Харківський апеляційний господарський суд
УХВАЛА

24 червня 2008 року справа №33/193-07

Колегія суддів у складі: головуючого судді О.В.Шевель,

судді А.І.Бухана,

судді В.О. Демченка

при секретарі Парасочці Н.В.,

за участю представників:

прокурора Ніколаєва В.А.

позивача                     Козуб В.А.

відповідача            -          Адельянова В.К., Ткаченко В.І. Колісниченко П.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання № 5 Харківського апеляційного господарського суду заяву відповідача (вхідний № 939 Х/3-9) про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2007 року по справі № 33/193-07

за позовом Харківської виправної колонії № 43 Управління державного департаменту України з питань виконання покарань Харківської області, м. Харків

до Комунального підприємства "Виробничо-технічне підприємство "Вода", м. Харків

про зобов’язання укласти угоду

встановила:

Постановою колегії суддів Харківського апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2007 року рішення господарського суду Харківської області від 20 серпня 2007 року по справі №33/184-07 скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою колегії суддів Вищого господарського суду України від 28 лютого 2008 року касаційна скарга позивача залишена без задоволення, а постанова Харківського апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2007 року –без змін.

Ухвалою колегії суддів Верховного суду України від 29 травня 2008 року позивачу відмовлено в порушенні провадження з перегляду у касаційному порядку вказаної вище постанови Вищого господарського суду України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18 квітня 2008 року було порушено провадження по розгляду заяви відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2007 року, який було призначено на 2 червня поточного року.. В зв’язку з направленням справи до Верховного суду України у судовому засіданні було оголошено перерву до 23 червня 2008 року, після чого судовий розгляд заяви позивача було відновлено.

Разом з тим 30 травня 2008 року Харківським апеляційним господарським судом було отримано заяву Харківського прокурора з нагляду за додержанням законів при виконання судових рішень у кримінальних справах про його вступ до вже порушеної справи для участі в ній в інтересах позивача, в якій він підтримує правову позицію останнього. за підставами, викладеними у цій заяві.

Відповідач у відзиві на заяву позивача про перегляд постанови Харківського апеляційного господарського суду за нововиявленими обставинами з викладеними в ній твердженнями не погоджується та просить вказану вище постанову залишити без змін, а заяву - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, викладені у заяві позивача та відзиві на неї доводи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що предметом позовних вимог являється внесення змін та доповнень до раніше укладеного між сторонами договору на відпуск та споживання води у формі укладення додаткової угоди № 3. до цього договору. При цьому підставою для внесення запропонованих позивачем змін та доповнень він вважав, що нарахування вартості послуг відповідача, передбачених цим договором ( п.4.1 розділу 4 ) доцільно диференціювати в залежності від особливостей його діяльності, і насамперед відокремленням встановлених Харківською міською Радою тарифів на водоспоживання по трьом категоріям ( населення, бюджетні установи, інші споживачі) відносно осіб, які за вироками судів відбувають кримінальні покарання у місцях позбавлення (обмеження) волі. В обґрунтування своєї позовної заяви позивач послався на те, що відповідно до наявних у нього нормативних документів, приміщення, в яких проживають вказані вище особи, відносяться до гуртожитків. Через це вартість одержаних ними послуг по використанню води, які відповідач по зазначеному вище договору надає позивачу, повинні розраховуватися за тарифами, визначеними уповноваженим державою органом як для категорії “населення”. При цьому в пунктах 1 та 2 пропонованого проекту додаткової угоди позивач приймав на себе зобов’язання надавати відповідачу в підтвердження розміру спожитої кількості води інформацію про чисельність осіб, що, відбуваючи кримінальне покарання, перебувають на його утриманні та зобов’язані відповідно до встановленого порядку за кошти свого заробітку або інших доходів оплачувати вартість одержаних ними господарсько-побутових послуг, з врахуванням прожиття в житловій зоні, яка знаходиться на балансі позивача.

Заперечуючи проти позову та в обґрунтування своєї апеляційної скарги відповідач посилався на те, що зазначені вище три категорії платників, які споживають послуги по водопостачанню, визначені уповноваженим чинним законодавством органом, який також являється засновником та власником майна комунального підприємства “Вода”. При цьому будь-яких виключень, пов’язаних з юридичною обґрунтованістю, необхідністю або доцільністю відокремлення певних груп осіб (як платників за споживання води) з урахуванням їх особливого статусу, Харківська міська Рада не передбачила. За таких обставин відповідач не визнав правомірним погодитися на пропозиції позивача в межах внесення змін та доповнень до раніше укладеного договору узгодити умови про порядок та розміри плати за обсяги водопостачання, яке здійснюється на підставі укладеного договору саме за тих обставин, на які посилається позивач.

