ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

19.06.08                                                                                           Справа № 21/318

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді

Кравчук Н.М.

суддів

Гнатюк Г.М.

Мирутенко О.Л.

розглянувши           апеляційну скаргу Львівської міської ради за №1.7-1056/1104 від 18.02.2008р.

на рішення                    Господарського суду Львівської області від 06.02.2008р.

у справі                    №21/318

за позовом                     Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський лісокомбінат», м. Львів.

до відповідача-1:           Відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району, м. Львів.

до відповідача-2:          Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача-3:          Виконавчого комітету Львівської міської ради, м. Львів

про:                    визнання права державної власності,

з участю представників сторін:

від позивача: Максимонько Л.В. –представник (довіреність № 21 від 31.01.20008р.)

від відповідача-1: Мудрікова Л.В. –представник (доручення б/н від 27.03.2008р.)

від відповідача-2: не з’явився

від відповідача-3: не з’явився

Права та обов’язки, передбачені статтями 20, 22, 28 ГПК України представникам сторін роз’яснено. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу від представників не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 06.02.2008р. у справі № 21/318 позовні вимоги Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський лісокомбінат»–задоволено повністю. Визнано право державної власності на нежитлові будівлі, розташовані у м. Львові по вул. Луганській, 3, а саме: літ. “Б-1” –дільницю упаковки меблів загальною площею 265,5 м2; “М-1” –дільницю приготування лаку загальною площею 24,2 м2; “Х-1” –компресорну загальною площею 115,5 м2; “А-4” –адміністративну будівлю комбінату загальною площею 1 714,5 м2; “Ж-1” –матеріальний склад загальною площею 679,9 м2; “Н-1” –дільницю ширвжитку загальною площею 146,2 м2; “А-2” –побутове приміщення автогаражу загальною площею 192,3 м2; “Л-1” –дільницю столярних плит будівлю №2 загальною площею 848 м2; “С-1” –ангар загальною площею 245,1 м2; “А-1” –механічну майстерню загальною площею 424,8 м2; “Б-1” –деревообробну майстерню загальною площею 782,2 м2; “В-2” –центральний матеріальний склад загальною площею 665,2 м2; “Г-1” –склад сипучих матеріалів загальною площею 300,2 м2; “Ж-1” –гараж загальною площею 336 м2; “З-1” –збірне металеве сховище загальною площею 337,6 м2; “К-1” –прохідну загальною площею 4,8 м2; “Л-1” –трансформаторну підстанцію загальною площею 7,1 м2; “М-1” –автозаправку загальною площею 10,5 м2; “Н-2” –розчинно-бетонний вузол загальною площею 319,7 м2, які належать Міністерству оборони України на праві оперативного управління. Стягнуто з Відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району на користь позивача 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Щодо вимог до Львівської міської ради та до ВК Львівської міської ради –провадження у справі припинено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем-2 –Львівською міською радою –подано апеляційну скаргу, в якій скаржник рішення суду першої інстанції вважає незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, скаржник зазначає, що позивачем не подано суду правовстановлюючі документи, які б підтверджували право державної власності останнього на вказане майно.

Позивач в судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів скаржника заперечує, рішення господарського суду вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач-1 в судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів позивача заперечує частково. Зокрема зазначає, що позивачем не долучено документів, що підтверджують право власності на вісім із сімнадцяти об’єктів.

Відповідачі -2 та 3 в судове засідання не з’явилися. Враховуючи, що останні належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе слухати справу за їх відсутності в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подану апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, матеріали справи та заслухавши представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд встановив:

З матеріалів справи вбачається, що ДП Міністерства оборони України “Львівський лісокомбінат” засноване на державній власності та підпорядковане Міністерству оборони України зареєстроване за адресою м. Львів, вул. Луганська, 3, що підтверджується статутом, зареєстрованим 07.08.1996р. У відповідності до п.п. 11, 12 статуту, майно підприємства становлять, зокрема, основні фонди, вартість яких відображається у самостійному балансі підприємства. При цьому, майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання (а.с. 40-51 том І).

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ГК України, право господарського відання є речовим правом суб’єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником, з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у встановлених випадках. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих №433 від 10.04.1957р. “Про розширення приколійової площадки ПрикВо при ст. Персенківка” вирішено розширити належну ПрикВО приколійову площадку при ст. Персенківка до 12 га за рахунок прирізки земельної ділянки площею 5,63 га, з правом забудови (а.с. 38 том І).

Наказом начальника Львівського гарнізону ЗОК №79 від 25.12.2001р. “Про закріплення земельних ділянок за землекористувачами 288 військового містечка по вул. Луганській, 3” за Державним підприємством МО України „Львівський лісокомбінат” закріплено 2,97 га вказаної земельної ділянки (а.с. 59 том І). Документів, що посвідчують право на земельну ділянку, позивачем оформлено не було.

Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №12/5-126 від 23.03.1999р. роз’яснено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів було передбачено постановою Кабінету Міністрів України №449 від 05.08.1992р. По об’єктах, що збудовані до 05.08.1992р., тобто, до прийняття урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності наявність акту прийняття в експлуатацію не вимагається.

З матеріалів справи вбачається, зокрема, (довідки про рік побудови об’єктів ДП МО України „Львівський лісокомбінат”), що на вказаній земельній ділянці протягом 1960р. –1989р.позивачем було збудовано ряд будівель (а.с. 56 том І), які є предметом спору у даній справі.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, зокрема, технічних паспортів, інвентаризаційних справ, довідок про приналежність, технічний стан житлового будинку та площу земельної ділянки, що за адресою м. Львів, вул. Луганська, 3 розташовані нежитлові будівлі під літ.:-“Б-1” –дільницю упаковки меблів загальною площею 265,5 м2; -“М-1” –дільницю приготування лаку загальною площею 24,2 м2; -“Х-1” –компресорну загальною площею 115,5 м2; -“А-4” –адміністративну будівлю комбінату загальною площею 1 714,5 м2; -“Ж-1” –матеріальний склад загальною площею 679,9 м2; -“Н-1” –дільницю ширвжитку загальною площею 146,2 м2; -“А-2” –побутове приміщення автогаражу загальною площею 192,3 м2; -“Л-1” –дільницю столярних плит будівлю №2 загальною площею 848 м2;- “С-1” –ангар загальною площею 245,1 м2; -“А-1” –механічну майстерню загальною площею 424,8 м2; -“Б-1” –деревообробну майстерню загальною площею 782,2 м2; -“В-2”–центральний матеріальний склад загальною площею 665,2 м2; -“Г-1” –склад сипучих матеріалів загальною площею 300,2 м2; -“Ж-1” –гараж загальною площею 336 м2; -“З-1” –збірне металеве сховище загальною площею 337,6 м2; -“К-1” –прохідну загальною площею 4,8 м2; -“Л-1” –трансформаторну підстанцію загальною площею 7,1 м2; -“М-1” –автозаправку загальною площею 10,5 м2; -“Н-2” –розчинно-бетонний вузол загальною площею 319,7 м2, які збудовані на фундаментах.

Як випливає з довідок, виданих Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, реєстрація права власності на вказані будівлі не проводилась (а.с. 84,89,100,110,118,131,146 том І, а.с. 3,11,17-27 том ІІ). Зазначені будівлі перебувають на балансі позивача, що підтверджується інвентаризаційним описом основних засобів.

У відповідності до п. 7 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України №02-5/225 від 02.04.1994 р. “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з судовим захистом права державної власності”, вирішуючи спори, пов'язані з визнанням права власності, слід виходити з того, що знаходження майна на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності. Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства. Одним з основних критеріїв визначення законності володіння державним майном і відображення його на балансі підприємства є джерела фінансування (централізоване або власні кошти підприємства), передача підприємству у володіння майна безпосередньо власником (уповноваженим ним органом) чи підприємством, яке володіє майном на праві повного господарського відання. Судом апеляційної інстанції було з”ясовано та підтверджується матеріалами справи, що спірні будівлі були споруджені за рахунок державних коштів, утримувалися і обслуговувалися за рахунок Державного підприємства МО України „Львівський лісокомбінат”.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. При цьому, у відповідності до ст. 329 ЦК України, юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Відділ приватизації державного житлового фонду Галицького району м. Львова, не проводячи реєстрації права власності на не житлові будівлі, покликається на рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №394 від 23.03.2006 р. “Про порядок оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна і затвердження вартості цих послуг” та рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №186 від 30.03.2007 р. “Про внесення змін і доповнень у додаток до рішення виконавчого комітету від 23.03.2006 р. №394 “Про порядок оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна”. У відповідності до вказаних рішень оформлення права власності на такі об’єкти нерухомого майна проводиться районними відділами приватизації державного житлового фонду за місцем знаходження об’єкта нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності на підставі рішення виконавчого комітету, проект якого готує районний відділ приватизації державного житлового фонду за місцем знаходження об’єкту. При цьому, у відповідності до п. 16 рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №394 від 23.03.2006 р. “Про порядок оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна і затвердження вартості цих послуг”, в оформленні права власності на об’єкт нерухомого майна може бути відмовлено, якщо заявником не подано документів, які достатньо підтверджують право власності на об’єкт нерухомого майна. Але при відсутності документів, які достатньо підтверджують право власності на об’єкт нерухомого майна, таке право встановлюється на підставі рішення суду.

Оскільки відповідачі не прийняли жодного рішення: ні про оформлення права державної власності за позивачем на спірні будівлі, ні про відмову в його оформленні, позивач правомірно звернувся з позовом до суду про захист свого порушеного права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому це рішення належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1.          Рішення господарського суду Львівської області від 06.02.2008р. у справі № 21/318 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

3.          Справу передати в місцевий господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя                                                  Н.М. Кравчук

судді                                                                       Г.М. Гнатюк

О.Л. Мирутенко