РІШЕННЯ

"19" червня 2008 р.

Справа № 3/122-2363

Господарський суд Тернопільської області

у складі

Розглянув справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Тернопільський кар’єр”, м. Тернопіль, вул. Піскова, 7.

до відповідачів: 1-го Тернопільської міської ради, м. Тернопіль, вул. Листопадова,5

2-го Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», м. Тернопіль, бульвар Т. Шевченка, 1.

за участю представників сторін від :

позивача :          Шевчук Н.М. - довіреність від 17.06.2008р.

відповідачів:          1-го          Мелішкевич М.С. - головний юрисконсульт , довіреність №266/01 від 12.02.2007р.

2-го не з’явився

Суть справи: До господарського суду Тернопільської області поступила позовна заява Відкритого акціонерного товариства „Тернопільський кар’єр”, м. Тернопіль, вул. Піскова, 7 до Тернопільської міської ради, м. Тернопіль, вул. Листопадова,5 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», м. Тернопіль, бульвар Т. Шевченка, 1, в якій позивач просить:

- визнати за Відкритим акціонерним товариством „Тернопільський кар’єр”, м. Тернопіль, вул. Піскова, 7 право власності на нерухоме майно –нежитлові приміщення, а саме:

* приміщення адміністративного будинку;

* приміщення механічної майстерні;

* приміщення адміністративного будинку контори ;

* складські приміщення;

* приміщення прохідної;

* приміщення трансформаторної підстанції,

що розташоване за адресою м. Тернопіль вул. Піскова,7,

- судові витрати покласти на відповідачів.

1-й Відповідач своїм конституційним правом на захист скористався. Явку в судове засідання свого представника забезпечив, надав суду письмовий відзив на позовну заяву , в якому проти позову заперечує та просить в позові відмовити в повному обсязі.

2-й Відповідач своїм конституційним правом на захист не скористався. Явку в судове засідання свого представника не забезпечив, свого письмового відзиву на позов суду не надав, а тому спір вирішено в порядку ст.75 Господарсько –процесуального кодексу України, по наявних у справі документах.

В розпочатому судовому засіданні представникам сторін роз’яснено їх права та обов’язки , передбачені ст.ст.20,22,81-1 ГПК України.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу , в порядку ст.. 81-1 ГПК України , не здійснюється із-за відсутності відповідного клопотання сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши обставини справи, та вислухавши представників сторін, суд встановив наступне:

У відповідності наказу № 306 від 30 грудня 1994 року Української державної корпорації промисловості будівельних матеріалів „Укрбудматеріали" „Про перетворення Тернопільського кар'єру об'єднання „Тернопільбудматеріали" у відкрите акціонерне товариство шляхом корпоратизації , державне підприємство було перетворено в акціонерне товариство.

Наказом № 756 від 25 листопада 1999 року Тернопільського відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області у ВАТ „Тернопільський кар'єр" процес приватизації завершено.

З метою підтвердження права власності ВАТ „Тернопільський кар'єр" звернулося у відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, де отримало роз'яснення про необхідність наявності переліку документів, які визначено п. 2.3 Положення про впорядкування об'єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 25.11.2003 року, та звернення до засновника ВАТ - Української державної корпорації промисловості будівельних матеріалів „Укрбудматеріали" для отримання підтверджуючих документів.

В зв'язку з цим , позивач звернувся в корпорацію „Укрбудматеріали", звідки була отримана відповідь, що постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року Українську державну корпорацію промисловості будівельних матеріалів „Укрбудматеріали" було ліквідовано. Тому документи, що стосуються її діяльності знаходяться в Центральному державному архіві вищих органів влади та управління України.

Після звернення в Центральний архів та архів Тернопільської області ВАТ «Тернопільський кар’єр»отримало відповідь, що необхідних документів для підтвердження права власності у них немає.

Згідно інвентарної справи на підтвердження права власності на адміністративний будинок, механічну майстерню, адміністративний будинок контори, складські приміщення, прохідну та трансформаторну позивачу необхідно мати серед інших документів, які є в наявності, і акти державних комісій про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом вказаних об'єктів та акт приймання-передавання нерухомого майна .

