грн.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.06.2007 року у справі № 09/3890 ТОВ «ВТК «Міжнародний аеропорт Черкаси» в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням господарського суду першої інстанції, ТОВ «Виробничо-транспортна компанія «Міжнародний аеропорт Черкаси»звернулось до Київського міжобласного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 05.07.2007 року, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 25.06.2007 року у справі № 09/3890 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 31.07.2007р. апеляційну скаргу повернуто на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-транспортна компанія «Міжнародний аеропорт Черкаси»повторно звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 20.08.2007 року, в якій просило скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 25.06.2007 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Водночас, до апеляційної скарги додавалось клопотання б/н від 20.08.2007р. про відновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Однак, ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 01.10.2007 року відмовлено ТОВ «Виробничо-транспортній компанії «Міжнародний аеропорт Черкаси»на підставі ст. 53 ГПК України у відновленні пропущеного процесуального строку на оскарження рішення господарського суду Черкаської області від 25.06.2007 року в апеляційному порядку та вдруге повернуто апеляційну скаргу заявнику.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВТК «Міжнародний аеропорт Черкаси»втретє звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 08.10.2007 року, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції по справі № 09/3890 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Крім того, заявником подано клопотання б/н від 08.10.2007р. про відновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення від 25.06.2007 року.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.10.2007 року апеляційна скарга ТОВ «ВТК «Міжнародний аеропорт Черкаси»втретє повернута без розгляду на підставі ст. 53, ч. 2 ст. 93 ГПК України, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 93 ГПК України кінцевим строком подачі апеляційної скарги є 25.09.2007 року.

Не погодившись з таким рішенням Київського міжобласного апеляційного господарського суду, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу господарського суду апеляційної інстанції у даній справі від 26.10.2007 року та направити апеляційну скаргу на розгляд по суті до апеляційного господарського суду.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.03.2008 року касаційну скаргу ТОВ «ВТК «Міжнародний аеропорт Черкаси»задоволено; ухвалу Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.10.2007 року у справі № 09/3890 скасовано; справу направлено до Київського міжобласного апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.

Розгляд апеляційної скарги ТОВ «Виробничо-транспортної компанії «Міжнародний аеропорт Черкаси»доручено колегії суддів в складі головуючого судді Міщенка П.К., суддів Шевченка В.Ю. та Яковлєва М.Л.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 09.06.2008 року відновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробничо-транспортній компанії «Міжнародний аеропорт Черкаси»строк на апеляційне оскарження, прийнято до провадження апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.06.2007 року по справі № 09/3890, розгляд якої призначено на 26.06.2008 року.

У судове засідання, призначене на 26.06.2008 року, сторони та треті особи не з’явилися, повноважних представників не направили. Однак, через канцелярію апеляційного господарського суду від відповідача, Черкаської міської ради, надійшли телеграма вх. від 24.06.2008 року та клопотання вх. від 25.06.2008 року, а також від заявника апеляційної скарги, ТОВ «ВТК «Міжнародний аеропорт Черкаси», надійшла телеграма вх. від 26.06.2008 року, в яких сторони повідомили про неможливість явки їх повноважних представників у судове засідання, у зв’язку з чим розгляд апеляційної скарги просили відкласти на іншу дату. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, Приватна промислово-будівельна фірма «НАСА»та Кафлевський Сергій Володимирович, про поважність причин неявки їх представників суд не повідомили, хоча про час, дату та місце засідання суду повідомлялися належним чином, направленою за їх місцезнаходженням ухвалою суду.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.06.2008 року розгляд апеляційної скарги у справі № 09/3890 відкладено на 17.07.2008 року.

Відповідно до Розпорядження заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 10.07.2008 року змінено склад колегії суддів у даній справі, здійснено заміну судді Яковлєва М.Л. на суддю Шкурдову Л.М.

Сторони та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача не скористалися наданим їм процесуальним правом на участь уповноважених представників в судовому засіданні апеляційного господарського суду 17.07.2008 року, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час, дату та місце засідання суду повідомлялися належним чином, направленою за їх місцезнаходженням ухвалою суду, докази чого наявні в матеріалах справи.

