ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2008 р. Справа № 8/265/08

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

у складі судді Гриньової Т.В.,

при секретарі Лопатіні К.О.,

за участю представника позивача Ягодіна В.В.(директор) та представника відповідача Синякова В.С., довіреність №023/07-929 від 28.12.07

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного сільськогосподарського підприємства “Прогрес”,

56500, Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Папаніна, 63,

до відкритого акціонерного товариства Енергопостачальна компанія

“Миколаївобленерго”,

54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40,

про стягнення коштів у сумі 14033 грн. 30 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Приватне сільськогосподарське підприємство “Прогрес” (далі –позивач) звернулося до господарського суду з позовом до відкритого акціонерного товариства Енергопостачальна компанія “Миколаївобленерго” (далі –відповідач) про стягнення 12214 грн. 98 коп. боргу; 1818 грн. 32 коп. –3% річних від суми заборгованості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилаючись при цьому на статті 525, 526, 625 ЦК України, позивач стверджує, що відповідач порушив договірні зобов’язання (договір № 50/196 від 12.07.2000 з додатковою угодою від 15.09.2000 про реструктуризацію заборгованості на 5 років) і не зарахував кошти у сумі 12214 грн. 98 коп., перераховані за платіжними дорученнями № 21 від 17.01.2002 на суму 5647 грн. 62 коп. та № 30 від 04.11.2002 на суму 6567 грн. 36 коп., в рахунок погашення заборгованості за додатковою угодою від 15.09.2000 про реструктуризацію боргу.

Про час і місце судового засідання сторони повідомлені належним чином.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на його безпідставність, а також просить суд застосувати позовну давність і відмовити у позові.

Вивчивши матеріали справи, господарський суд дійшов висновку про відмову у позові, виходячи з такого:

Сторони перебувають у господарсько-правових відносинах, врегульованих договором на користування електричною енергією № 196 від 12.07.2000 для сільськогосподарських споживачів (далі –Договір).

15.09.2000, на виконання Постанови КМУ від 28.07.2000 №1179, сторонами укладено додаткову угоду № 196 до основного Договору, за умовами якої заборгованість відповідача у сумі 27694 грн. 13 коп. було реструктуризовано на 5 років, починаючи з 01.01.2001.

На виконання умов Договору позивач перерахував відповідачеві грошові кошти у сумі 12214 грн. 98 коп. за платіжними дорученнями № 21 від 17.01.2002 та № 30 від 04.11.2002 (а.с. 59, 60). У рядку «призначення платежу»позивач зазначив, що вказані суми перераховуються ним як погашення заборгованості за електроенергію; жодних посилань на додаткову угоду № 196 від 15.09.2000 платіжні доручення не містять.

За таких обставин відповідач зарахував ці кошти в рахунок погашення заборгованості за поточний період (а.с.37,38).

Позивач не навів ані норм права, ані умов Договору з додатковою угодою, згідно з якими перераховані енергоспоживачем кошти підлягають поверненню. Отже, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Крім того при прийнятті рішення судом враховано таке: ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Кошти, повернення яких вимагає позивач, були перераховані ним у січні та листопаді 2002 року, зараховані відповідачем у той самий час, отже, звернутися з позовом позивач мав не пізніше січня та листопада 2005 року відповідно.

Згідно з ч.ч. 2-5 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивач не звертався до суду з заявою про відновлення позовної давності, поважних причин його пропущення не навів.

Отже, виходячи з приписів ст.ст. 257, 267 ЦК України щодо позовної давності та наслідків її спливу, а також враховуючи клопотання відповідача № 01/11-1628 від 16.07.2008 про застосування судом позовної давності, суд відмовляє позивачу у задоволенні його позову.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя