ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.08.08 р.                     Справа № 38/80

Господарський суд Донецької області у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні Зікеєвої Л.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “ТІС” м. Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Параллель-М ЛТД” м. Донецьк

про стягнення суми у розмірі 3 680 грн. 33 коп.

за участю

представників сторін:

від позивача: не з”явився

від відповідача: Попкова Є.О. нач.юр відділу за дов. № 67 від 27.05.2008р., Титов О.Г. директор з якості за дов. № 68 від 27.05.2008р.

Суть спору:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “ТІС” м. Донецьк м. Донецьк звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Параллель-М ЛТД” м. Донецьк про стягнення суми спричинених збитків у розмірі 3680 грн. 33 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на п.3.4 договору купівлі-продажу № 57/10-08-ЛС від 01.01.2008р., укладеного між позивачем та відповідачем та те, що внаслідок заправки автомобіля неякісним дизельним паливом, позивачу спричинені збитки у розмірі 3680 грн. 33 коп., які він просить стягнути з відповідача.

28.05.2008р. на адресу суд надійшла відповідь Головного управління статистики у Донецькій області № 22-10/1488, згідно якої Товариство з обмеженою відповідальністю “Параллель-М ЛТД” значиться у ЄДРПОУ як юридична особа ( ідентифікаційний код 2431673).

Відповідач надав суду відзив від 27.05.2008р. № 377, в якому проти позову заперечує та зазначив про таке.

У зв’язку з надходженням скарги на якість дизельного палива від представників ТОВ “ТіС” на АЗС було надано два фахівця для відбору проб нафтопродукту згідно порядку, встановленого Інструкцією з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України ( далі – Інструкція), яка затверджена наказом Мінпаливенерго України, Держспоживстандарту України 04.06.2007р. № 271/121 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 4 липня 2007р. за № 762/14029. Представники ТОВ “ТіС” відмовилися від виконання процедури, передбаченої Інструкцією.

Відповідно до п.4.1.4 Інструкції арбітражні випробування здійснюються у разі виникнення суперечок в оцінюванні якості нафтопродуктів між постачальником та споживачем. Про час проведення арбітражних випробувань повідомляються усі зацікавлені особи та забезпечується можливість присутності їх представників на випробуваннях. Розкриття арбітражних проб проводиться у присутності зацікавлених осіб, про що складається акт за формою №15-НП.

З боку підприємства позивача не було здійснено жодного заходу щодо залучення представника ТОВ “Параллель-М ЛТД” задля належного відбору проб нафтопродукту та прийняття участі у проведенні дослідження, а усі дії щодо відбору проб та дослідження здійснювалися самостійно, чим було порушено право підприємства відповідача на участь у цих діях.

У березні поточного року за ініціативою позивача була проведена зустріч з відповідачем, на якій були надані акт виконаних робіт 0322-2/21.02.2008 ТОВ “АвтоДім”, акт вібору від 20.02.2008р., протокол випробувань № 14к від 27.02.2008р. ДП “Донецькстандартметрологія”, рахунок № 13/75622 від 21.02.2008р. На підставі цих документів позивач пропонував компенсувати витрати у повному обсязі.

Відповідач, розглянувши подані документи, вважає, що акт відбору проб нафтопродукту, наданий позивачем, не відповідає вимогам Інструкції та є неналежним доказом у справі.

Крім того, відповідач зазначив, що внаслідок неналежних дій позивача щодо спільного проведення відбору проб та проведення випробувань нафтопродуктів ТОВ “Параллель-М ЛТД” було позбавлено можливості належним чином сприяти встановленню фактичних обставин справи та у разі наявності вини з боку підприємства відповідача самостійно виконати свої зобов”язання. Між тим, ТОВ “Параллель-М ЛТД” має свою належним чином акредитовану лабораторію, де можна було провести необхідні випробування.

