ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.05.08 Справа №2/6-08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Мойсеєнко Т. В. судді Мойсеєнко Т. В. , Кричмаржевський В.А. , Хуторной В.М.

при секретарі Пересада О.В.

за участю представників:

позивача – Швигар Л.Б., довіреність № 6 від 01.10.2007р.;

відповідача-1 – Самойленко І.І., довіреність № 2 від 14.04.2008р.;

відповідача-2 – Учень О.О., довіреність № 30 – 19/58 від 03.01.2008р. юрисконсульт;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 2/6-08 та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бласко Бриз Лайн», м.Одеса

на рішення господарського суду Херсонської області від 14.02.2008р. у справі № 2/6-08

за позовом Приватного підприємства «Дніпрочарт», м. Херсон

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Бласко Бриз Лайн», м.Одеса

до відповідача-2 Державного підприємства Херсонський морський торговельний порт, м.Херсон

про стягнення суми

Встановив:

Рішенням господарського суду Херсонської області від 14.02.2008р. у справі № 2/6-08 (суддя Скобєлкін С.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бласко Бриз Лайн», м.Одеса на користь Приватного підприємства «Дніпрочарт» 52 734,87грн. боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 1202,54 грн. штрафу. Судові витрати покладено на відповідача-1. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду прийнято з посиланням на ст.ст. 91, 116, 117, 118 Кодексу торговельного мореплавства України, ч.1 ст.218, ст. 625 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 224, 229, 231 ГК України та мотивовано тим, що відшкодуванню позивачу підлягають витрати зроблені приватним підприємством «Дніпрочарт», як морським агентом, на оплату портових зборів по судну «Sea Shell» та вартості послуг, наданих цьому судну під час його навантаження у порту Херсон. Оскільки відповідач-1, як судновласник судну «Sea Shell» не виконав свої обов’язки в порядку, встановленому законом, з відшкодування морському агенту витрат необхідних для супроводження судна «Sea Shell», зроблених останнім від його імені та за його згодою, то вимоги щодо стягнення сум судну «Sea Shell» боргу з урахуванням індексу інфляції та штрафних санкцій суд визнав обгрунтованими судну «Sea Shell». В частині стягнення збитків з відповідача-1 та в частині задоволення вимог до відповідача-2 суд відмовив у зв’язку з недоведеністю цих вимог.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Бласко Бриз Лайн» просить скасувати повністю рішення господарського суду Херсонської області від 14.02.2008р. у справі № 2/6-08 у зв’язку з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права та неповним з’ясуванням обставин справи і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Свої доводи відповідач-1 обґрунтовує тим, що ніякої угоди морського агентування іноземного судна «Sea Shell» (прапор Грузії) у період з 29.09.2007р. по 04.10.2007р. під час навантаження на причалах ВАТ «Херсонський суднобудівний завод» та Херсонського морського торговельного порту між ПП «Дніпрочарт» та ТОВ «Бласко Бриз Лайн» не укладалося. Також заявник апеляційної скарги стверджує, що ПП «Дніпрочарт» не доведено факту одержання ТОВ «Бласко Бриз Лайн» проформи дисбурментського рахунку від 30.09.2007р. Єдиним документом про сплату портових зборів та інших платежів є лист № А-842/07 від 25.12.2007р., який був одержаний ТОВ «Бласко Бриз Лайн» від ПП «Дніпрочарт». До того ж, безпідставним вважає скаржник посилання суду на те, що гарантійний лист № 126 від 09.11.2007р. був направлений ТОВ «Бласко Бриз Лайн» електронною поштою ПП «Дніпрочарт» про надання гарантії з оплати дисбурментського рахунку, так як відповідач-1 неодноразово вказував на те, що жодного гарантійного листа на адресу позивача не направляв. Наданий позивачем суду начебто оригінал гарантійного листа викликає сумнів щодо достовірності підпису та печатки, проте суд першої інстанції не надав цьому належної оцінки. Крім того, апелянт зазначає, що для того, щоб ТОВ «Бласко Бриз Лайн» мало правові підстави для сплати рахунків ПП «Дніпрочарт» в іноземній валюті за агентські послуги, які були надані судну«Sea Shell» необхідно наявність договору про надання агентських послуг між ТОВ «Бласко Бриз Лайн» та ПП «Дніпрочарт» та валютної виручки, яка надійшла від STENSON ALLIANCE CORP (Панама) за надання таких агентських послуг. Зі змісту договору від 27.09.2007р. укладеного між ТОВ «Бласко Бриз Лайн» та STENSON ALLIANCE CORP (Панама) вбачається, що оплата агентських послуг буде здійснюватись фрахтувальником STENSON ALLIANCE CORP (Панама), у зв’язку з чим, при підписанні чартеру на перевезення мармурових блоків та індустріального лісу у