ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.08 Справа № 5/177

За позовом: ТзОВ СП “Технобуд»”, м.Львів

До відповідача: ДП «Унікол-Інтегра-Схід»ТзОВ «Унікол», м. Яворів Львівської області

про стягнення 18 985,69 грн.

Суддя І.Й.Петрик

Представники:

від позивача: Дубик В.Я. - представник (довіреність від 21.04.08р.)

від відповідача: не з’явився

Суть спору: Позовні вимоги заявлено ТзОВ СП „Технобуд»до ДП «Унікол-Інтегра-Схід»про стягнення 18 985,69 грн. заборгованості за непоставлений товар, 3% річних та збитків від зростання індексів інфляції.

Ухвалою господарського суду від 16.06.08р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 02.07.08р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задоволити, подав клопотання від 02.07.08р., в якому просить розглядати дану справу у відповідності до ст. 75 ГПК України за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений. Поштовий конверт, яким направлялась ухвала про призначення розгляду справи повернувся на адресу суду з написом, що адресат за зазначеною адресою не знаходиться, однак суд зазначає, що поштова кореспонденція направлялась на адресу вказану в позовній заяві та матеріалах справи, і жодних відомостей про зміну місця перебування відповідача не одержував.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив наступне:

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов’язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Однією з підстав виникнення зобов’язань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах тощо.

Відповідач згідно досягнутої із позивачем домовленості про поставку товарів (будівельних матеріалів) виставив позивачу до оплати рахунок-фактуру № УС-0000220 від 15.10.07 року. Позивач на підставі вказаного рахунку-фактури здійснив на користь відповідача попередню оплату товару в загальній сумі 80 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 0 від 17 жовтня 2007 року. Зазначене свідчить про укладення між сторонами договору купівлі-продажу, зміст якого зафіксовано в рахунку-фактурі № УС-0000220 від 15.10.07 року, платіжному дорученні № 0 від 17 жовтня 2007 року тощо.

Відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 62575,4 грн., що підтверджується накладними №244 від 01 листопада 2007 року на суму 21.541,87 грн., №257 від 24 листопада 2007 року на суму 19.986,77 грн. та №162 від 29 листопада 2007 року на суму 21.046,80 грн.

15 січня 2008 року між позивачем та відповідачем було підписано Акт звірки розрахунків, в якому зафіксовано стан розрахунків між сторонами та відображено борг Відповідача у розмірі 17424,56 грн.

Позивач листом від 07.02.2008 за № 6 звернувся до відповідача із вимогою повернути залишок коштів в сумі 17424,56 грн. Факт надсилання цього листа відповідачу підтверджується поштовою квитанцією № 1151577 від 07.02.2008р.

Позивач повторно звернувся до відповідача із письмовою вимогою від 09 квітня 2008 року за № 57 про повернення грошових коштів в розмірі 17424,56 грн., про що свідчить поштова квитанція № 1290631 від 0904.2008р.

Заходи досудового врегулювання спору, вжиті позивачем, не дали позитивного результату. Станом на день подачі позову основний борг відповідачем не погашений і становить 17424,56 грн. Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України також 3% річних та сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Позивач приводить у позові належним чином виконаний розрахунок 3% річних (283,57 грн.) та розрахунок суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції (збитки від зростання індексів інфляції - 1427,94 грн.).

У відповідності до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до вимог ст.193 Господарського кодексу України господарські зобов’язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Відповідно до ч.2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати.

Згідно ч. 3 ст. 693 Цивільного кодексу України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Розмір таких процентів, а також обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, встановлено ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Такою вимогою до відповідача про повернення грошових є лист позивача від 07.02.2008 за № 6, що з урахуванням часу на поштовий обіг встановлює обов’язок відповідача сплатити суму основного боргу до 17 лютого 2008 року включно.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідач своїм правом на захист не скористався, підставність позовних вимог не спростував.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами і підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.11, 207, 509, 526, 530, 536, 625, 693 ЦК України, ст.193 ГК України, ст.ст. 33, 43, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд, –

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Унікол-Інтегра-Схід»товариства з обмеженою відповідальністю «Унікол», 81000, вул. Січових Стрільців, 13, м. Яворів Львівської області, фактичне місцезнаходження –79040, вул. Данила Апостола, 10, м. Львів, (п/р № 01 в ЛФ АБ «Банк регіонального розвитку»МФО 325224, код за ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю спільне українсько-російське підприємство «Технобуд», 79017, вул. Ольги Басараб, 11а, кв. 8, м. Львів, фактичне місцезнаходження –79039, вул. Шевченка, 80, м. Львів (п/р № 3 в ПЛФ ВАТ «Кредобанк» м. Львів, МФО 325365, код за ) –19293,55 грн. (Дев’ятнадцять тисяч двісті дев’яносто три гривні 55 копійок), з яких: 17424,56 грн. –основний борг, 133,19 грн. –3% річних, 1427,94 грн. –збитки від зростанні індексів інфляції, 189,86 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4. Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                                           Петрик І.Й.