Враховуючи те, що явка сторін та третіх осіб в судове засідання не визнавалася обов’язковою, наявних в матеріалах справи документів достатньо для її розгляду, колегія суддів, порадившись, прийшла до висновку, що відсутність представників сторін та третіх осіб не перешкоджає, відповідно до положень ст. ст. 75, 96, 99 ГПК України, розгляду апеляційної скарги по суті.

Заслухавши суддю доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційний господарський суд встановив, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-транспортної компанії «Міжнародний аеропорт Черкаси»задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-транспортної компанії «Міжнародний аеропорт Черкаси»вмотивована тим, що між відповідачем по справі, Черкаською міською радою (концесієдавець), та позивачем, ТОВ «ВТК «Міжнародний аеропорт Черкаси»(концесіонер) 16.09.2003 року укладено договір концесії (Договір). Однак, концесієдавець (відповідач по справі) не виконав свої зобов'язання, передбачені п. 5 Договору; незважаючи на неодноразові звернення, в порушення умов Договору відповідачем не надано в користування позивачу земельну ділянку, не передано проектну, технічну документацію на обладнання і технічні паспорти на транспортні засоби та авіаційну техніку, що унеможливлювало здійснення концесійної діяльності; в порушення Закону України «Про концесії»не здійснено заходи щодо ліквідації комунального підприємства, майно якого передано в концесію, внаслідок чого майно, яке юридично оформлене як таке, що передано в концесію, фактично знаходилося у володінні комунального підприємства; дії відповідача створили умови, за яких концесіонер по Договору (позивач) не міг здійснювати господарську діяльність та вимушено ніс витрати по утриманню майна концесієдавця (відповідача); невиконання концесійного договору концесієдавцем (відповідачем) завдало концесіонеру (позивачу) збитки на загальну суму 17 544 226,55 грн. у вигляді витрат, які здійснив концесіонер у зв'язку з невиконанням договору, а також збитки у вигляді не одержаних доходів, які він одержав би у разі належного виконання зобов'язань концесієдавцем (відповідачем).

До складу збитків, які позивач просить стягнути на його користь з відповідача входять:

- витрати по зберіганню майна КП «Аеропорт Черкаси», яке не передано концесіонеру (позивачу) в сумі 1 369 288, 76 грн.;

- витрати на поліпшення переданого в концесію майна, а саме капітальний ремонт покрівлі електролабораторії, капітальний ремонт покрівлі приміщень технічних бригад, капітальний ремонт покрівлі будівлі аеровокзалу, капітальний ремонт покрівлі приміщень ПММ (склад спеціальних рідин, насосної та лабораторії палива), капітальний ремонт покрівлі КПП - 1, капітальний ремонт кабінету № 25 споруди Б - 2 аеропорту, капітальний ремонт депутатського залу в приміщенні аеровокзалу, встановлення електроопалювальної системи в приміщенні аеровокзалу, в сумі 216 072, 00 грн.;

- витрати на охорону об'єкта концесії у відповідності до вимог нормативно-правових актів, пов’язаних з особливостями здійснення концесійної діяльності в сфері експлуатації аеропортів, в сумі 444 457, 00 грн.;

- витрати на підготовку до експлуатації аеродрому в сумі 170 381, 50 грн.;

- витрати на оплату праці найманих працівників, відповідно до укладених трудових договорів, за період з вересня 2003 року по жовтень 2004 року, в сумі 340 710, 39 грн.;

- витрати та не отриманий дохід від базування на аеродромі повітряних суден інших авіакомпаній в сумі 1 573 726, 00 гри.;

- не отриманий дохід від неможливості використання переданих в концесію повітряних суден в сумі 6 877 030, 80 грн.;

- не отриманий дохід від неможливості використання складу паливно-мастильних матеріалів, що входить до складу майна, переданого в концесію в сумі 929 788, 53 грн.;

- збитки від неможливості залучення інвестиційних коштів у вигляді не отриманого доходу в сумі 5 622 771, 57 грн.

З урахуванням зазначеного та відповідно до ст. 24 Закону України «Про концесії», позивач просив відшкодувати йому збитки завдані невиконанням відповідачем концесійного договору.

