ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"16" липня 2008 р.

Справа № 4/239

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Хилька Ю.І. розглянув справу №4/ 239

за позовом: відкритого акціонерного товариства "Кіровоградобленерго", 25015, м. Кіровоград, пр. Комуністичний, 15,

до відповідача: відкритого акціонерного товариства "Гайворонський тепловозоремонтний завод", Кіровоградська область, м. Гайворон, вул. Воровського, 9,

про стягнення 17 433,91 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - Кліщевська М.Б., довіреність № 6200/07 від 26.12.2007 року;

від позивача - Даценко О.О., довіреність № 218/07 від 14.01.2008 року;

від позивача - Григоренко В.В., довіреність № 217/07 від 14.01.2008 року;

від відповідача - Форостяна Л.М., довіреність № 862 від 14.07.2008 року;

від відповідача - Травінський О.О., довіреність № 863 від 14.07.2008 року;

СУТЬ СПОРУ:

Подано позов про стягнення з відкритого акціонерного товариства "Гайворонський тепловозоремонтний завод" на користь відкритого акціонерного товариства "Кіровоградобленерго" двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини споживання електричної енергії понад договірні величини в сумі 17 433 грн. 91 коп. Відповідач позовні вимоги заперечує повністю, посилаючись на ту обставину, що відповідачем на баланс позивача раніше передавалась лінія електропередачі безкоштовно та перевищення обсягів спожитої електричної енергії було допущено у зв'язку з значним похолоданням в зимовий період. Просить врахувати ці обставини та зменшити розмір нарахованої до стягнення суми. Пояснення в частині прохання щодо зменшення нарахованої до стягнення суми відповідачем не мотивовані посиланням на норми діючого законодавства. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що засоби обліку використаної електричної енергії знаходились на підстанції позивача, куди він не мав вільного доступу і тому не зміг своєчасно проконтролювати кількість використаної електричної енергії, що і привело до перевищення договірної величини використання.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

Правовідносини між учасниками спору виникли на підставі укладеного 14.03.2006 року договору № 150 про постачання електричної енергії та додатки до договору, предметом якого повноважні представники сторін в результаті вільного волевиявлення визначили порядок проведення господарських операції по поставці, прийманню та оплаті електричної енергії як різновиду товару (в подальшому договір).

Відповідно до п. 3.4.1. „Інструкції про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об'єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, та затвердження Умов і правил провадження діяльності з відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів”, яка затверджена наказом МВС України № 17 від 11.01.1999 р. та зареєстрована в Мін’юсті України 28.04.1999 р. за № 264/3557, відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб’єктів господарської діяльності. Відповідач не надав доказів того, що печатку було втрачено або викрадено.

З боку позивача умови договору виконуються належним чином, але відповідач зобов'язань по оплаті спожитої електроенергії в установлені договором строки та у повному обсязі не виконує, чим порушує умови укладеного договору.

Відповідно до п. 1 додатку до договору розрахунковим вважається період з 27 числа місяця до такого ж наступного місяця. При розрахунках за спожиту електричну енергію поняття розрахунковий період та календарний місяць вважаються прирівняними.

В грудні 2007 року відповідно до додатку № 2 до договору “Відомості про обсяги постачання електричної енергії споживачу” відповідачу доведено договірну величину споживання електричної енергії в розмірі 260000 кВт/год, а фактично в цей період згідно до наданого звіту спожито електричну енергію в обсязі 304588 кВт/год, тобто з перевищенням договірної величини на 44588 кВт/год на загальну суму 17 433 грн. 91 коп.

28.01.2008 року представнику відповідача було вручено рахунок-фактуру № 150/1 з терміном оплати до 04.02.2008 року за спожиту електроенергію, який відповідачем не був своєчасно оплачений. Претензія позивача № 99/45 від 20.02.2008 року про проведення оплати 17 433 грн. 91 коп. залишена відповідачем без задоволення.

Проаналізувавши правовідносини, що виникли між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення виходячи з наступного.

Постачання електричної енергії відповідачу здійснюється позивачем на підставі укладеного договору № 150 від 14.03.2006 року, при виконанні умов якого між сторонами виникли відповідні права та обов'язки.

У відповідності до п. 2.1.1. та 2.1.2. договору позивач зобов’язався поставляти відповідачу електричну енергію, як різновид товарної продукції, за умовами цього договору, в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 7 до цього договору (додаток “Відомість про обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу”).

Відповідно до п.п. 2.2, 4.2.2 договору відповідач зобов’язався своєчасно оплачувати спожиту електроенергію, нарахування за перевищення договірних величин електроспоживання та потужності, пені за прострочку платежів, а також інші платежі за розрахунковий період згідно з діючими в розрахунковому періоді тарифами в строки та в обсягах, обумовлених умовами цього договору.