Таким чином, відповідач вважає, що на теперішній час відсутні належним чином оформлені документи, які підтверджують факт відпуску неякісних нафтопродуктів.

Крім того, між датою здійснення відпуску нафтопродукту – 17.02.2008р. та датою відбору проб нафтопродуктів 20.02.2008р. пройшов досить тривалий час, за який нафтопродукти, що були отримані у ТОВ “Паралель-М ЛТД” могли бути використані та у транспортному засобі могли бути нафтопродукти іншого постачальника.

Відзив судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

03.06.2008р. від позивача надійшло до суду клопотання № 283 від 29.05.2008р., в якому останній просив залучити до матеріалів справи додаткові документи, яке судом розглянуто, прийнято до уваги та задоволено.

Крім того, позивач звернувся до суду із клопотанням від 27.05.2008р. № 280 про зміну підстав позову, в якому зауважив про те, що в обґрунтування своїх позовних вимог посилався на п.3.4 договору № 57/10-08-ЛС від 01.01.2008р., умовами якого не передбачено стягнення з відповідача суми спричиненої шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтував, посилаючись на ст. ст. 610, 623, 678, 679 ЦК України та ст. 224 ГК України.

У судовому засіданні 17.06.2008р. позивач надав суду свої заперечення на відзив, викладені у відповіді від 28.05.2008р. № 281, в яких зазначив наступне.

Працівники підприємства позивача, керуючись ст. 678 ЦК України, запропонували заправити автомобіль дизельним паливом належної якості у тому ж об’ємі 63 літра. Задовольнити цю пропозицію представники відповідача відмовилися та запропонували здійснити лабораторні дослідження палива шляхом відібрання із ємності визначеної кількості. Відмова була обґрунтована тим, що працівники підприємства відповідача пропонували здійснити відбір проб дизельного палива в його лабораторії, тобто існувала вірогідність отримати результат проведений лабораторних досліджень заінтересованою стороною. Акт про відмову працівників підприємства позивача від проведення лабораторних досліджень укладений не був.

Представникам ТОВ “Параллель-М ЛТД” з боку ТОВ “ТіС” було запропоновано здійснити відбір проб в їх присутності із паливного баку автомобіля, який знаходився у цей час на СТО “Mersedes”, але вони відмовилися, посилаючись на проведення досліджень у своїй лабораторії згідно з Інструкцією, тому відбір проб здійснювався із паливного баку автомобіля без участі представників відповідача, але із обов’язковою участю працівників СТО “Mersedes”.

На думку позивача, не можна погодитися із твердженням відповідача про те, що висновок незалежної дослідницької лабораторії Донецького обласного центра стандартизації та метрології не можна прийняти до уваги, оскільки це є незалежна державна установа.

На АЗС “Параллель”, на який 17.02.2008р. був заправлений автомобіль представникам позивача адміністратором АЗС був пред”явлений до огляду сертифікат якості на дизельне паливо марки PERFEKT, згідно з яким допустима мінімальна температура повітря, при якій може експлуатуватися автомобіль “Mersedes-Begz” VITO згідно умов його технічної документації складає мінус 15 градусів за Цельсієм. Після заправки автомобіля його паливна система замерзла, коли автомобіль був залишений на охороняємої платної автостоянці.

Відбір проб був здійснений працівниками підприємства позивача 20.02.2008р., оскільки 19.02.2008р. велися переговори з ТОВ “Параллель-М ЛТД” з мирного врегулювання спору.

Відповідач надіслав суду пояснення від 17.06.2008р. № 445, які судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

17.06.2008р. сторони звернулися до суду із клопотанням про продовження строку вирішення спору на два місяці, яке судом було розглянуто, залучено до матеріалів справи та задоволено.

Ухвалою суду від 17.06.2008р. строк вирішення спору було продовжено до 13.09.2008р.

Позивач звернувся до суду із заявою від 18.06.2008р. № 326 про ознайомлення із матеріалами справи, яке було розглянуто та задоволено.