Відмовляючи повністю Товариству з обмеженою відповідальністю «ВТК «Міжнародний аеропорт Черкаси»в задоволенні вимог, господарський суд першої інстанції обґрунтував оскаржуване рішення від 25.06.2007 року по даній справі тим, що в межах прав, передбачених п. 4 ч. 1 укладеного між сторонами згідно з вимогами Закону України «Про концесії»від 16 липня 1999 року Договору концесії та ст. 17 ЗУ «Про концесії», відповідач здійснив контроль за дотриманням концесіонером (позивачем) умов вказаного Договору, за результатами якого складено двосторонній акт перевірки від 02 лютого 2004 року. Представники позивача не підписали акт перевірки, заперечення та спростування, виявлених перевіркою обставин та порушень умов Договору, позивач не надав.

Так, перевіркою виконання умов Договору встановлено, що комісією, утвореною розпорядженням виконавчого органу концесієдавця (відповідача) від 10.09.2003 року № 255-л, здійснена передача майна концесії позивачу, про що складені відповідні акти приймання-передачі від 03.10.2003 року, 10.12.2003 року, 17.12.2003 року.

10.11.2003 року, 09.12.2003 року відповідач звертався до позивача з вимогою усунути порушення виконання умов договору концесії.

Рішенням п'ятої сесії Черкаської міської ради від 24.03.2004 року №5-479 відповідно до п. 1 ст. 13, п. 2 ст. 16, п. 2 ст. 14 ЗУ «Про концесії», ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.4 Закону України «Про власність»концесійний договір розірвано, у зв’язку з невиконанням концесіонером (позивачем) п.п. 3, 8, 11 концесійного договору, та визнано такими, що втратили чинність рішення міської ради від 10.12.2002 року № 3-70 «Про надання концесії на об'єкт права комунальної власності КП «Аеропорт Черкаси», від 04.09.2003 року №№ 3-606, 3-607 «Про затвердження концесійного договору», «Про ліквідацію КП «Аеропорт Черкаси»та рішення виконавчого комітету від 16.09.2003 року № 963 «Про реєстрацію концесійного договору».

19.11.2004 року у зв'язку з розірванням договору концесії, ухилення посадових осіб позивача від передачі об'єкта концесії, комісія відповідача розпочала передачу майна, яке надано в концесію, в односторонньому порядку.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 27.01.2006 року у справі № 15-09/1616а за позовом Черкаської міської ради до ТОВ «ВТК «Міжнародний аеропорт Черкаси», позивачу відмовлено в задоволенні вимог про розірвання Концесійного договору від 16 вересня 2003 року.

Враховуючи зазначене, керуючись положеннями ст.ст. 18, 20, 21 ЗУ «Про концесії», ст.ст. 193, 216, 218, 224 Господарського кодексу України, ст.ст. 94, 123 Земельного кодексу України, з урахуванням положень укладеного між сторонами Договору, фактів встановлених у судових рішеннях від 27.01.2006 року по справі № 15-09/1616а та від 07.07.2006 року по справі № 01/1820, місцевий господарський суд дійшов висновку, що відшкодування збитків є видом господарських санкцій, під якими заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, способом захисту прав та законних інтересів потерпілої сторони від правопорушень; право на відшкодування збитків, завданих невиконанням умов договору, у разі порушення його концесієдавцем, а також відшкодування витрат у зв’язку із зробленими поліпшеннями або вартість створеного (придбаного) майна в частині, що не була компенсована концесіонером у результаті концесійної діяльності, виникає у концесіонера з вимогою концесієдавця про його розірвання, однак концесійний договір на вимогу концесієдавця не розірвано; ПП «Кажан»право стягнення вартості наданих послуг за охорону передав концесієдавцю; відсутність у користуванні земельної ділянки, неможливість використання складу паливно-мастильних матеріалів, не знаходяться у причинному зв'язку між порушеннями та наслідками, на які позивач посилається; позивач не задекларував в установленому законом порядку право на користування землею; заявлений позивачем неодержаний доход (втрачена вигода), на який він за його доводами мав право розраховувати, не є об'єктивно підтвердженим; в порушення п. 8 Договору концесії позивач не погодив з концесієдавцем передачу третім особам майнових прав; виконувати роботи по відновленню та реконструкції аеропорту, утримувати об'єкт концесії в належному технічному стані є договірним обов'язком концесіонера, відповідно, витрати, пов'язані з концесійною діяльністю, покладаються на нього; позивач визнаний банкрутом, а отже неспроможний здійснювати концесійну діяльність.

