СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

9 червня 2008 року

Справа № 2-7/2045-2008

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гонтаря В.І.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Гоголя Ю.М.,

за участю представників сторін:

сторони не з'явились,

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Кримелектромашторг" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Дворний І.І.) від 17 квітня 2008 року у справі № 2-7/2045-2008

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Труботорг" (вул. Радгоспна, 52-89,Ювілейне, Дніпропетровська обл.,52005)

до Відкритого акціонерного товариства "Кримелектромашторг" (Миколаївське шосе, 3км.,Сімферополь,95047)

про стягнення 15736,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 17 квітня 2008 року у справі № 2-7/2045-2008 задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Труботорг" до відкритого акціонерного товариства "Кримелектромашторг" про стягнення 15736,46 грн.

Стягнуто з відкритого акціонерного товариства "Кримелектромашторг" на користь товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Труботорг" 6519,74 грн. річних, штраф у розмірі 3686,69грн., 157,37грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з вказаним судовим актом, відкрите акціонерне товариство "Кримелектромашторг" звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та прийняти нове, котрим відмовити у задоволені позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступне.

03.01.2006, між Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Труботорг" (Постачальник) та Відкритим акціонерним товариством "Кримелектромашторг" (Покупець) було укладено договір №99, пунктом 1.1 якого передбачено, що Постачальник зобов'язується передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити продукцію, яка в подальшому іменується Товар, найменування, асортимент, якість, кількість, строки поставки, умови поставки, ціна за одиницю товару, строк оплати продукції, загальна вартість партії товару вказані в специфікаціях до цього договору, які є невід'ємними частинами цього договору. Специфікації підписуються уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до пункту 2.1 Договору, ціна товару за цим договором визначається в гривнях та вказана в специфікаціях до цього Договору. Вказана в специфікаціях ціна товару визначена на умовах поставки, передбачених цим договором.

Згідно пункту 3.5 Договору, датою поставки товару при поставці автотранспортом є дата, вказана в накладній на поставлений товар. Датою поставки товару залізничним транспортом є дата штампу товарної контори станції вантажовідправника, вказаній в залізничній накладній.

В пункті 4.1 Договору, сторони передбачили, що Покупець здійснює 100% оплату товару протягом трьох банківських днів з дати поставки, якщо інше не вказано в специфікації. Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. При здійсненні платежів за цим договором сторони в платіжних документах (рахунках, платіжних дорученнях) повинні вказати номер та дату цього Договору, номер специфікації, за якою здійснюється платіж. Фактом оплати є надходження грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. При необхідності сторони проводять звірку взаємних розрахунків за договором з наступним оформленням акта.

03.01.2007, між сторонами у справі було укладено додаткову угоду №1, в якій сторони дійшли згоди, що у зв'язку з допущеною помилкою датою укладання договору №99 слід вважати 03.01.2007.

16.01.2007, між сторонами була підписана специфікація 31 до договору №99 від 03.01.2007, в якій були обумовлені вид, кількість та ціна товару, що поставляється.

Відповідно до пункту 2 специфікації, загальна вартість металопродукції, яка поставляється за цією специфікацією, становить 266334,35 грн.

В пункті 4 специфікації були встановлені умови оплати: передоплата - 5%, інша сума відвантаженого товару оплачується протягом 20 банківських днів з моменту здійснення поставки.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору №99 від 03.01.2007 та специфікації №1 від 16.01.2007, позивачем була здійснена поставка товару відповідачеві на загальну суму 266334,35 грн., що підтверджується відповідною витратною накладною №92 від 24.01.2007 та квитанцією про прийом вантажу.

У той же час, як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачем по суті, Відкритим акціонерним товариством "Кримелектромашторг" попередня оплата за товар була здійснена не в повному обсязі: 10000грн. замість 13316,72 грн., а саме: 16.01.2007 було сплачено 3000грн., 17.01.2007 - 7 000грн.