20.06.2008р. позивач звернувся до суду із клопотанням від 19.06.2008р. № 329, яким просив залучити до матеріалів справи додаткові документи, яке судом розглянуто, прийнято до уваги та залучено до матеріалів справи.

Позивач надіслав суду відповідь на заперечення відповідача від 04.08.2008р. за № 395 від 04.08.2008р., яка розглянута та залучена до матеріалів справи, в якій зауважив про те, що відповідач порушив умови договору № 57/10-0 від 01.01.2008р., оскільки здійснив заправку автомобіля “Mersedes VITO” дизельним паливом неналежної якості. При укладанні договору відповідач гарантував якість палива встановленим ДСТУ, ТУ та сертифікатам якості.

Позивач звернувся до суду із заявою в порядку ст.22 ГПК України від 04.08.2008р. № 394, в якій повідомив, що підтримує позовні вимоги та вважає, що вони витікають із договору № 57/1-01 ЛС від 01.01.2008р., а також просить прийняти до уваги обґрунтування позовних вимог, викладені у клопотанні від 27.05.2008р. № 280.

Відповідач надіслав суду заперечення від 04.08.2008р. № 594, які судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

Відповідач звернувся до суду із клопотанням від 04.8.2008р., в якому просив залучити до матеріалів справи додаткові документи, яке судом розглянуто, прийнято до уваги та задоволено.

Перед початком розгляду справи по суті сторони були ознайомлені з правами та обов’язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні сторони надали клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом розглянуте, прийняте до уваги та залучене до матеріалів справи.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі та вислухавши уповноважених представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “ТІС” м. Донецьк ( за договором покупець, далі – позивач), та Товариством з обмеженою відповідальністю “Параллель-М ЛТД” м. Донецьк ( за договором – продавець, далі – відповідач) було укладено договір № 57/10-08-ЛС, згідно п.1.1 якого продавець передає у власність, а покупець приймає та зобов’язується сплатити паливо (бензини автомобільні та дизельне паливо) у строки та на умовах, визначених цим договором шляхом здійснення заправки автомобілів покупця за паливними картами на протязі дії даного договору. Там же передбачено, що заправка палива здійснюється на автозаправочних станціях партнерів продавця, а також на автозаправочних станціях продавця та супроводжується видачею чека терміналу пред”явителю паливной карти.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що продавець гарантує покупцю, що паливо, яке відпускається за паливними картами на АЗС, відповідає вимогам ДСТУ, ТУ.

Покупець може на АЗС продавця знайомитися із сертифікатом відповідності або паспортом якості на отримане паливо ( п.3.2 договору).

Пунктом 3.3. договору встановлено, якщо покупець вважає, що продавець відпустив неякісне паливо, то за наявністю чека про відпустку палива на АЗС продавця створюється комісія із представників продавця та покупця для відбору проб палива та здійснення його лабораторного аналізу.

У випадку, якщо внаслідок лабораторного аналізу буде встановлено, що паливо не відповідає ДСТУ, ТУ, продавець здійснює заміну неякісного палива на паливо належної якості на протязі 1-го дня ( п.3.4 договору).

Строк дії договору з моменту підписання до 31.12.2008р. ( п.5.1 договору.

Договір підписаний сторонами у встановленому порядку та скріплений печатками підприємств.

17.02.2008р. о 9 год. 37 хв. на АЗС “Паралель”, яка розташована за адресою: Донецьк, пр. Павших Комунарів, оператором № була здійснена заправка дизельним паливом PERFEKT автомобіля марки Mersedes-Begz VITO, державний номер АН 29-44 СЕ у кількості 63 літри на суму 346 грн. 50 коп. на підставі представленої паливної карти № .

