ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2008 р.

№
2-17/2866.1-2006 (2-26/11384-2005)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук
Л.Й., -головуючий-доповідач,

Коваленко
В.М., Ткаченко Н.Г.

розглянувши
касаційну скаргу

сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю «АгроМир-9»

на
ухвалу  та постанову

господарського
суду АР Крим від 10.07.2007 Севастопольського апеляційного господарського
суду від 07.11.2007

у
справі господарського
суду

№
2-17/2866.1-2006(2-26/2866-2006)
АР Крим

за
заявою

сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю «Завєтноє»

про
визнання банкрутом

сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю «АгроМир-9»

арбітражний
керуючий

ОСОБА_1

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від
ініціюючого кредитора

не
з'явився

від
боржника

не
з'явився

від
ВАТ «МКБ»

Огороднічук
В.А. (дов. №1207/12-ІІІ від 29.12.2007)

В С Т А Н О В И В
:

Ухвалою
господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.07.05 (суддя  Проніна О.Л.) було порушено провадження у
справі № 2-26/11384-2005  про банкрутство
СТОВ “АгроМир-9”(далі: “Боржник”) за заявою СТОВ “Завєтноє”.

Ухвалою
підготовчого засідання господарського суду Автономної Республіки Крим від
09.09.05 (суддя  Проніна О.Л.) (т.1
а.с.37-39) визнано грошову вимогу кредитора - СТОВ “Завєтноє” на суму 1 663
148,55 грн., зобов'язано його в 10-денний строк з дати отримання ухвали дати
оголошення в офіційних друкованих органах про порушення справи про банкрутство
Боржника, введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядником
майна арбітражну керуючу ОСОБА_1 (ліцензія НОМЕР_1 від 27.07.05).

Оголошення
про порушення справи про банкрутство
було опубліковано в газеті “Голос України” № 175 (3675) від 17.09.05.

Ухвалою
господарського суду Автономної Республіки Крим від 10 липня 2007 року у справі
№ 2-17/2866.1-2006 (суддя Гайворонський В.І.) визнано грошові вимоги відкритого
акціонерного товариства „Міжнародний комерційний банк” в особі філії -
Кримської регіональної дирекції до боржника - сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю „АгроМир-9” на суму 588636,66 грн. та віднесено їх
у першу чергу задоволення вимог кредиторів, які підлягають включенню
розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Засідання
суду, на якому буде винесено ухвалу про санацію боржника або постанову про
визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури чи припинення
провадження по справі, призначено на 10 січня 2008 року. Продовжено до 10 січня
2008 строк повноважень розпорядника майна боржника ОСОБА_1.

У
задоволенні скарги відкритого акціонерного товариства „Міжнародний комерційний
банк” в особі філії - Кримської регіональної дирекції на дії розпорядника майна
боржника ОСОБА_1 відмовлено.

Не
погодившись з постановленим судовим актом, сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю „АгроМир-9” звернулось до Севастопольського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу
скасувати частково, зокрема, в частині визнання грошових вимог відкритого
акціонерного товариства „Міжнародний комерційний банк” в особі філії - Кримської
регіональної дирекції в розмірі 588636,66 грн. та віднесення їх у першу чергу
задоволення вимог кредиторів

Постановою
Севастопольського апеляційного господарського суду від 07.11.2007 апеляційну
скаргу боржника залишено без задоволення, ухвалу суду від 10.07.2007 залишено
без змін.

Не
погоджуючись з винесеною постановою, Боржник звернувся до Вищого господарського
суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 07.11.2007 в частині визнання грошових
вимог банку, аргументуючи це порушенням норм матеріального та процесуального
права, а зокрема, статті 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», статей 115, 116 ГПК України.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку
ухвалу суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій на підставі
встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судами
попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно
до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України,
провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим
кодексом, з врахуванням вимог  Закону
України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом”, норми якого, як спеціальні норми права, превалюють у застосуванні
над загальними нормами Господарського процесуального кодексу України та чинного
цивільного законодавства.

Відповідно
до частини 1 статті 202 Господарського кодексу України господарське
зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням
зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання
управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через
неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або
іншими законами, а також, згідно з частиною 2 цієї ж статті, в разі його
розірвання або визнання недійсним за рішення суду.

Згідно
з частиною 3 статті 203 Господарського кодексу України господарське
зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої
настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування. Для
зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Відповідно
до частини 1 статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються
зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також
вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги

Відповідно
до статті 28 зазначеного закону застава припиняється: з припиненням
забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в
разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі
примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії
права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов'язань,
установлених законом.

Необхідно
відмітити, що Закон України "Про відновлення платоспроможності  боржника або
визнання його
банкрутом"  не містить прямої
заборони  щодо  можливості
погашення  вимог  кредиторів
шляхом проведення зарахування зустрічних вимог.