Крім того, відповідачем у порушення умов договору та специфікації до нього порушувалися строки оплати поставленого товару, яка здійснювалася наступним шляхом: 26.01.2007 - 5000,00 грн.; 30.01.2007 - 5000,00грн.; 05.02.2007 - 3000,00грн.; 07.02.2007 - 7000,00грн.; 09.02.2007 - 3000,00 грн.; 12.02.2007 - 3000,00грн.; 14.02.2007 - 2000,00 грн.; 15.02.2007 - 3000,00 грн.; 16.02.2007 - 2000,00 грн.; 19.02.2007 - 10000,00 грн.; 20.02.2007 - 5000,00грн.; 21.02.2007 - 5000,00 грн.; 23.02.2007 - 5000,00грн.; 27.02.2007 - 5000,00грн.; 02.03.2007 - 5000,00грн.; 03.03.2007 - 5000,00грн.; 13.03.2007 - 5000,00грн.; 14.03.2007 - 5000,00грн.; 15.03.2007 -5000,00грн.; 16.03.2007 - 5000,00грн.; 20.03.2007 - 15000,00грн.; 22.03.2007 - 15000,00грн.; 27.03.2007 - 10000,00грн.; 28.03.2007 - 10000,00грн.; 30.03.2007 - 5000,00грн.; 02.04.2007 - 5000,00грн.; 06.04.2007 - 5000,00грн.; 10.04.2007 - 2000,00грн.; 11.04.2007 - 5000,00грн.; 13.04.2007р. - 5000,00грн.; 17.04.2007- 3000,00грн.; 19.04.2007 - 2000,00грн.; 24.04.2007 - 2000,00грн.; 25.04.2007 - 1600,00грн.; 27.04.2007 - 2000,00грн.; 28.04.2007 - 2000,00 грн.; 05.04.2007 - 6000,00грн.; 11.05.2007 - 5000,00грн.; 14.05.2007 - 2000,00грн.; 15.05.2007 - 2000,00грн.; 16.05.2007 - 2000,00грн.; 23.05.2007 - 3734,35грн.; 14.06.2007 - 3282,00грн.

Отже, матеріалами справи, зокрема, випискою з банківського рахунку, підтверджується порушення відповідачем строків оплати вартості поставленого товару.

Згідно частині 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. При цьому, майново-господарськими, згідно частині 1 статті 175 Господарського кодексу України, визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення стосовно господарських зобов'язань міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В пункті 8.2 договору №99 від 03.01.2007, сторони передбачили, що покупець, який прострочив виконання грошового зобов’язання за цим договором, зобов’язаний сплатити за час прострочення 36 відсотків річних від простроченої суми, що є платою за користування грошовими коштами.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, вимоги позивача про стягнення річних є обґрунтованими.

Судовою колегією встановлено, що сума річних у розмірі 6519,74грн. обчислена позивачем правомірно, через що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Труботорг" про її стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Кримелектромашторг" підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно частині 1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов'язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов'язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов'язань будь-яким з видів, передбачених статтею 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувані правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Причому, згідно частині 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В пункті 8.4 Договору сторони передбачили, що за ухилення від оплати в строк (вказаний в пункті 4.1 Договору) продукції Покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі 5% від суми, несплаченої в строк (від сплати якої він відмовився або ухилився).

Отже, оскільки на момент настання граничного строку для оплати вартості товару (22.02.2007) заборгованість Відкритого акціонерного товариства "Кримелектромашторг" перед Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Труботорг" складала 184334,35грн., розмір штрафу, який має бути стягнутий з відповідача, становить 9216,72грн. (5% від 184334,35грн.). Проте, оскільки позивачем в письмових поясненнях №96 від 08.04.2008 викладена вимога про стягнення з відповідача штрафу у сумі 3686,69грн., саме вказаний розмір штрафу підлягає стягненню з Відкритого акціонерного товариства "Кримелектромашторг".

Судовою колегією не можуть бути прийняті до уваги твердження відповідача про порушення строків обчислення річних та штрафу, оскільки вказані суми були нараховані позивачем, починаючи з 22.02.2007, що відповідає фактичним обставинам справи. З тих самих підстав не є переконливими посилання відповідача на пропущення строку позовної давності. Крім того, на думку судової колегії, до спірних правовідносин не може бути застосований Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", оскільки вказаним законом подвійною обліковою ставкою НБУ обмежений лише розмір пені, у той час як в рамках цієї справи з відповідача стягується штраф, а вимогу про стягнення з відповідача пені позивачем заявлено не було. Судова колегія зазначає, що згідно статті 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є різними видами неустойки, які можуть бути стягнуті з боржника одночасно та незалежно один від одного. Судовою колегією не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на пункт 2 Листа Вищого арбітражного суду України від 10.03.1998 № 01-8/91 "Про деякі питання практики застосування окремих норм чинного законодавства у вирішенні спорів", оскільки вказаний лист носить лише рекомендаційний характер, містить посилання на положення Цивільного кодексу Української РСРС та був виданий до прийняття Цивільного кодексу України, без внесення відповідних змін після прийняття цього нормативного акту.

При таких обставинах, всебічно та в повному обсязі дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи документи та фактичні обставини справи, судова колегія дійшла висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Труботорг" є обґрунтованими, засновані на нормах чинного законодавства України, а тому підлягають задоволенню.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 17 квітня 2008 року у справі № 2-7/2045-2008 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Кримелектромашторг" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  В.І. Гонтар

Судді                                                                                Ю.В. Борисова

Ю.М. Гоголь