З метою державної реєстрації права власності на нерухоме майно –нежитлове приміщення ,а саме:

* приміщення адміністративного будинку;

* приміщення механічної майстерні;

* приміщення адміністративного будинку контори,

* складські приміщення;

* приміщення прохідної;

* приміщення трансформаторної підстанції,

що розташоване за адресою м. Тернопіль вул. Піскова,7 позивач звернувся з відповідним клопотанням до відповідачів.

Розглянувши клопотання про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, у відповідності Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно , затвердженого Міністерством Юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 у редакції наказу Міністерства Юстиції України від 28.01.2003 року №6/5 зареєстрованого у Міністерстві Юстиції України 18.02.2002 року №157/6445, позивачу відмовлено в задоволенні клопотання.

Правом власності є право особи на річ (майно ) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею , незалежно від волі інших осіб.

Особливим видом права власності є право довірчої власності , яке виникає внаслідок закону або договору управління майном. (ст. 316 ЦК України).

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна (ст.317 ЦК України).

Суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 ЦК України

Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом (ст.318 ЦК України)

Власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії ,які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.

Власність зобов'язує.

Власник не може використовувати право власності на шкоду права, свободам та гідності, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Держава не втручається у здійснення власником права власності .

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом.

Особливості здійснення права власності на національні , культурні та історичні цінності встановлюються законом (ст.319 ЦК України).

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності , крім випадків , встановлених законом.

Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності (ст.320 ЦК України)

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснення.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом.

Примусове відчуження об’єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку установлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості , крім випадків , встановлених частиною другою ст.353 ЦК України . ( ст. 321 ЦК України).

Право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.(ст.328 ЦК України).

Право власності на нову річ ,яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила ) річ зі своїх матеріалів на підставі договору ,є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва(створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації , право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації , право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів , обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини може укласти договір щодо об’єкта незавершеного будівництва , право власності на який реєструється органом ,що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів , що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об’єкта нерухомого майна , проектно –кошторисної документації, а також документів , що містять опис об’єкта незавершеного будівництва (ст.331 ЦК України).

У відповідності до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Міністерством Юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 у редакції наказу Міністерства Юстиції України від 28.01.2003 року №6/5 зареєстрованого у Міністерстві Юстиції України 18.02.2002 року №157/6445 та Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” здійснюється оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва на право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування на підставі документів передбачених Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, а саме Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради.

Враховуючи, що позивач набув вищевказане нерухоме майно - нежитлове приміщення в установленому законом порядку, в даний час володіє і користується даним нерухомим майном , інше господарським судом Тернопільської області не встановлено, а тому позовні вимоги позивача щодо визнання права власності за Відкритим акціонерним товариством „Тернопільський кар’єр”, м. Тернопіль, вул. Піскова, 7 на нерухоме майно –нежитлові приміщення, а саме:

* приміщення адміністративного будинку;

* приміщення механічної майстерні;

* приміщення адміністративного будинку контори,

* складські приміщення;

* приміщення прохідної;

* приміщення трансформаторної підстанції,

що розташоване за адресою м. Тернопіль вул. Піскова,7 , документально обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Судові витрати, в порядку ст.49 ГПК України , покласти на позивача, як ініціатора позову.

Керуючись ст.ст.43,49,82-85 ГПК України, ст.. 182 ГК України, ст. ст. 182, 316, 317, 318, 319, 320, 321, 328, 331, 626, 635 ЦК України, Тимчасовим положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Міністерством Юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 у редакції наказу Міністерства Юстиції України від 28.01.2003 року №6/5 зареєстрованого у Міністерстві Юстиції України 18.02.2002 року №157/6445, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2. Визнати право власності за Відкритим акціонерним товариством „Тернопільський кар’єр”, м. Тернопіль, вул. Піскова, 7 на нерухоме майно –нежитлові приміщення, а саме:

* приміщення адміністративного будинку;

* приміщення механічної майстерні;

* приміщення адміністративного будинку контори;

* складські приміщення;

* приміщення прохідної;

* приміщення трансформаторної підстанції,

що розташоване за адресою м. Тернопіль вул. Піскова,7, як належним власником.

3. На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення «20»червня 2008 року, через місцевий господарський суд.

4.          Рішення направити сторонам по справі.

Суддя