Разом з тим наведені у прийнятому по справі рішенні доводи доцільності внесення запропонованих позивачем змін та доповнень на думку колегії суддів не відповідають нормам чинного законодавства. Між сторонами по даній справі був укладений договір, умови якого виконувалися ними протягом більш ніж два роки, за якими позивач здійснював оплату вартості одержаних ним від відповідача послуг по водопостачанню за цінами, зазначеними у договорі. Зазначені позивачем пропозиції щодо зміни ціни (тарифу) пояснюються ним з посиланням на письмові відповіді посадових осіб різних органів державної виконавчої влади, які не можуть бути прийняті у якості нормативних актів, обов’язкових для застосування на території України. При цьому колегія суддів приймає до уваги те, що запропоновані позивачем зміни та доповнення до раніше укладеного договору з відповідачем не ґрунтуються на нормах як чинного цивільного, господарського та кримінально-виконавчого законодавства України; особи , які відбувають покарання у місцях, визначених у встановленому порядку, мають особливий статус ( як спецконтингенту), їх права та обов’язки встановлені відповідними підзаконними (нормативними) актами, прийнятими уповноваженими державою органами; вони в силу цього статусу не можуть бути суб’єктами цивільно-правових відносин стосовно кількості та вартості житлово-побутових послуг, які позивач повинен їм надавати в силу специфіки своєї діяльності. Позиція відповідача стосовно того, що вона надає послуги саме юридичній особі (без врахування особливостей її діяльності) за тарифами, які визначені в установленому законодавством порядку, дійсно відповідає цьому порядку. Взаємовідносини позивача з особами, які відбувають покарання на території , закріпленої за позивачем, та яким надаються відповідні послуги по їх утриманню, підлягають врегулюванню в законодавчому порядку, а не підставі письмового листування між взаємопідлеглими органами виконання кримінальних покарань. За таких обставин пропоновані позивачем зміни та доповнення до укладеного між ним та відповідачем договору, не підлягали задоволенню.

Підставою для перегляду прийнятої по справі постанови Харківського апеляційного господарського суду позивач вважає обставини, на підставі яких Харківським окружним адміністративним судом були прийняті постанови від 21 грудня 2007 року по адміністративній справі № 2а-3/3747/07 за позовом Мальона В.Б., Ус О.Д, Лавочкіна Ю.М до Холодногірської виправної колонії № 18 Управління Державного департаменту України з питань покарання в Харківській області про визнання дій відповідача протиправними та зобов’язання вчинити певні дії та постанову цього ж суду від 21 грудня 2007 року по адміністративній справі № 2 а-3495/-7 за позовом Новикова М.Ю., Котова В.Б., Борисенка О.В. до Харківської Холодногірської виправної колонії № 43 Управління Державного департаменту України з питань покарання в Харківській області про визнання дій відповідача протиправними та зобов’язання вчинити певні дії. Цими постановами адміністративні позови були задоволені, адміністрації зазначених вище колоній зобов’язані проводити утримання з позивачів плату за спожиту ними воду за тарифами, встановленими для категорії споживачів.

Системний аналіз матеріалів справи свідчить про те, що передбачених чинним господарським процесуальним законодавством підстав для перегляду прийнятої по даній справі постанови немає. Статтею 112 Господарського процесуального кодексу України встановлені чіткі підстави для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, які мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявнику. Позивач документально не підтвердив наявність таких обставин. Крім того, спірність питання про порядок застосування тарифів водопостачання у взаємовідносинах між сторонами у справі з врахуванням особливостей діяльності позивача розглядалося господарськими судами трьох інстанцій, кожний з яких виклав свою правову позицію. Посилання позивача на рішення суду адміністративної юрисдикції як підставу для перегляду прийнятої в порядку господарського судочинства постанови не може бути прийняте, оскільки окружним адміністративним судом розглядалося питання неправомірності дій керівництва колонії та зобов’язання її здійснювати певні заходи, пов’язані із взаємовідносинами керівництва колонії та особами, які подали такий адміністративний позов. Викладена у мотивувальній частині прийнятої у порядку адміністративного судочинства мотивація постанови не свідчить про наявність обставин, які б не були відомі позивачу по даній справі та являлися підставами для її зміни або скасування, що підтверджено відповідними судами касаційної інстанції.

При цьому колегія суддів приймає до уваги те, що предметом позову по даній справі являється врегулювання взаємовідносин між суб’єктами господарювання, які регламентуються нормами цивільного та господарського законодавства, а не положеннями кримінально-виконавчого кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України статтями 85, 99, 101, 114 Господарського процесуального кодексу України, -

ухвалила:

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2007 року у справі № 33/193-07 залишити без змін, а заяву позивача про перегляд її за нововиявленими обставинами - без задоволення.

Головуючий суддя О .В.Шевель

суддя            А.І.Бухан

суддя           В.О.Демченко