ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2008 р.

№ 6/276/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г.,

Михайлюка М.В.,

Мележик Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Запорізької торгово-промислової палати на постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 16 травня 2008 року у справі № 6/276/07 Господарського суду Запорізької області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАЗінвестбуд", м. Запоріжжя, до Запорізької торгово-промислової палати, м. Запоріжжя, про стягнення 30 378 грн., 35 коп.

за участю представників:

позивача –не з'явився,

відповідача –не з'явився,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2007 року позивач –ТОВ "ЗАЗінвестбуд" пред’явив у господарському суді позов до відповідача –Запорізької торгово-промислової палати, про стягнення 30 378,35 грн.

Вказував, що 23 лютого 2006 року між ним та Запорізькою торгово-промисловою палатою укладено договір підряду №66/06, відповідно до умов якого ТОВ "ЗАЗінвестбуд" (підрядник) зобов'язується виконати за завданням Запорізької торгово-промислової палати (замовника) та відповідно до проектно-кошторисної документації будівельні, монтажні та пусконалагоджувальні роботи, а замовник - прийняти та оплатити їх.

Посилаючись на порушення відповідачем строків оплати робіт, виконаних у серпні 2006 року, - позивач просив стягнути з відповідача на його користь 26 769,60 грн. основного боргу, 1895,14 грн. пені, 1255,49 грн. інфляційних втрат, 458,12 грн. 3 % річних, а всього: 30 378 грн. 35 коп.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 15 жовтня 2007 року (суддя Місюра Л.С.), яке залишене без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 16 травня 2008 року (колегія суддів у складі: Зубкова Т.П. –головуючий, Мойсеєнко Т.В., Шевченко Т.М.), позов задоволено.

Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 26 769,60 грн. основного боргу, 1895,14 грн. пені, 1255,49 грн. інфляційних втрат, 458,12 грн. 3% річних, 303,78 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Судові рішення мотивовані посиланнями на невиконання відповідачем обов'язку оплатити виконані позивачем підрядні роботи у серпні 2006 року, що є підставою для покладення на нього обов'язку по сплаті боргу, пені, інфляційних втрат та 3 % річних відповідно до п.9.1 договору та ст.526, 625 ЦК України.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення та неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 526, ч. 2 ст. 653 ЦК України та ст.ст. 43, 99, 101, 104, 105, п. 4 ст. 11110 ГПК України, –просив постанову та рішення скасувати та прийняти рішення про відмову у позові.

Розглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Постанова зазначеним вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, спірні правовідносини виникли з укладеного між сторонами договору підряд №66/06 від 23.02.2006.

Відповідно до умов вказаного договору ТОВ "ЗАЗінвестбуд" (підрядник) зобов'язується виконати за завданням Запорізької торгово-промислової палати (замовника) та відповідно до проектно-кошторисної документації будівельні, монтажні та пусконалагоджувальні роботи, а замовник - прийняти та оплатити їх.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що підрядник надає замовнику для перевірки, погодження та підписання акти приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-3) не пізніше двох днів до закінчення місяця, що закривається формою.

Додатковою угодою №6 від 27.07.2006 сторони доповнили п.5.2 договору та дійшли згоди, що замовник оплачує роботи у розмірі 70% вартості виконаних підрядних робіт, пред'явлених до оплати за звітний місяць по формі КВ-2в та КБ-3, а решту 30 % резервує для наступної оплати після усунення можливих дефектів протягом 6 місяців з моменту здачі даного Об'єкта замовнику.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судами встановлено, що на виконання умов спірного договору позивач в серпні 2006 року виконав підрядні роботи на загальну суму 26 769 грн. 60 коп., вартість яких відповідач на час пред'явлення позову не сплатив.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спірні підрядні роботи прийняті відповідачем за актами приймання без будь-яких застережень та підлягали оплаті у встановлений договором строк.

Відповідальність за порушення умов договору замовником передбачена п. 9.1 договору, згідно якого у випадку невиконання або неналежного виконання замовником своїх зобов'язань, останній сплачує підряднику пеню у розмірі 0,5 % від вартості простроченого платежу за кожен день прострочки, враховуючи Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 №543/96-ВР.

Пенею за змістом ст. 549 ЦК України є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, ст.625 ЦК України встановлена відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суди попередніх інстанцій, перевіривши правильність нарахування та обгрунтованість заявлених до стягнення коштів дійшли висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Дані висновки суду грунтуются на матеріалах справи та відповідають наведеним вимогам закону.

Посиланням відповідача на угоду від 14.09.2006 про припинення строку дії договору з 23.08.2006, як на підставу до відмови в позові, господарські суди надали належну юридичну оцінку та правильно виходили з того, що вказана угода за своєю правовою природою є зміною умов договору і закінчення строку його дії не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання зобов'язань, яке мало місце під час дії договору.

Доводи касаційної скарги про відсутність в актах приймання спірних підрядних робіт дати їх складання не заслуговують на увагу, оскільки, як правильно вказано судами, зазначене не спростовує факту вчинення господарської операції, а саме: прийняття виконаних підрядних робіт за серпень 2006 року.

Посилання скаржника на відсутність передбачених договором умов до стягнення 30% вартості спірних підрядних робіт до моменту передачі Об'єкта замовнику є безпідставними, оскільки, як встановлено судами, зобов'язання позивача по будівництву Об'єкта припинилися з 23.08.2006 на підставі угоди сторін від 14.09.2006 про припинення дії договору.

Інші доводи касаційної скарги про порушення та неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, не знайшли свого підтвердження та зводяться до намагань скаржника надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст. 1117 ГПК України.

Постанова у справі винесена з дотриманням норм процесуального законодавства щодо повного та всебічного дослідження обставин справи та належної оцінки доказів, є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Запорізької торгово-промислової палати залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 16 травня 2008 року у справі № 6/276/07 залишити без змін.

Головуючий: Дунаєвська Н.Г.

Судді: Михайлюк М.В.

Мележик Н.І.