ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"22" липня 2008 р.

Справа № 18/125

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді ТимошевськоїВ.В. при секретарі судового засідання Горловій М.С. розглянув у судовому засіданні справу № 18/125

за позовом: Державної екологічної інспекції в Кіровоградській області, м. Кіровоград

до відповідача: Олександрівської сільської ради, с. Олександрівка Долинського району Кіровоградської області

про стягнення 9 808,87 грн.

Представники сторін

від позивача - Леконт Р.В., довіреність № 04-4/302 від 20.02.08, головний спеціаліст - юрисконсульт;

від відповідача - Бабенко В.М., сільський голова, посвідчення № 1 від 05.04.06р.

Державна екологічна інспекція в Кіровоградській області звернулась до господарського суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з Олександрівської сільської ради 9 808,87 грн. збитків, заподіяних державі внаслідок засмічення земельної ділянки твердими побутовими відходами.

Відповідач позов заперечив, вказуючи на те, що в акті перевірки внесена неправдива інформація про висоту відходів, що призвело до неправильних розрахунків збитків.

Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалі від 20.06.2008 р., та в судовому засіданні 22.07.2008 р. за згодою представників сторін оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши обставини, наведенні в обґрунтування позовних вимог і заперечень проти позову, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Земельним кодексом України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно статті 5 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в народному господарстві в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Державна екологічна інспекція в Кіровоградській області є спеціальним підрозділом Мінприроди та відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний контроль за додержанням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, раціональне використання, відтворення та охорону природних ресурсів на території Кіровоградської області (а.с. 31-38).

Згідно статті 20 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” спеціально уповноваженим центральним органам виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів і його органам на місцях надано право подавати позови про відшкодування збитків і втрат, заподіяних в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.12.2007 р. державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Кіровоградській області проведено перевірку дотримання природоохоронного законодавства на території Олександрівської сільської ради. Проведеною перевіркою виявлено несанкціоноване розміщення твердих побутових відходів. Дозвіл на розміщення відходів та інша документація на відповідні сміттєзвалища не оформлялась.

За результатами перевірки 05.12.2007 р. складено акт № 09/11-104, в якому зафіксовано зазначене порушення (а.с. 9-11), та протокол про адміністративне правопорушення сільського голови Олександрівської сільської ради №001887 від 06.12.2007 р. (а.с. 14).

На підставі складеного акту позивачем здійснено розрахунок заподіяної відповідачем шкоди згідно з Методикою визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 27.10.1997 р. № 171 (у редакції наказу № 149 від 04.04.2007 р.) та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 25.04.2007 р. за № 422/13698. Згідно вказаного розрахунку розмір шкоди склав 9 808,87 грн. (а.с. 12).

Направлена позивачем Олександрівській сільській раді претензія від 12.12.2007 р. про відшкодування збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу, внаслідок засмічення земельної ділянки твердими побутовими відходами на суму 9 808,87 грн. залишена відповідачем без виконання (а.с. 17-19).

При вирішені спору щодо стягнення з Олександрівської сільської ради збитків, заподіяних внаслідок засмічення земельної ділянки відходами, господарський враховує наступне.

Згідно статті 1 Закону України “Про відходи” відходи – це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворюються у процесі людської діяльності і не мають подальшого використання за місцем утворення чи виявлення та яких їх власник повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення. Виробник відходів - фізична або юридична особа, діяльність якої призводить до утворення відходів.

Відповідно до статей 8, 9 Закону України “Про відходи” відходи є об'єктом права власності. Суб'єктами права власності на відходи є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи та організації усіх форм власності, територіальні громади, Автономна Республіка Крим і держава. Територіальні громади є власниками відходів, що утворюються на об'єктах комунальної власності чи знаходяться на їх території і не мають власника або власник яких невідомий (безхазяйні відходи). Суб'єкти права власності володіють, користуються і розпоряджаються відходами в межах, визначених законом.