боксі 14 цього чартеру було вказано, що фрахт зазначений у боксі 13 за вирахуванням брокерської комісії та дисбурментського рахунку у порту Херсон, тобто з названого договору вбачається, що обов’язок по сплаті брокерських та агентських послуг взяв на себе STENSON ALLIANCE CORP (Панама). У судовому засіданні представники відповідача-1 підтримали доводи, викладенні у апеляційній скарзі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга відповідача-1 безпідставною і такою, що не відповідає дійсним обставинам справи. ПП «Дніпрочарт» вказує на те, що посилання заявника апеляційної скарги на ст.296 ГК України є безпідставними, оскільки за цією нормою підставою виникнення агентських відносин визначено схвалення суб’єктом господарювання, якого представляє комерційний агент, угоди, укладеної в інтересах цього суб’єкта агентом без повноваження на її укладення або з перевищенням наданого йому повноваження. Проформою дисбурментського рахунку від 30.09.2007р. ПП «Дніпрочарт» повідомило судновласника про всі збори та платежі по судну «Sea Shell», які підлягають сплаті судновласником у порту Херсон. ПП «Дніпрочарт» стверджує, що з документів, які містяться в матеріалах справи вбачається, що відповідачем-1 були схвалені всі угоди, укладенні ПП «Дніпрочарт» з різними підприємствами, організаціями та службами у зв’язку з навантаженням та обслуговування судна, судновласником якого є відповідач. Висновок суду про здійснення між позивачем та відповідачем-1 угоди морського агентування іноземного судна «Sea Shell» ґрунтується на діючому законодавстві та підтверджується наданими доказами і відповідає дійсним обставинам справи. Позивач наголошує на тому, що гарантійний лист № 126 від 09.11.2007р. є тим доказом, що свідчить про укладення договору морського агентування між позивачем та відповідачем-1, зокрема, даний лист свідчить про визнання відповідачем-1 заборгованості у сумі, вказаній у листі. Безпідставним вважає позивач твердження заявника апеляційної скарги про те, що суд не врахував положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, яка затверджена постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003р., так як відповідач-1 є судновласником іноземного судна, а згідно Положення про портові збори плати з судна стягуються і в іноземній валюті, то перерахування відповідачем-1, як судновласником іноземного судна ПП «Дніпрочарт», як агенту цього судновласника, коштів для сплати вартості портових зборів та інших послуг, наданих іноземному судну не суперечить діючому законодавству України і відповідає п.п. а) п.5.3 ст.5 вказаної Інструкції. Тому у відповідача -1 є правові підстави для зарахування на поточний рахунок ПП «Дніпрочарт» коштів в іноземній валюті. Неправомірним є посилання заявника апеляційної скарги на те, що для сплати коштів ПП «Дніпрочарт» необхідне надходження валютної виручки від компанії STENSON ALLIANCE CORP (Панама), оскільки портові збори та інші плати, які пов’язані з перебуванням судна у порту стягуються з судна, а тому обов’язок по сплаті цих зборів та інших оплат покладається на судновласника, що передбачено статтями 91, 118 Кодексу торговельного мореплавства України, ст.2 Положення «Про портові збори» та ст.14 договору від 27.09.2007р., укладеному між ТОВ «Бласко Бриз Лайн» та STENSON ALLIANCE CORP (Панама). ПП «Дніпрочарт» просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу відповідача-1 без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Державне підприємство «Херсонський морський торговельний порт» у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що доводи заявника апеляційної скарги щодо скасування рішення господарського суду Херсонської області від 14.02.2008р. у справі № 2/6-08 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між відповідачем-2 та позивачем обумовлені договором №2/13К від 19.12.2005р. та додатковою угодою № 1 від 03.01.2007р. Твердження позивача проте, що відповідач-2 не керувався статтею 295 ГК України, чим порушив зобов’язання передбачене п.5.4 договору від 19.12.2005р. № 2/13к є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються жодним належним документом. Свої зобов’язання за умовами договору № 2/13к від 19.12.2005р. та додаткової угоди № 1 від 03.01.2007р. відповідач-2 виконав належним чином, а тому заявлені позивачем вимоги про визнання порту солідарним боржником по сплаті боргу у сумі 1843,25грн. є безпідставними. Представник відповідача-2 підтримав вимоги, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, та просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 19 березня 2008р. у справі № 2/6-08 апеляційна скарга відповідача-1 прийнята та призначена до розгляду на 15.04.2008р.