Відповідач, як повноважний представник територіальної громади міста Черкаси, якій належить об'єкт концесії, відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зобов'язаний був вживати заходів по збереженню комунального майна КП «Аеропорт Черкаси»та забезпеченню його належного використання. Тому в установленому порядку обґрунтовано здійснював контроль за використанням об'єкта концесії. Відповідач довів, що ним вжито належні заходи для недопущення господарського правопорушення зі сторони концесіонера.

Вимоги апеляційної скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТК «Міжнародний аеропорт Черкаси»ґрунтуються на тому, що позивач, заявляючи свої вимоги до позивача виходив з того, що концесієдавець (відповідач) фактично розірвав договір концесії рішенням Черкаської міської ради від 24.03.2004 року, що у підсумку призвело до зупинення дії Договору та заподіяння збитків позивачу; приймаючи оскаржуване рішення від 25.06.2007 року Господарський суд Черкаської області не врахував ту фактичну обставину справи, що відповідач незаконно, без рішення суду, заволодів об’єктом концесії; відповідач фактично від моменту підписання концесійного договору не виконав його –не передав технічної документації на техніку та будівлі, не оформив належним чином право користування земельною ділянкою під аеродромом; позивач має на меті захистити своє порушене право на виконання та дотримання концесійного договору, судом першої інстанції не взято до уваги вимоги ст. 21 ЗУ «Про концесії», чим порушено норми матеріального права; судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки не досліджено повно та всебічно докази по справі. За таких обставин, заявник апеляційної скарги, вважає що рішення прийнято на підставі висновків, які не відповідають обставинам справи із порушенням норм процесуального права, у зв’язку з чим підлягає скасуванню.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до рішення третьої сесії Черкаської міської ради від 04.09.2003 року № 3-606 на підставі ст.ст. 9, 14 Закону України «Про концесії», ст. 60 Закону України «Про місце самоврядування в Україні», ст. 4 Закону України «Про власність»та на виконання рішення міської ради від 10.12.2002 року № 3-70 «Про надання концесії на об’єкт права комунальної власності Комунальне підприємство «Аеропорт Черкаси», з метою ефективного використання майна міської комунальної власності та задоволення потреб територіальної громади міста, вирішено затвердити концесійний договір між Черкаською міською радою (концесієдавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-транспортна компанія «Міжнародний аеропорт Черкаси»(концесіонер), укласти договір оренди земельної ділянки, необхідної для здійснення концесійної діяльності, у встановленому порядку, зареєструвати концесійний договір у виконавчому комітеті Черкаської міської ради, протягом п’яти днів після реєстрації концесійного договору у виконавчому комітеті Черкаської міської ради подати до Фонду державного майна України документи та матеріали відповідно до п. 3 Положення «Про реєстр концесійних договорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2000 року № 72.

Відповідно до рішення третьої сесії Черкаської міської ради від 04.09.2003 року № 3-607 на підставі п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місце самоврядування в Україні», ст. 23 Закону України «Про концесії»та рішення міської ради від 10.12.2002 року № 3-70 «Про надання концесії на об’єкт права комунальної власності Комунальне підприємство «Аеропорт Черкаси», вирішено ліквідувати Комунальне підприємство «Аеропорт Черкаси», майно якого передати в концесію Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробничо-транспортна компанія «Міжнародний аеропорт Черкаси», доручено міськвиконкому створити ліквідаційну комісію та провести всі заходи по ліквідації комунального підприємства згідно з чинним законодавством, фінансовому управлінню та управлінню власністю міста розробити Програму ліквідації Комунального підприємства «Аеропорт Черкаси».

Розпорядженням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 10.09.2003 року № 255-л утворено комісію по передачі в концесію майна Комунального підприємства «Аеропорт Черкаси».

