ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
03.06.08                                                                                           Справа № 3/3
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді                              Юрченка Я.О.

суддів                                                  Якімець Г.Г.

Зварич О.В.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Надвірнянський завод молочних продуктів», м.Надвірна

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.03.2008р.

у справі № 3/3

за позовом Закритого акціонерного товариства «Хмельницька маслосирбаза», м.Хмельницький

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Надвірнянський завод молочних продуктів», м.Надвірна

про стягнення 75503,68 грн.

За участю представників:

позивача: Степчук В.М.

відповідача: не з’явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Львівської області від 13.03.2008р. у справі № 3/3 частково задоволено позов Закритого акціонерного товариства «Хмельницька маслосирбаза», м.Хмельницький та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Надвірнянський завод молочних продуктів», м.Надвірна 59718,60 грн. збитків, завданих втратою (нестачею) зданого на зберігання сиру альбумінного, 520,98 грн. витрат по сплаті державного мита та 81,42 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в частині стягнення 3% річних в сумі 11393 грн. та інфляційних збитків в сумі 14391,28 грн. провадження у справі припинено у зв’язку з відмовою позивача від позову в цій частині.

В частині задоволення позову та стягнення з відповідача збитків, завданих втратою (нестачею) зданого на зберігання сиру альбумінного вагою 22118 кг. в розмірі його вартості –59718,60 грн. рішення місцевого господарського суду мотивоване норами ст.ст.526, 611, 1166 Цивільного кодексу України, п.2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996р. № 116, та тим, що відповідачем неподано доказів, які б свідчили, що збитки на суму 59718,60 грн. завдані не з його вини.

Скаржник, відповідач у справі, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати з підстав неповного з’ясування обставин справи, порушення норм матеріального права, в позові відмовити з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач уповноваженого представника в судове засідання не скерував, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив.

Виходячи з приписів ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд вбачає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами без участі уповноваженого представника відповідача.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та представник позивача в судовому засіданні проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Розглянувши доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої і апеляційної інстанцій, між ЗАТ «Хмельницька маслосирбаза»(позивач) та ТзОВ «Надвірнянський завод молочних продуктів»(відповідач) було укладено Договір схову № 23 від 28.08.2006р., згідно з умовами якого позивач передав, а відповідач на підставі довіреності серії ЯМИ № 643781 від 31.08.2006р., згідно з видатковою накладною № 360А від 31.08.2006р. прийняв на безоплатний схов сир альбумінний в кількості 25 тонн загальною вартістю 67500 грн. Відповідно до п.1.2 Договору строк схову з 28.08.2006р. по 01.04.2007р.

Згідно з п.2.1 Договору ТзОВ «Надвірнянський завод молочних продуктів»- відповідач зобов’язаний був прийняти на схов партію товару, який відповідає вимогам НТД, забезпечити схов прийнятого товару та доставити товар по розпорядженню клієнта - ЗАТ «Хмельницька маслосирбаза» м.Хмельницький.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Однак, після спливу строку схову відповідач зданий на зберігання сир альбумінний за вимогою відповідача в повному обсязі не повернув. Як стверджується накладними № 8 від 08.02.2007р., № 109 від 13.07.2007р., № 120 від 20.07.2007р. відповідач повернув тільки 2882 кг сиру альбумінного на суму 7781,40 грн. При цьому повернення відповідачем сиру за договором схову, як вбачається з накладних, здійснювалось шляхом самовивозу позивачем. Решту 22118 кг сиру альбумінного, не дивлячись на неодноразові звернення позивача до відповідача, що стверджується листами № 323 від 06.04.2007р., № 487 від 14.05.2007р., претензією № 537 від 25.07.2007р., посвідченнями про відрядження № 1405 від 14.05.2007р., № 1786 від 28.06.2007р., № 1915 від 25.07.2007р., відповідач не повернув, оскільки, як стверджує позивач, не зберіг, та відповідно не відшкодував його вартості, чим завдав позивачу збитків на суму 59718,60 грн., що і складає предмет спору.

Згідно з наявним у матеріалах справи Актом звірки розрахунків від 28.06.2007р., підписаним обома сторонами, дебіторська заборгованість відповідача за сир альбумінний станом на 28.06.2007р. становила 63666 грн. При цьому в акті звірки сторони не зазначили кількості сиру, а лише його вартість.

Відповідно до п.3 ст.12 Цивільного кодексу України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно з п.2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996р. № 116, розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається за балансовою вартістю цих цінностей (з вирахуванням амортизаційних відрахувань), але не нижче 50 відсотків від балансової вартості на момент встановлення такого факту.

Відповідно до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.1166 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Враховуючи те, що відповідач не довів, що збитки на суму 59718,60 грн. завдані не з його вини, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про підставність позовних вимог та задоволив позов в частині їх стягнення. Доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано. Відтак, підстави для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Тому керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.03.2008р. у справі № 3/3 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Надвірнянський завод молочних продуктів», м.Надвірна –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя                                                                      Юрченко Я.О.

Суддя                                                                                          Якімець Г.Г.

Суддя                                                                                          Зварич О.В.