У судовому засіданні, яке відбулося 15.04.2008р. розгляд справи колегією суддів у порядку статті 77 ГПК України було відкладено на 20.05.2008р.

Склад колегії суддів змінювався. Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 946 від 20.05.2008р. справу призначено до розгляду у складі колегії – головуючого судді Мойсеєнко Т.В. (доповідач), суддів Кричмаржевський В.А., Хуторной В.М., якою і прийнято постанову.

Відповідно до ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, Запорізький апеляційний господарський суд встановив наступне.

Господарським судом Херсонської області встановлено, що 27.09.2007р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Бласко Бриз Лайн» та компанією "STENSON ALLIANCE CORP" був укладений договір (рейсовий чартер, кодова назва "Дженкон" у редакції від 13.11.2003р.) на перевезення судном "Sea Shell" мармурових блоків та індустріального лісу від порту Херсон до портів Турції. У вказаному договорі зазначено, що судновласником судна "Sea Shell" є ТОВ «Бласко Бриз Лайн»(відповідач-1 у справі), судновим брокером є компанія "Блек Сі Грейн Мерітайм" (BSGrain Maritime), а морським агентом у порту Херсон приватне підприємство "Дніпрочарт".

Відповідно до статті 13 договору від 27.09.2007р. судновласник сплачує усі збори, платежі та податки із судна.

Статтею 14 цього договору встановлено, що судновласник призначає своїх агентів як у порту навантаження , так і в порту вивантаження. У боксі 18 договору від 27.09.2007 року морським агентом судна "Sea Shell" у порту Херсон призначено ПП "Дніпрочарт". Вказані дії відповідача-1 свідчить про укладення відповідачем-1, як судновласником, саме з позивачем, як агентом, правочину морського агентування вказаного судна у порту Херсон.

27.09.2007року відповідачем-1 направлено повідомлення для капітана судна "Sea Shell", у якому судновим агентом у порту Херсон зазначене приватне підприємство "Дніпрочарт", вказані номери телефонів, факсу та електронна пошта приватного підприємства "Дніпрочарт", ім'я та мобільний телефон його директора.

28.09.2007року та 01.10.2007року капітаном судна "Sea Shell" направлений нотіс (повідомлення) про готовність судна до вантажних операцій приватному підприємству "Дніпрочарт", як агенту цього судна, та товариству з обмеженою відповідальністю "Бласко Бриз Лайн", як судновласнику цього судна.

У загальних деклараціях судна "Sea Shell" від 28.09.2007р. (на прихід судна) та від 04.10.2007р. (на відхід судна), поданих судном прикордонним, митним та санітарним органам у порту Херсон, агентом судна зазначене приватне підприємство "Дніпрочарт".

Факт надання позивачем послуг з морського агентування іноземного судна "Sea Shell", що заходило у порт Херсон в період з 28.09.07р. по 04.10.07р. підтверджується матеріалами справи(т.1 а.с.76-151).

В усіх документах, наданих позивачем на підтвердження виконання ним послуг морського агентування судна "Sea Shell"(угоди з Херсонським морським портом, рахунки на сплату портових зборів та інших платежів, документи про сплату цих рахунків, листування по електронній пошті з відповідачем-1, фрахтувальником судна, судновим брокером), приватне підприємство "Дніпрочарт" зазначене агентом.

Виконання позивачем агентських функцій у порту Херсон по судну "Sea Shell" у період 28.09.2007 року - 04.10.2007 року також підтверджується листами, направленими приватним підприємством "Дніпрочарт" стосовно судна "Sea Shell" різним організаціям та службам та третім особам, а також рахунками направленими цими організаціями на адресу приватного підприємства "Дніпрочарт" за послуги надані судну "Sea Shell" підчас навантаження у порту Херсон, до яких доданні оригінали документів, підтверджуючих надання послуги судну.

Відповідач-1, як судновласник зазначеного іноземного судна, не відхиляв перед третіми особами дій позивача, як морського агента під час надання ним агентських послуг судну "Sea Shell" у період з 28.09.07р. по 04.10.07р.

