ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" червня 2008 р.

Справа № 14/11/6682

за позовом Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Хмельницької філії м.Хмельницький

до Красилівського районного бюро технічної інвентаризації м. Красилів

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача гр. Кульби З.О. м. Красилів

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ЗАТ „Українські радіосистеми” м. Київ в особі Хмельницької філії. м.Хмельницький

за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Красилівської міської ради м. Красилів,

за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Красилівського районного відділу земельних ресурсів м. Красилів.

про визнання права власності на майно –вишку радіорелейну, яка розміщена за адресою м.Красилів, вул. Морозова, 2-б.

Суддя Гладюк Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Ціммерман В.А. –за довіреністю №566 від 18.02.08р.

Вибодовська Т.А. –за довіреністю №152 від 11.01.08р.

від відповідача: не з’явився

від 1-ї третьої особи: Кульба Б.А. –за довіреністю №2502 від 19.06.07р.

від 2-ї третьої особи: Братенко Г.М. –за довіреністю №314 від 15.05.08р.

від 3-ї та 4-ї третьої особи: не з’явилися

Суть спору: Позивач просить визнати право власності на радіорелейну вишку, що розташована за адресою м. Красилів, вул. Морозова, 2-б.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, наполягали на його задоволенні.

Відповідач, свого повноважного представника для участі в судовому засіданні не направив, в відзив на позов не визнає, зазначає, що чинним законодавством не передбачено проведення інвентаризації та реєстрація права власності на металеву вишку.

За таких обставин суд розглядає справу в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третіх осіб та давши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до висновку про необгрунтованість позову, а тому неможливість його задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.16 Цивільного кодексу України та ст.ст.1,2 Господарського процесуального кодексу України особа звертається до суду за захистом порушеного права.

Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зазначеною статтею встановлено вичерпний перелік підстав для звернення особи з позовом про визнання права власності.

Позивач не надав жодного доказу наявність хоча б однієї із зазначених обставин.

На підставі ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди вирішують господарські спори в порядку позовного провадження.

Позов –це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, звернена через суд про захист порушеного, оспореного чи не визнаного права або законного інтересу.

Позов, в тому числі про визнання права власності, характеризується наявністю спору між сторонами щодо цього права. Тобто вимога про визнання права власності може ґрунтуватись лише на спірних правовідносинах і не пов’язана з вимогою про встановлення факту, адже вимога про встановлення факту виключає спірність правовідносин.

Одним з елементів позову є підстава позову. Зокрема підставою позову є частина позову, яка відображає обставини, яким позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов. До так званих активних підстав позову належать підстави, які стверджують, що спірне право належить позивачу, а на відповідача покладені певні обов’язки.

Пасивну підставу позову становлять факти, з яких вбачається, що відповідач вчинив дії, спрямовані на заперечення або утвердження за собою права, яке йому не належить.

Відповідач не перебуває з відповідачем в матеріальних відносинах, а тому не може а ні визнавати право позивача, а ні заперечувати цього права. В силу покладених на нього обов’язків, за наявності визначених правоустановчих документів він лише повинен вчинити дії щодо реєстрації відповідного права на нерухоме майно.

При цьому суд виходить з того, що положення вказаних вище норм не суперечить визначенню поняття „реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” наведеного в ст. 2 Закону„Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” згідно якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

З наведеного визначення слідує лише те, що проведення реєстрації речового права на майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою відповідного факту. Проте така реєстрація може проводитьсь лише у встановленому порядку та на підставі правоустановчих документів.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 82 –85 Господарського процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

В позові відмовити.

Суддя