Як
встановлено судами апеляційної інстанції, заборгованість боржника перед
кредитором виникла внаслідок невиконання боржником кредитного договору №52 від
06.12.2002 (т.1 а.с.83-86).

На
забезпечення виконання договірних зобов'язань по кредитному договору між Банком
та Боржником було укладено два договори застави: від 24.10.2003 №52/4 та від
19.11.2003 (т.1 а.с.87-95).

У
зв'язку з невиконанням боржником договірних зобов'язань, кредитор звернувся до
господарського суду АР Крим з позовом про стягнення боргу у примусовому
порядку.

15.06.2004
господарський суд АР Крим розглянувши позов кредитора до боржника про стягнення
боргу в сумі 648153,15 грн. за рахунок заставленого майна по договору застави
від 24.10.2003 №52/4, позов задовольнив у повному обсязі (справа
№2-8/8214-2004).

29.11.2004
господарський суд АР Крим розглянувши позов кредитора до боржника про стягнення
боргу в сумі 419442,52 грн. за рахунок заставленого майна за договором застави
від 24.10.2003 №52/4, позовні вимоги задовольнив повністю (справа
№2-8/11885-2004).

Судами
встановлено, що зазначені рішення господарського суду АР Крим про стягнення заборгованості
на загальну суму 1067595,74 грн. були виконані частково. Залишок непогашеної
суми боргу по кредиту склав 404593,75 грн., який визнано судами як грошові
вимоги кредитора, забезпечені заставою його майна.

Разом
з тим, в матеріалах справи міститься рішення господарського суду АР Крим від
21.07.2006 у справі №2-3/1446-2006 за позовом боржника до банку про стягнення
5472986,00 грн., яким позовні вимоги боржника задоволено частково, стягнуто з
банку 2 279 101,66 грн. (т. 4 а.с. 254-256). Судами оцінки зазначеному рішенню
суду не дано, не досліджено чи набрало воно законної сили, чи звертався боржник
у справі про банкрутство про зарахування зазначених грошових вимог до кредитора
спірними грошовими вимогами банку до боржника.

Колегія
суддів зазначає, що провадження у справі про банкрутство є особливою процедурою
задоволення конкурсних вимог кредиторів до боржника, яка презюмує відсутність
достатньої кількості активів боржника для задоволення всіх вимог конкурсних
кредиторів та вимагає формування конкурсних грошових вимог за остаточним
визначенням боргових зобов'язань, із зарахуванням зустрічних грошових вимог
боржника до спірного кредитора, оскільки таке зарахування є способом
задоволення вимог спірного кредитора та сприяє відновленню платоспроможності боржника.
Верховний Суд України у Постанові №05/154 від 29.03.2005року у справі
№5/143б/53 погоджується з такою судовою практикою та роз'яснює про те, що Закон
України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” не містить прямої заборони щодо можливості погашення вимог
кредиторів шляхом проведення зарахування зустрічних вимог.

Разом
з тим, судами не дано спростування доводам боржника про необхідність
зарахування грошових вимог, що випливають з невиконання умов кредитного договору,
зустрічними грошовими вимогами боржника до спірного кредитора, що випливають із
заподіяння шкоди згідно рішення господарського суду АР Крим від 21.07.2006 у
справі №2-3/1446-2006 за позовом боржника до банку про стягнення з банку 2 279
101,66 грн. (т. 4 а.с. 254-256).

За
таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла
висновку про необхідність скасування постанови апеляційного суду та ухвали суду
першої інстанції, з направленням справи на новий розгляд грошових вимог
Міжнародного комерційного банку в особі Кримської регіональної дирекції до
господарського суду Автономної Республіки Крим.

При
новому розгляді, суду слід з'ясувати наведені в цій постанові обставини справи,
дослідити наявні у справі докази, дати їм, та доводам сторін належну правову
оцінку та ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Під час нового розгляду
справи суду слід врахувати, що рішення (ухвала суду за результатом розгляду
грошових вимог) є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального
закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами
матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають значення для
даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки
є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
підтвердженими в судовому засіданні.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 ГПК України
Вищий господарський суд України -

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «АгроМир-9»
задовольнити.

2.          Постанову  Севастопольського апеляційного господарського
суду від 07.11.2007 та ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим
від 10.07.2007 скасувати, справу № 2-17/2866.1-2006(2-26/2866-2006) направити
до господарського суду Автономної Республіки Крим для розгляду грошових вимог
кредитора відкритого акціонерного товариства «Міжнародний комерційний банк»в
особі Кримської регіональної дирекції.

Головуючий
Л. Катеринчук

Судді                                                                                                 В.
Коваленко

Н.
Ткаченко