Таким чином, дії сторін свідчать про те, що між позивачем та відповідачем-1 фактично склалися відносини морського агентування іноземного судна "Sea Shell" (прапор Грузії) у період 28.09.2007 - 04.10.2007 року підчас навантаження вказаного судна на причалах Відкритого акціонерного товариства "Херсонський суднобудівельний завод" (ГВСП "Термінал") та Херсонського морського торгівельного порту, що підтверджується вищевказаними письмовими документами, наданими позивачем та відповідачем-1 до матеріалів справи.

Плата за надання послуг позивача, як морського агента, відповідно до статі 116 Кодексу торгівельного мореплавства України, встановлена Наказом Міністерства транспорту України від 27.06.1996 року № 214.

30.09.2007р. електронною поштою відповідачу-1, через його судового брокера - компанію "Блексі Грейн Мерітайм" (BSGrain Maritime), позивачем направлена проформа дисбурсменського рахунку від 30.09.2007р. на суму 8929,75 дол.США., яка містить перелік обов'язкових зборів та платежів, пов'язаних з заходом судна у порт Херсон.

З матеріалів справи слідує, що ні від суднового брокера, ні від відповідача-1 не надійшло заперечень щодо надісланої проформи дисбурсменського рахунку.

Відповідачем-1 також не надано суду апеляційної інстанції доказів щодо направлення позивачу будь-яких заперечень до вказаної проформи дисбурсменського рахунку.

Отримання відповідачем-1 проформи дисбурсменського рахунку, підтверджується витягом з журналу вихідних електронних повідомлень, відправлених ПП «Дніпрочарт» 30.09.2007р., електронним повідомленням від 01.10.07р. ПП «Дніпрочарт» на адресу суднового брокера ТОВ «Бласко Бриз Лайн»- компанії Блексі Грейн, в якому просить прийняти прикладену проформу дисбурсменського рахунку від 30.09.07р., яка направлена повторно, а також електронним повідомленням від 01.10.07р. компанії Блексі Грейн- суднового брокера відповідача-1 на адресу ПП «Дніпрочарт», яким брокер підтверджує прийняття отриманого належним чином. Крім того, до вказаного повідомлення судновий брокер як додаток направив позивачу електронною поштою інвойс на сплату фрахту для направлення його фрахтувальнику, з якого вбачається, що відповідачем-1 отримана проформа дисбурсменського рахунку від 30.09.07р. та прийнята сума 8929,75 дол.США (т.3 а.с. 11-13)

Згідно статті 118 Кодексу торгівельного мореплавства України відповідач-1, як судновласник, зобов'язаний забезпечити позивача, як морського агента, грошовими коштами, необхідними для сплати портових зборів з судна за захід у порт Херсон. Відповідно до статті 91 Кодексу торгівельного мореплавства України та ст.2 Положення "Про портові збори", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2000 р. № 1544 сплата портових зборів у портах здійснюється до виходу судна з порту.

З системного аналізу наведених правових норм слідує, що відповідач-1 зобов'язаний перерахувати позивачу кошти, вказані агентом у проформі дисбурсментського рахунку від 30.09.2007року до виходу судна з порту Херсон, тобто до 04.10.2007р.

Відповідач-1 не сплатив суми вказаної у цьому рахунку до 04.10.07р., не надав суду доказів погашення заборгованості зі сплати портових зборів та інших платежів у порту Херсон по судну"Sea Shell" у встановлені законом строки.

Таким чином, відповідач-1 не виконав обов'язки, передбачених законом, по забезпеченню позивача грошовими коштами, необхідними для здійснення його функцій морського агента, а саме для сплати портових зборів з судна "Sea Shell" у порту Херсон у період 28.09.2007 року - 04.10.2007 року.

09.11.2007 року позивач електронною поштою направив відповідачу-1 рахунок № DNA - 51/07 від 08.10.2007 року на суму 8895,71 дол.США, з доданням до нього електронних копій відповідних рахунків підприємств, що надавали послуги судну "Sea Shell" у порт Херсон. У вказаному рахунку в наслідок арифметичної помилки позивачем помилково був вказаний підсумок 8895,71 дол.США. Тому у зв'язку з цим, 25.12.2007 року позивач направив відповідачу-1 той же самий рахунок, але з уточненим підсумком 9987,13 дол.США.

09.11.2007 року позивач отримав від судновласника - відповідача-1 повідомлення електронної пошти, з додатком до нього гарантійного листа товариства з обмеженою відповідальністю "Бласко Бриз Лайн" від 09.11.2007 року № 126. Вказаним листом відповідач-1 гарантував позивачу у строк до 05.12.2007 року оплатити дисбурсментський рахунок по заходу судна "Sea Shell" у порт Херсон у період 29.10-04.2007року. При цьому гарантія надана на суму 8895,91 дол.США, яка відповідає сумі вказаній у проформі дисбурсменського рахунку, що підтверджує отримання та схвалення відповідачем-1 проформи дисбурсменського рахунку, направленої позивачем судновласнику через суднового брокера .