Згідно п. 1.2. “Правил користування електричною енергією” (надалі ПКЕЕ), затверджених постановою Національної комісії з регулювання електроенергетики України (НКРЕ) від 31.07.1996 р. № 28, в редакції постанови НКРЕ України від 22.08.2002 р. № 928 розрахунковий період - це період часу, за який визначається обсяг спожитої та/або переданої електричної енергії, величина потужності, та здійснюються відповідні розрахунки. Погоджений сторонами розрахунковий період вказується в договорі.

Згідно п. 1. додатку № 1 до договору розрахунковим вважається період з 20 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття “розрахунковий період” та “календарний місяць” вважати прирівняними.

У відповідності до п. п. 2, 5 вказаного Додатку до Договору споживач до початку розрахункового періоду здійснює платежі за електричну енергію перед наступним розрахунковим періодом в обсязі 100% договірних величин електроспоживання наступного розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за минулий розрахунковий період, а також розрахунки за перевитрату договірних величин електричної енергії та потужності, нарахування по протоколам порушень при користуванні електроенергії, надбавка за компенсацію реактивної енергії, пеня та інші платежі, оформлені рахунками позивача, здійснюються відповідачем самостійно в 5-денний строк після дати виписки рахунків.

Відповідно до п. 4.2.2 Договору, зміст якого визначено сторонами на підставі ч.5 ст. 26 Закону України “Про електроенергетику”, у випадку споживання електроенергії понад договірні величини, обумовленої цим договором за відповідний розрахунковий період відповідач сплачує позивачу двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини електроспоживання.

В силу ч. 7 ст. 27 Закону України “Про електроенергетику” санкції, передбачені ч. 5 ст. 26 цього Закону, застосовуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 п. 11 “Порядку постачання електричної енергії споживачам”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 р. № 441, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2002 р. № 475, (в подальшому Порядок) граничні величини споживання електричної енергії та потужності доводяться до споживачів як договірні величини у терміни, обумовлені договором між енергопостачальною організацією та споживачем. Повідомлення про ці величини є невід’ємною частиною договору.

Відповідно до ч. 2 п. 11 Порядку та п. 5.3. Правил за підсумками місяця договірна (гранична) величина споживання електричної енергії для споживачів коригується постачальником електричної енергії до рівня фактично оплаченої за цей місяць величини її споживання.

Згідно п. 13 Порядку споживачі у разі перевищення встановлених як договірні граничних величин споживання електричної енергії та потужності несуть відповідальність згідно з ч. 5 і 6 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику".

Відповідно до п. 4.2.2 договору відповідач у випадку перевищення договірних величин споживання електроенергії сплачує двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин.

У відповідності до п. 2.1.2 укладеного договору, постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 р. № 441, відповідачу на грудень 2007 року було доведено договірну величину споживання електричної енергії в обсязі 260000 кВт/год, згідно додатку до договору № 2.

Фактично в грудні 2007 року відповідачем згідно до проведеного розрахунку було спожито електроенергії в обсязі 304588 кВт/год, тобто з перевищенням договірної величини на 44588 кВт/год.

За підсумками місяця граничну величину споживання електричної енергії відкориговано до рівня фактично сплаченої відповідачем за цей місяць величини її споживання, тобто до 260000 кВт/год.

Таким чином, протягом грудня 2007 року відповідачем було спожито електроенергії понад договірну величину споживання в розмірі 44588 кВт/год, та виходячи з умов договору і діючого тарифу з відповідача підлягає до стягнення двократний розмір на суму 17 433 грн. 91 коп.

Матеріалами справи доведено порушення відповідачем порядку оплати спожитої електроенергії, підвищені розміри оплати за порушення умов договору передбачено умовами договору та частинами 5,6 Закону України “Про електроенергетику”. Поставка електроенергії, її споживання і відсутність претензій з боку відповідача підтверджується звітами відповідача про кількість спожитої електроенергії і пред’явленими до оплати рахунками позивача. Спору в частині кількості спожитої електричної енергії немає.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного договору, однак судом приймається до уваги, що сторонами при його укладенні обумовлено, що крім цього договору, їх відносини регулюються і чинним законодавством України.

Таким законодавством, що регулює відносини, пов’язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням електричної енергії є Закон України “Про електроенергетику”, Порядок постачання електричної енергії споживачам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 475 від 09.04.2002р., Правила користування електричною енергією затверджені постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996р.

Вищевказаними підзаконними актами запроваджено регулювання постачання електричної енергії шляхом встановлення граничних величин її споживання і передбачено, що граничні величини споживання та потужності доводяться до споживачів як договірні величини у терміни, обумовлені договором; повідомлення про ці величини є невід’ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 13 Порядку постачання електричної енергії споживачам, у разі перевищення встановлених як договірні граничних величин споживання електричної енергії та потужності, споживачі несуть відповідальність, що визначена згідно з частинами п’ятою та шостою статті 26 Закону України “Про електроенергетику”.