16.09.2003 року між Черкаською міською радою (концесієдавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-транспортна компанія «Міжнародний аеропорт Черкаси» (концесіонер) укладено концесійний договір, відповідно до умов якого концесієдавець надав на 49 років концесіонеру право істотного поліпшити та здійснити експлуатацію з метою задоволення громадських потреб у сфері експлуатації аеропортів за умови сплати концесійних платежів та виконання інших умов договору.

Відповідно до рішення від 16.09.2003 року № 964 виконавчого комітету Черкаської міської ради зареєстровано концесійний договір між Черкаською міською радою (концесієдавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-транспортна компанія «Міжнародний аеропорт Черкаси»(концесіонер), розташованим в м. Черкаси по вул. Смілянській, 168.

На виконання умов договору передача майна позивачу (концесіонеру) здійснена утвореною відповідно до розпорядження виконавчого комітету Черкаської міської ради від 10.09.2003 року № 255-л комісією, про що складено в установленому порядку акти приймання –передачі від 03.10.2003 року № 1, від 10.12.2003 року № 2, від 17.12.2003 року № 3.

З матеріалів справи також вбачається, досліджено та встановлено господарським судом першої інстанції, відповідач (концесієдавець) неодноразово звертався до позивача (концесіонера) з вимогою про належне виконання умов укладеного між сторонами Договору концесії. Однак, у зв’язку із систематичним порушенням позивачем істотних та додаткових умов Договору, відповідно до рішення п'ятої сесії Черкаської міської ради від 24.03.2004 року № 5-479 на підставі п. 1 ст. 13, п. 2 ст. 16, п. 2 ст. 14 ЗУ «Про концесії», ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.4 Закону України «Про власність»вирішено розірвати концесійний договір, доручено заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та управлінню власністю міста провести заходи щодо розірвання концесійного договору згідно з чинним законодавством України визнати такими, що втратили чинність рішення міської ради від 10.12.2002 року № 3-70 «Про надання концесії на об'єкт права комунальної власності КП «Аеропорт Черкаси», від 04.09.2003 року №№ 3-606, 3-607 «Про затвердження концесійного договору», «Про ліквідацію КП «Аеропорт Черкаси» та рішення виконавчого комітету від 16.09.2003 року № 963 «Про реєстрацію концесійного договору».

19.11.2004 року, враховуючи систематичні порушення позивачем (концесіонером) умов Договору, в межах прав передбачених Договором та ЗУ «Про концесії»відповідач (концесієдавець), у зв’язку з ухиленням посадових осіб позивача від повернення об’єкту концесії, створив комісію та розпочав передачу майна, яке надано в концесію, в односторонньому порядку.

На виконання рішення міської ради від 24.03.2004 року № 5-479, відповідач по даній справі (концесієдавець) звернувся з позовною заявою до позивача по даній справі (концесіонер) про розірвання концесійного договору від 16.09.2003 року.

Відповідно до ухвали Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 27.01.2006 року по справі № 15-09/1616а, яка відповідно до ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набрала законної сили, в задоволенні позовних вимог про розірвання концесійного договору від 16.09.2003 року відмовлено.

Позивач звернувся до господарського суду з вимогами стягнути з відповідача збитки, завдані неналежним виконанням останнім своїх зобов’язань відповідно до укладеного між сторонами Договору та розірванням його в односторонньому порядку.

Згідно прикінцевих положень Господарського кодексу України (ГК України), який набрав чинності з січня 2004 року, до господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов'язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про концесії»за невиконання або за неналежне виконання умов концесійного договору, у тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, крім випадків, передбачених цим Законом, сторони несуть відповідальність, встановлену законами України та концесійним договором.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, про стягнення яких заявив позивач входять, зокрема, витрати на поліпшення переданого в концесію майна, витрати на охорону об'єкта концесії у відповідності до вимог нормативно-правових актів, пов’язаних з особливостями здійснення концесійної діяльності в сфері експлуатації аеропортів, витрати на підготовку до експлуатації аеродрому, витрати на оплату праці найманих працівників, відповідно до укладених трудових договорів, за період з вересня 2003 року по жовтень 2004 року.