Позивачем також надані у матеріали справи документи, що підтверджують сплату ним власними коштами портових зборів по судну "Sea Shell" та вартість послуг, наданих цьому судну під час його навантаження у порту Херсон(т.1 а.с.134, 135-151).

Відповідно до статті 118 Кодексу торгівельного мореплавства України відповідач-1, як судновласник, зобов'язаний відшкодувати позивачу, як морському агенту, будь-які витрати, зроблені від його імені або за його згодою.

Відповідно до пунктів 1,7 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до вимог закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання господарського зобов'язання не допускається, крім випадків передбачених законом.

Відповідач - 1 не надав суду доказів відшкодування ним позивачу, як морському агенту, витрат, зроблених приватним підприємством "Дніпрочарт" на оплату портових зборів по судну "Sea Shell" та вартості послуг, наданих цьому судну під час його навантаження у порту Херсон.

Факт порушення відповідачем -1 грошових зобов’язань, передбачених ст.118 КТМ України, доведено матеріалами справи.

Згідно ч.2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи порушення правил господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Статтею 230 ГК України встановлений обов’язок учасника господарських відносин сплатити у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов’язання сплатити штрафні санкції.

Відповідно до частини 6 статі 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Враховуючи наведене, колегія погоджується з висновком суду щодо стягнення суми основного боргу визначеною в еквіваленті за курсом гривні, встановленим Національним банком України на день пред’явлення позовної заяви, а саме: 50435,01грн. (9987,13 дол.США х 5,05), суми індексу інфляції за жовтень та листопад у розмірі 2299,86грн. розрахованої з суми рахунку від 30.09.07р.- 45095,24грн. (8929,75 дол.США х5.05) та штрафної санкції у розмірі 1202,54грн. за період з 07.10.07р. по 01.04.2008р.( враховуючи уточнення надані у заяві від 24.04.08р.та вимоги ст.530 ЦК України)

Правомірним є висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог про стягнення 6426,07 грн. з підстав не доведення належними доказами.

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, заявлених до відповідача-2 та надав належну правову оцінку фактичним відносинам між позивачем та відповідачем-2. Взаємовідносини між відповідачем-2 (морським портом) та позивачем регулюються договором від 19.12.2005р. № 2/13к та додатковою угодою від 03.01.2007 року №1. Підставою для задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача-2 солідарним боржником по сплаті боргу у сумі 1843,25 грн. позивач зазначив порушення відповідачем-2 зобов'язання, передбаченого пунктом 5.4 договору від 19.12.2005р. № 2/13к. Позивач вважає, що відповідач-2 при виконанні договору не керувався статтею 295 ГК України і у зв'язку з цим позивачу спричинені збитки на суму 1843,25 грн.

Відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законі інтереси якого порушено. Але позивач не надав суду документального підтвердження порушення відповідачем-2 пункту 5.4 договору від 19.12.2005р. № 2/13к та додатковою угодою від 03.01.2007 року № 1, тому правові підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача-2 солідарним боржником по сплаті 1843,25 грн. боргу відсутні.

Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при прийняті оскаржуваного рішення, колегія суддів знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Даного нормою передбачені підстави виникнення цивільних прав, якими зокрема є договори та інші правочини, юридичні факти. Цивільні права та обов’язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Правила щодо вчинення правочинів встановлені нормами глави 16 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.207, ст.208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмові формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв’язку.

З наявних у справі документів, а саме: електронного листування сторін, виставлення дисбурсменського рахунку, гарантійного листа, договору між фрахтувальником та судновласником слідує, що між сторонами укладено правочин з надання послуг морського агентування.

Згідно ст. 295 ГК України комерційне посередництво(агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб’єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб’єкта, якого він представляє.

Підставами виникнення агентських відносин згідно ст. 296 ГК України є :

-надання суб’єктом господарювання на підставі договору повноважень комерційному агентові на вчинення відповідних дій;

- схвалення суб’єктом господарювання ,якого представляє комерційний агент, угоди укладеної в інтересах цього суб’єкта агентом без повноваження на її укладення або з перевищенням наданого йому повноваження.