З представлених позивачем документів вбачається, що вказаний автомобіль був придбаний підприємством позивача у кредит за кредитним договором № 2063/540 від 05.07.2007р. і рахується на балансі підприємства позивача згідно довідці від 28.05.2008р. № 282 та 17.02.2008р. був направлений у відрядження, що підтверджено подорожним листом службового легкового автомобіля № 029398.

Позивач наполягає на тому, що після заправки автомобіля директор підприємства позивача приїхав на охоронювану автостоянку, де залишив заправлений автомобіль.

Як вбачається з представленого позивачем пропуску № 687, вказаний автомобіль знаходився під охороною з 18.02.2008р. 14-00 до 21.02.2008р. 13-00.

На наступний день, тобто 18.02.2008р. двигун автомобіля не змогли завести, тому автомобіль було транспортовано на спеціалізовану СТО “Mersedes”, де було з’ясовано, що повністю змерзла паливна система автомобіля та завести двигун не є можливим.

19.02.2008р. на СТО ТОВ “АвтоДім” евакуатором був доставлений автомобіль марки Mersedes-Begz VITO, державний номер АН 29-44 СЕ, двигун якого не запускався, про що вказано в акті відбору від 20.02.2008р.

За участю представників підприємства позивача та ТОВ “АвтоДім”” було складено акт відбору від 20.02.2008р., з якого вбачається, що із паливного баку автомобіля було злито приблизно 60 літрів дизельного палива, частина якого відібрана у чисту ємність у кількості 3-х штук по одному літру у кожну, ємності опломбовані.

19.02.2008р. представники позивача звернулися на АЗС “Параллель”, де був заправлений автомобіль з метою з’ясування того, чому автомобіль був заправлений неякісним дизельним паливом. Адміністратором АЗС було запропоновано провести відповідну експертизу у спеціалізованій лабораторії підприємства відповідача, але позивач відхилив цю пропозицію, мотивуючи тим, що в цьому є заінтересованість відповідача у видачі експертної оцінки.

Позивач звернувся до Донецького центру стандартизації та метрології. Згідно висновку, викладеному у протоколі випробувань № 14к від 27.02.2008р. зразок палива дизельного, підданий випробуванням, за показником “Вміст води” не відповідає вимогам ДСТУ 3868-99 “Паливо дизельне. ТУ”.

Крім того, позивач звертався в Донецький Гідрометеоцентр з проханням представити дані про мінімальну температуру повітря, яка була зафіксована у м. Донецьку 16,17,18 лютого 2008р. у ранкові часи, про що отримав спеціалізовану інформацію від 18.03.2008р. № 12-40/316.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 3680 грн. 33 коп., які складаються з вартості заправленого неякісного дизпалива у сумі 346 грн. 50 коп.; вартості незалежної експертизи у сумі 688 грн. 68 коп. та вартості проведених робіт на СТО, пов’язаних із профілактикою автомобіля у розмірі 2 613 грн. 77 коп., а також витрат, пов’язаних із запитом до гідрометеоцентру у розмірі 31 грн. 38 коп.

Відповідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на договір № 57/10-08-ЛС від 01.01.2008р., подорожний лист № 029398 від 17.02.2008р.., акт відбору від 20.02.2008р., протокол випробувань № 14к від 27.02.2008р., акт виконаних робіт 0322-02/21.02.2008р, рахунок № 13/75622 від 21.02.2008р., акт № 13/75622, рахунок від 04.03.2008р., акт приймання виконаних робіт за березень 2008р., листи від 03.03.2008р. № 153., від 18.03.2008р. № 12-40/316, № 182 від 19.03.2008р., клопотання № 283 від 29.05.2008р., клопотання від 19.06.2008р. № 329, відповідь на заперечення № 395 від 04.08.2008р.. заяву від 04.08.2008р. № 394, правовстановлюючі документи тощо.