Вказані витрати, як вірно встановлено Господарським судом Черкаської області, відповідно до вимог ст. 18 ЗУ «Про концесії»та п. 8 Договору є договірними зобов’язаннями позивача (концесіонера), пов’язані з концесійною діяльністю та відповідно покладаються на останнього.

Інші збитки у виді неодержаного доходу (втрачена вигода), на які позивач мав право розраховувати, як вбачається з матеріалів справи, досліджено та встановлено місцевим господарським судом, з висновками якого погоджується колегія суддів апеляційного господарського суду є не обґрунтованими та об’єктивно не підтверджені.

Статтею 20 ЗУ «Про концесії»встановлено, що передача об'єктів у концесію не зумовлює перехід права власності на цей об'єкт до концесіонера та не припиняє права державної чи комунальної власності на ці об'єкти. Майно, створене на виконання умов концесійного договору, є об'єктом права державної чи комунальної власності. Майно, яке придбав концесіонер на виконання умов концесійного договору, належить йому на праві власності та може переходити у власність держави або територіальної громади після закінчення строку дії концесійного договору відповідно до умов, передбачених цим Законом та концесійним договором. Концесіонеру належить право власності на прибуток, отриманий від управління (експлуатації) об'єкта концесій, а також на продукцію, отриману в результаті виконання умов концесійного договору. Амортизаційні відрахування, нараховані на основні фонди, отримані у концесію або створені у зв'язку з виконанням умов концесійного договору, залишаються у розпорядженні концесіонера і використовуються виключно на відновлення основних фондів, отриманих у концесію або створених у зв'язку з виконанням умов концесійного договору. Концесіонер має право відповідно до умов концесійного договору за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення майна, отриманого в концесію. Право власності на поліпшене, реконструйоване, технічно переоснащене майно залишається відповідно за державою або територіальною громадою. Концесіонер має право на адекватне і ефективне відшкодування витрат, зроблених у зв'язку з поліпшенням майна, отриманого в концесію, за рахунок отриманого прибутку, якщо інше не передбачено концесійним договором.

Пунктом 18 Договору передбачено, що після здійснення поліпшень майно, передане у концесію, а також майно, придбане концесіонером для здійснення концесійної діяльності, залишається у власності територіальної громади міста Черкаси.

Крім того, пунктом 19 Договору передбачено, що концесієдавець зобов'язаний відшкодувати концесіонеру витрати, зроблені ним у зв'язку із поліпшеннями, або вартість створеного (придбаного) майна в частині, що не була компенсована концесіонером у результаті концесійної діяльності за умови дострокового припинення дії договору на вимогу концесієдавця.

Статтями 16, 17 ЗУ «Про концесії»та п. 4 Договору передбачено, право концесієдавця право вимагати дострокового розірвання концесійного договору достроково в разі порушення концесіонером договору його умов. В такому випадку концесійний договір може бути розірвано за рішенням суду (ст. 15 ЗУ «Про концесії»)

Як вже зазначалося вище, відповідно до відповідно до ухвали Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 27.01.2006 року по справі № 15-09/1616а, концесійний договір від 16.09.2003 року не припинив свою дію.

Однак, позивач в обґрунтування своїх вимог, зазначив, що відповідно до рішення Черкаської міської ради від 24.03.2004 року № 5-479, договір концесії розірвано відповідачем в односторонньому порядку, що не підтверджується наданими сторонами до справи доказами.

З матеріалів справи вбачається, встановлено судом першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія апеляційного господарського суду, позивач по справі не виконував належним чином своїх зобов’язань відповідно до укладеного між сторонами Договору, зокрема, позивачем систематично порушувалися умови щодо фінансування об’єкта концесії та здійснення внесків, в порушення п. 27 Договору не вчинено дій по страхуванню об’єкта концесії, в порушення вимог п. 8 Договору, виконуванні роботи спрямовані на відновлення та реконструкцію аеропорту, а також заключні з цією метою договори з третіми особами, не погоджено з відповідачем (концесієдавцем).

Позивач в своїй позовній заяві та апеляційній скарзі наголошує на тому, що відповідач в порушення умов Договору не передав в користування земельну ділянку, що унеможливило здійснення концесійної діяльності, оскільки документи на право володіння земельною ділянкою є головними документами при проведенні робіт по підготовці концесії до експлуатації.