Статтею 27 Закону України ”Про електроенергетику” передбачено відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику (в тому числі за порушення правил користування електричною енергією), що може мати цивільний, адміністративний та кримінальний характер; згідно частини 7 статті 27, відповідальність, передбачену частиною 5 статті 26 вказаного Закону визначено як санкцію.

За змістом статей 275 - 277 Господарського кодексу України правовідносини у сфері енергопостачання та зобов’язання, що виникають з них, є господарсько-правовими.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Види правових засобів відповідальності у сфері господарювання (господарські санкції) визначено у статті 217 Господарського кодексу України як заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки; такими засобами є відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Таким чином, господарський суд приходить до висновку, що заявлена до стягнення сума за своєю правовою природою є видом відповідальності за допущене порушення відповідно до вище вказаних норм чинного законодавства.

Крім того, господарським судом приймається до уваги, що у зв’язку з набранням 23.07.2005р. чинності Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про електроенергетику”, яким передбачено стягнення з споживачів у випадку споживання електроенергії понад договірну величину за розрахунковий період двократної (а не п'ятикратної) вартості різниці фактично спожитої і договірної величини споживання електричної енергії. Правовідносини виникли в період дії вказаного нормативного акта, тому вимоги позивача в частині стягнення саме двократної вартості є повністю обґрунтованими.

Доказом того, що відповідач споживав електроенергію в грудні 2007 року з перевищенням встановленого обсягу та не своєчасно оплатив її в повному розмірі і своєчасно /на протязі розрахункового періоду/ є надана до матеріалів справи копія звіту відповідача про спожиту електроенергію.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, з відповідача підлягає до стягнення двократна вартість спожитої понад договірної величини електроенергії, що становить: 17 433 грн. 91 коп.

Доказів оплати позивачеві 17 433 грн. 91 коп. боргу відповідачем суду не подано. Відносини, пов’язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються Законом України "Про електроенергетику", главою 30 параграф 3 Господарського кодексу України та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Відповідно до п. 5.2. "Правил користування електричною енергією", затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996 р. № 28, в редакції постанови НКРЕ України від 17.10.2005 р. № 910, (надалі за текстом - ПКЕЕ) при укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору (додаток 3). Умови договору про постачання електричної енергії, зазначені у додатку 3 та пунктах 5.5, 5.6 та 5.7 цих Правил, є істотними та обов’язковими для сторін під час укладення договору про постачання електричної енергії.

Господарським судом не приймається до уваги та розцінюється як необґрунтоване пояснення відповідача про необхідність зменшення нарахованої до стягнення суми у вигляді двократної вартості отриманої електричної енергії з перевищенням договірного обсягу, враховуючи безкоштовну передачу позивачу у приватну структуру лінії постачання ВЛ-102 19 кВ вартістю 108 670 грн. 58 коп., оскільки вказана господарська операція не є предметом спору в даній справі, а відповідачем не приведено будь-якого посилання на нормативний акт застосувавши який можна зменшити заявлену до стягнення в примусовому порядку суму.

Такий висновок суд зробив на підставі досліджених матеріалів справи: договору № 23 та додатків до нього (а.с. 10-16), рахунку-фактури (а.с. 17), звіту (а.с. 18), Повідомлення про коригування граничної величини споживання електричної енергії (а.с. 19). Повідомлення про проведене коригування договірних величин споживання електричної енергії направлялось відповідачу та ним отримано (а.с. 19,20).

Відповідно до ст. 49 ГПК України, державне мито та витрати по оплаті послуг по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу покласти на відповідача в повному розмірі.

При цьому господарський суд вважає за необхідне використати своє право та покласти на відповідача державне мито та відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача. Господарським судом приймається до уваги, що спір виник через невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, що привело до необхідності позивачу звернутися до суду за захистом свого законного права і він поніс додаткові витрат, пов'язані зі сплатою державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 49, 82, 84, 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства "Гайворонський тепловозоремонтний завод", Кіровоградська область, м. Гайворон, вул. Воровського, 9 (р/р 8610 "Укрсоцбанк" м. Гайворон, МФО 323293, ) на користь відкритого акціонерного товариства "Кіровоградобленерго", м. Кіровоград, пр. Комуністичний, 15 - 17 433,91 грн. двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини електричної енергії (зарахувавши кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання 25 в Кіровоградському управлінні ВАТ “Ощадбанк”, МФО 323475 ), а суму сплаченого державного мита в розмірі 174,33 грн. та 118,00 грн. витрат по оплаті послуг по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу на користь відкритого акціонерного товариства "Кіровоградобленерго", м. Кіровоград, пр. Комуністичний, 15 (п/р 1850 в ЦВ ПІБ м. Кіровоград, МФО 323301, ).

Накази видати.

Рішення може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому законом порядку.

Суддя Ю.І. Хилько