Відповідач посилається на відзив від 27.05.2008р. № 373, пояснення від 17.06.2008р. № 445, заперечення від 04.08.2008р. № 594. клопотання від 04.08.2008р., правовстановлюючі документи тощо.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач обґрунтовує свої вимоги нормами Цивільного та Господарського кодексу, тому судом застосовані ці норми, оскільки суд не має права самостійно змінювати предмет або підстави позову.

Оскільки між сторонами по справі уклалися господарські правовідносини, то судом застосовані положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, який регулює правовідношення у господарській сфері.

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Зобов’язання виникають з договору, або інших підстав, які зазначені у ст. 11 ЦК України.

Відповідно ст. 509 Цивільного кодексу України в силу зобов’язання одна особа (боржник) зобов’язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться в силу ст. 526 ЦК України.

Пунктом 3.3.укладеного між сторонами договору встановлено, якщо покупець вважає, що продавець відпустив неякісне паливо, то за наявністю чека про відпустку палива на АЗС продавця створюється комісія із представників продавця та покупця для відбору проб палива та здійснення його лабораторного аналізу.

З матеріалів справи вбачається, що проби дизельного палива були відібрані комісією із представників підприємства позивача та іншого підприємства (ТОВ “АвтоДім”) без участі представників підприємства відповідача ( акт відбору від 20.02.2008р.), що є порушенням умов п.3.3 договору.

Працівником підприємства відповідача адміністратором АЗС було запропоновано позивачу провести відповідну експертизу у спеціалізованій лабораторії підприємства відповідача, але позивач відхилив цю пропозицію, мотивуючи тим, що в цьому є заінтересованість відповідача у видачі експертної оцінки.

Слід зазначити, що автомобіль був заправлений на АЗС 17.02.2008р. о 9-30, а на охороняємій платній стоянці знаходився з 14 години 18.02.2008р. згідно пропуску № 687. В матеріалах справи відсутні докази того, де знаходився автомобіль з моменту заправки до перебування на платній стоянці.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що продавець гарантує покупцю, що паливо, яке відпускається за паливними картами на АЗС, відповідає вимогам ДСТУ, ТУ.

В укладеному договорі № 57/10-08-ЛС від 01.01.2008р. у розділі “Визначення” встановлено, що паливо – бензини автомобільні А-98, А-92, А-95, А-76 або А-80, Дизельне паливо, сертифіковані згідно ДСТУ 4063-2001. “Бензини автомобільні. Технічні умови” та ДСТУ 3868-99 “Паливо дизельне. Технічні умови”.

Пунктом 7.2 договору встановлено, що во всьому, що не передбачено даним договором сторони керуються діючим законодавством України.

Так, контроль за якістю нафти і нафтопродуктів передбачений Інструкцією з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 04.06.2007р. № 271/121, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 липня 2007р. за № 762/14029 ( далі – Інструкція), згідно розділу 1 якої Інструкція встановлює єдиний порядок організації та проведення робіт, пов’язаних з контролюванням якості товарної нафти та нафтопродуктів під час їх приймання, зберігання, транспортування та відпуску.

Дія Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України поширюється на всі групи, класи, типи і види нафти та типи, марки і види нафтопродуктів.

Для забезпечення збереження якості нафтопродуктів на АЗС її власник має забезпечити здійснення лабораторних випробувань нафтопродукту в обсязі переліку показників, регламентованих для проведення контрольних випробувань нафтопродуктів (додаток 1) в акредитованій (атестований) випробувальній лабораторії при наявності скарги споживача на якість відпущеного нафтопродукту ( п.6.5.9 Інструкції).

Слід зауважити, у підприємства відповідача є лабораторія нафтопродуктів, яка має свідоцтво про атестацію № ВЛ-206/06, видане 27.11.2006р. Державним підприємством “Донецький регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації”, яка відповідає критеріям атестації і атестована на проведення вимірювань у сфері поширення державного метрологічного нагляду.