Як встановлено Господарським судом Черкаської області, позивач не задекларував в установленому порядку право на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про концесії»(в редакції, що діяла на момент укладання Договору) істотною умовою договору концесії є, зокрема, умови надання земельної ділянки, якщо вона необхідна для здійснення концесійної діяльності. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті, якщо для здійснення концесійної діяльності необхідна земельна ділянка, договір оренди земельної ділянки або акт про надання земельної ділянки у користування додаються до концесійного договору. Положення ст. 17 вказаного Закону та п. 5 Договору зобов’язують відповідача (концесієдавця) для здійснення концесійної діяльності забезпечити надання земельної ділянки у порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до рішення третьої сесії Черкаської міської ради від 04.09.2003 року № 3-606, вирішено укласти договір оренди земельної ділянки, необхідної для здійснення концесійної діяльності, у встановленому порядку.

Господарським судом першої інстанції встановлено, з чим також погоджується колегія суддів апеляційного господарського суду, позивач не надав суду доказів на підтвердження виконання ним вимог ст.ст. 94, 123, 124 Земельного кодексу України та рішення Черкаської міської ради, шляхом надання документації відповідно до встановленого порядку оформлення документації на підставі якої виникає право користування землею, не надано розрахунку земельного податку та інформації щодо сплати земельного податку, що підтверджується матеріалами справи.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати по зберіганню майна КП «Аеропорт Черкаси», яке не передано концесіонеру (позивачу), як вбачається з матеріалів справи, консеційним договором не передбачено обов’язок позивача зберігати вказане майно, інших договорів з метою вчинення таких дій між сторонами не укладено. Крім того, право стягнення вартості наданих послуг по охороні майна, ПП «Кажан»передано відповідачу (концесієдавцю), що розглянуто у справі про банкрутство позивача.

Крім того, позивач в апеляційній скарзі зазначив, що судом першої при винесенні оскаржуваного рішення не врахував факту того, що відповідач незаконно повернув без рішення суду об’єкт концесії.

Статтею 21 «Про концесії»Положення законодавства щодо захисту права власності поширюється на концесіонера щодо захисту його права на майно, отримане (створене) ним відповідно до умов концесійного договору. Концесіонер може вимагати повернення майна, отриманого ним відповідно до умов концесійного договору, з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні ним, відшкодування шкоди, завданої майну громадянами, юридичними особами, концесієдавцем.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач не вчиняв відповідних дій на захист свого права на майно (об’єкт концесії).

Відповідно до положень ст. 226 ГК України сторона господарського зобов'язання позбавляється права на відшкодування збитків у разі якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов'язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього, крім випадків, якщо законом або договором не передбачено інше. Не підлягають відшкодуванню збитки, завдані правомірною відмовою зобов'язаної сторони від подальшого виконання зобов'язання.

У відповідності до п. 4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, обставини на яких ґрунтуються вимоги, викладені в позовній заяві та апеляційній скарзі, заявником не доведені належними доказами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 29 грудня 1976 року "Про судове рішення" рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відтак, доводи скаржника про порушення Господарським судом Черкаської області вимог щодо належності та повноти дослідження доказів, що мають значення для справи, не правильного застосування норм матеріального та процесуального права колегія суддів апеляційного господарського суду вважає недоведеними та необґрунтованими.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду, погоджується з висновками суду першої інстанцій та не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції від 25.06.2007 року у даній справі.

Керуючись п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ЗУ «Про концесії», Господарським кодексом України, ст.ст. 4-2, 4-3, 4-5, 4-7, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-транспортної компанії «Міжнародний аеропорт Черкаси»на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.06.2007 року у справі № 09/3890 залишити без задовольнити.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 25.06.2007 року у справі № 09/3890 залишити без змін.

Копії постанови апеляційного господарського суду надіслати учасникам провадження.

Матеріали справи № 09/3890 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя:                                                                      Міщенко П. К.

Судді:

Шевченко В. Ю.

Шкурдова Л. М.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.07.2008 року