Статтею 17 Закону України “Про відходи” встановлені обов”язки суб”єктів господарської діяльності у сфері поводження з відходами, в тому числі, пункт “л” цієї статті - відшкодовувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров'ю та майну громадян, підприємствам, установам та організаціям внаслідок порушення встановлених правил поводження з відходами, відповідно до законодавства України. А пункт “ї” цієї статті визначає обов”язок суб”єктів господарської діяльності надавати місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, спеціально уповноваженим органам виконавчої влади у сфері поводження з відходами інформацію про відходи та пов'язану з ними діяльність, у тому числі про випадки несанкціонованого попадання відходів у навколишнє природне середовище та вжиті щодо цього заходи.

Розміщення відходів здійснюється лише в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності спеціальних дозволів, у яких визначені обсяги відходів відповідно до встановлених лімітів та умови їх зберігання (ст. 33 Закону “Про відходи”).

Згідно статті 10 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 7 частини 1 статті 33 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища віднесено, зокрема, визначення території для складування, зберігання або розміщення виробничих, побутових та інших відходів відповідно до законодавства.

Нормами Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” та Закону України “Про відходи” окремо визначаються повноваження органів місцевого самоврядування у галузі охорони навколишнього природного середовища та поводження з відходами, серед яких здійснення контрою за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища та за раціональним використанням і безпечним поводженням з відходами на своїй території.

Згідно статті 15 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” місцеві Ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території.

Перелік осіб, які зобов”язані відшкодовувати шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону природного середовища, визначено статтею 68 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” та статтею 43 Закону України “Про відходи”. Органи місцевого самоврядування до зазначеного переліку не входять.

Вказане відповідає позиції, викладеній в постанові Вищого господарського суду України від 01.08.2006 р. по справі № 35/205.

За приписами статті 12 Закону України “Про відходи” відходи, що не мають власника вважаються безхазяйними. Визначення режиму використання безхазяйних відходів покладається на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, якщо інше не передбачено законом. Місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування ведуть облік безхазяйних відходів і несуть відповідальність за комплексне використання таких відходів, додержання умов поводження з ними та запобігання негативному впливу їх на навколишнє природне середовище і здоров'я людей.

Порядок виявлення та обліку безхазяйних відходів затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1217 від 03.08.1998 р.

Згідно вказаного Порядку на органи місцевого самоврядування покладається прийняття на підставі акта комісії з питань поводження з безхазяйними відходами рішень щодо подальшого поводження з відходами та в разі необхідності порушення справи про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про відходи, та відшкодування заподіяної шкоди. У разі визначення власника відходів, він несе повну відповідальність за додержання умов поводження з ними та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище відповідно до положень Закону України “Про відходи”.

Підставами для здійснення процедур визначення відходів та наступного їх обліку є повідомленням власників або користувачів земельних ділянок, повідомлення (заяви) громадян, підприємств, установ та організацій, засобів масової інформації, результати штатних інспекційних перевірок органів Мінекоресурсів на місцях, санітарно-епідеміологічної служби, органів місцевого самоврядування тощо.

Матеріалами судової справи не підтверджується здійснення відповідних процедур щодо зазначених в акті перевірки відходів та наявність викладених вище підстав для їх проведення. Отже, зазначені відходи на обліку як безхазяйні не значились.

Шкода, яку просить стягнути позивач, обрахована згідно Методики, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 27.10.1997 р. № 171 (у редакції наказу № 149 від 04.04.2007 р.). Поряд з цим, згідно пункту 1.2. дана Методика встановлює порядок розрахунку розмірів відшкодування шкоди саме суб”єктами господарювання та фізичними особами в процесі їх діяльності через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і поширюється на всі землі України незалежно від форм їх власності.

З огляду на викладене, господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення з Олександрівської сільської ради збитків, заподіяних внаслідок засмічення земельної ділянки твердими побутовими відходами у розмірі 9 808,87грн. необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно частини 3 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Дане рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя В.В.Тимошевська