Крім того, відповідач намагався з’ясувати всі обставини заявленої позивачем скарги на неналежну якість пального, тому за власною ініціативою здійснив відбір зразків дизельного пального (акт № 89/8 відбирання проб нафти та нафтопродуктів від 19.02.2008р.) та зробив випробування дизельного пального, за результатами якого було складено протокол випробування, згідно якого зразок дизельного пального за приведеними показниками відповідає ДСТУ 3868-99, що передбачено у преамбулі договору № 57/10-08-ЛС від 01.01.2008р. у розділі “Визначення”.

У разі виникнення суперечностей в оцінюванні якості нафти та/або нафтопродукту між постачальником та споживачем здійснюються арбітражні випробування ( п.4.1.4 Інструкції). Там же передбачено, що рішення про випробування арбітражної проби нафти або нафтопродукту приймаються сторонами на підставі письмової заяви однієї із сторін або спільної заяви всіх зацікавлених сторін. У заяві мають бути зазначені показники якості нафти або нафтопродукту, за якими виникли суперечності.

Як вбачається з матеріалів справи письмової заяви з боку підприємства позивача не було.

Абзацем третім п.4.1.4 Інструкції передбачено, що розкриття арбітражних проб проводиться у присутності зацікавлених сторін, про що складається акт за формою № 15-НП. Акт підписується уповноваженими особами сторін. Такого акту складено не було.

Пунктом 4.2.1 Інструкції встановлено, що проби повинні відбиратися під час приймання, зберігання, відпуску нафти та/або нафтопродуктів і в усіх інших випадках, коли необхідно визначити їх якість в обсязі приймально-здавальних, контрольних, повних випробувань або за окремими показниками якості. Підготовка посуду, пробовідбірників і відбирання проб нафти та/або нафтопродуктів необхідно здійснювати, дотримуючись вимог ДСТУ 4488.

Як вбачається з акту відбору проб від 20.02.2008р. 60 літрів дизельного палива було злито з паливного бака, частина якого відібрана у чисту емність у кількості трьох штук по одному літру у кожну.

З пояснень начальника лабораторії з іспитів нафтопродуктів відділу іспитів продукції та сировини ДП “Донецькстандартметрологоія Костенко С.Л. вбачається, що за якість відбору проб лабораторія з іспитів нафтопродуктів відповідальності не несе, про що усно було повідомлено замовника, тобто позивача. Також зазначено, що проба, яка була представлена для іспиту, не є арбітражною, оскільки її відбір було здійснено із порушенням.

Порушення вимог ДСТУ 4488, допущені під час оформлення проб, фіксуються лабораторією у журналі реєстрації проб за формою 3№-НК ( додаток 3), результати випробування таких проб не можуть використовуватись для оформлення паспортів якості на партію нафти або нафтопродуктів та не мають арбітражної сили, про що попереджається замовник випробувань ( п.4.2.9 Інструкції).

Таким чином, суд вважає, що в порушення умов укладеного договір, а саме п.3.3 не була створена комісія із представників продавця та покупця для відбору проб, відбір проб було здійснено із порушенням Інструкції, а протокол випробувань № 14к від 27.02.2008р. не є належним доказом у розумінні ст. 34 ГПК України та до уваги його не приймає.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 ЦК). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Згідно з частиною другою статті 623 ЦК розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Позивач наполягає на тому, що відповідач порушив свої зобов’язання за договором, внаслідок чого позивач зазнав збитки, які він просить стягнути з відповідача.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що з боку відповідача не були порушені умови договору, його поведінка у даному випадку не є протиправною та відсутня вина з боку підприємства відповідача, а відтак підстав для задоволення позову не має.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на позивача.

Враховуючи викладене та, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю “ТІС” м. Донецьк м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю “Параллель-М ЛТД” м. Донецьк про стягнення суми спричинених збитків у розмірі 3680 грн. 33 коп., відмовити.

У судовому засіданні 20.08.2008 року оголошено рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

Надруковано 3 примірника:

1 – до справи

2 – сторонам у справі