При цьому, схваленням угоди особою в інтересах якої діяв агент, як вказано у ст. 298 ГК України, вважається невідхилення нею перед третьою особою дії комерційного агента.

Таким чином, виходячи з положень вказаних норм ГК України та фактичних обставин справи, колегія вважає, що між позивачем та відповідачем фактично виникли агентські відносини.

Тому за наведених обставин, твердження відповідача-1, що він не укладав з позивачем правочину морського агентування по судну "Sea Shell" не відповідає матеріалам справи.

Також слід зазначити, що правовідносини з надання послуг морського агентування відповідно до ст. 305 ГК України регулюються і іншими нормативно правовими актами, що визначають особливості комерційного посередництва у сфері торгівельного мореплавства, зокрема, Кодексом торгівельного мореплавства України.

Відповідно до статті 118 Кодексу торгівельного мореплавства України судновласник зобов'язаний відшкодувати морському агенту будь-які витрати, зроблені від його імені або за його згодою.

Доводи заявника апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним та наступним.

Посилання відповідача-1, що обов'язок по сплаті дисбурсментського рахунку у порту Херсон відповідно до договору від 27.09.2007 року покладений на фрахтувальника не може бути прийнято судом до уваги оскільки відповідно до статті 1 Положення "Про портові збори", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2000 року № 1544 портові збори встановлені для судна, тому обов'язок по сплаті портових зборів та інших платежів із судна несе судновласник. Обов’язок зі сплати усіх зборів платежів та податків, які виставляються по судну, закріплений п.13 чартерного договору від 27.09.07р.(т.1а.с.47) саме за судновласником.

Безпідставними є посилання заявника на положення боксу 14 чартерного договору, оскільки в даному випадку цими положеннями визначено, що сплата за фрахт здійснюється фрахтувальником протягом 3 банківських діб на рахунок судновласника і що фрахт визначений у боксі 13без врахування брокерської комісії та дисбурсментського рахунку. Але положення боксу 14 не місить умов щодо оплати послуг морського агента, брокерської комісії та дисбурсментського рахунку. Позивач не є стороною чартерного договору між судновласником та фрахтувальником і з цього договору ніяких прав та обов’язків для морського агента не виникає.

Разом з тим, частиною 1 статті 116 Кодексу торговельного мореплавства України визначено, морський агент зобов'язується за винагороду надати судновласнику послуги в галузі торгівельного мореплавства. Згідно частини 3 статті 116 та статті 117 вказаного Кодексу морський агент діє від імені судновласника та представляє саме його інтереси. У зв'язку з цим, саме судновласник зобов'язаний виконати обов'язки з оплати послуг та витрат агента, передбачених статтею 118 Кодексу торгівельного мореплавства України.

Стосовно ствердження відповідача-1 щодо не доведення факту направлення позивачу гарантійного листа та сумнівів щодо достовірності підпису та печатки його підприємства на цьому листі, то колегія суддів зазначає, що оригінал вказаного листа оглянуто у судовому засіданні в присутності представників відповідача-1 і у апеляційного суду не виникло сумнівів щодо достовірності підпису керівника та печатки підприємства заявника. Останнім не надано відповідно до ст. 33 ГПК України належних доказів, які б свідчили про підробку підпису керівника та печатки відповідача-1 на гарантійному листі № 126 від 09.11.07р. Якщо ТОВ «Бласко Бриз Лайн» вбачає ознаки підробки документу, то воно не позбавлено можливості звернутися до правоохоронних органів.

Заперечення заявником апеляційної скарги факту здійснення угоди згідно вимог ст.218 ЦК України може підтверджуватись письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами, які також в силу ст. 36 ГПК України повинні бути допустимими.

Відповідач-1 не надав ніяких доказів того, що ні позивач, а відповідач-1 чи будь-якаю інша особа, сплатила портові збори та надала послуги з морського агентування відносно судна "Sea Shell" у порту Херсон у період 28.09.2007 року - 04.10.2007 року.

Також відповідач-1 не надав належних доказів того, що він не користувався у спірних відносинах з позивачем електронною поштою, не отримував дисбурсментського рахунку та не направляв електронною поштою гарантійного листа.

Інші доводи заявника апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду.

Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, відповідно до статті 49 ГПК України, слід віднести на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд –

Постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бласко Бриз Лайн», м.Одеса залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від 14.02.2008р. у справі № 2/6-08 залишити без змін.

Головуючий суддя Мойсеєнко Т. В.

судді Мойсеєнко Т. В.

Кричмаржевський В.А. Хуторной В.М.