ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

30 травня 2008 р.                                                                                  Справа № 16/50

11 год. 45 хв.

за позовом          відкритого акціонерного товариства „Закарпатнафтопродукт-Мукачево”, м. Мукачево

до відповідача територіальної державної інспекції праці у Закарпатській області, м. Ужгород

про           визнання нечинними пунктів 1, 5 та 6 Припису №07-01-28/1045-1228 від 05.11.07

Суддя О.В. Васьковський

При секретарі Зизень І.І.

Представники:

від позивача –Дроздецький М.М. –начальник юридичного відділу (дов. від 16.03.07)

від відповідача – Турянський Я.І. –заступник начальника (дов. від 11.01.08 №01-11/53)

СУТЬ СПОРУ: про визнання нечинними пунктів 1, 5 та 6 Припису №07-01-28/1045-1228 від 05.11.07, де вказано: укласти у товаристві колективний договір відповідно до ст. 11 КЗпП України; забезпечити донарахування та виплатити гр. Оленюк М.М. за період роботи у товаристві суми недоплат заробітної плати в розмірі 25% посадового окладу (тарифна ставка) за роботу у населеному пункті, якому надано статус гірського відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №648 від 11.08.1995р.; відмінити наказ №381 „К” від 11.10.07 про звільнення Оленюка М.М. з роботи за ст. 40 п. 4 КЗпП України. Трудовий спір вирішити в установленому законом порядку.

Позивач просить позов задоволити, мотивуючи тим, що п.п. 1, 5 та 6 Припису суперечать чинному законодавству, є незаконними і не підлягають виконанню та повинні бути визнані нечинними. Зокрема, вказує, що відповідач зробив неправомірний висновок про відсутність у нього колективного договору, що спростовується колективним договором, укладеним на підприємстві на період 2003-2004 роки, який міститься у матеріалах справи. Оплата праці в розмірі 25% посадового окладу за роботу у населеному пункті, якому надано статус гірського виплачується не по самому факту зайнятості працівника на підприємстві, а потребує документального підтвердження такого статусу у вигляді посвідчення, яке видається виконавчим органом міської ради. Гр. Оленюк М.М. до бухгалтерії підприємства посвідчення встановленого зразка не подавав. Щодо п. 6 Припису, то позивач вказує, що державний інспектор праці не вправі давати припис щодо поновлення працівника на роботі, а лише має право приписати вимогу щодо приведення у відповідність до вимог законодавства про працю самого факту звільнення конкретного працівника. Поновлення порушених прав працівників здійснюється судами чи комісіями по трудових спорах у порядку встановленому главою ХV КЗпП України.

Відповідач вимоги заперечує. В обґрунтування правомірності та законності Припису вказує, що колективний договір який подано позивачем в обгрунтування своїх вимог є нечинним, колективний договір у товаристві відсутній, що доведено у Мукачівському міськрайонному суді у 2006 році. Стосовно недоплат Оленюк М.М. надбавки в розмірі 25% посадового окладу за роботу в населеному пункті, якому надано статус гірського та порушення законних підстав і порядку звільнення Оленюка М.М. із товариства, то факти цих порушень теж доведені у Мукачівському міськрайонному суді, за що на попереднього керівника Мукачівським міськрайонним судом накладено штраф у розмірі 255 грн.

У судовому засіданні 15.05.08, відповідно до ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, оголошувалася перерва.

Відповідно до ч.3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 30.05.08 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, судом повідомлено, що повний текст постанови буде виготовлено 05.06.08.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та додатково подані докази, суд встановив:

За результатами перевірки додержання законодавства про працю ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево” на скаргу гр. Оленюк М.М., проведеної заступником головного державного інспектора Закарпатської області Я.І. Туринський складено акт перевірки №07-01-28/1045 від 05.11.07 (далі –акт) та припис №07-01-28/1045-1228 від 05.11.07 (далі – припис).

Під час перевірки виявлено та зафіксовано в акті порушення позивача, зокрема: колективний договір у товаристві не укладений, що є порушенням ст. 11 КЗпП України та ст. 2 Закону України „Про колективні договори і угоди”; звільнення гр. Оленюк М.М. проведено безпідставно та з порушенням встановленого порядку. В результаті перевірки підстави звільнення - відсутність Оленюка М.М. на роботі з 06.09.07, про яку вказано у наказі №381 „К” від 11.10.07, не встановлено факт відсутності на роботі Оленюка М.М. без поважної причини. Також встановлено, що звільнення Оленюка М.М. попередньо не погоджено із профспілковим органом товариства, чим порушено ст. 43 КЗпП України; виявлено, що гр. Оленюк М.М. починаючи з 01.01.06 не доплачувалася надбавка в розмірі 25% посадового окладу (тар. ставки) за роботу в населеному пункті, якому надано статус гірського, чим порушено постанову Кабінету Міністрів України від 11.08.1995р. №648.

У приписі, на підстав пп. 3 п. 6 Положення про Державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю указано позивачу на допущені порушення та в місячний термін приписано: укласти у товаристві колективний договір відповідно до ст. 11 КЗпП України; забезпечити донарахування та виплатити гр. Оленюк М.М. за період роботи у товаристві суми недоплат заробітної плати в розмірі 25% посадового окладу (тарифна ставка) за роботу у населеному пункті, якому надано статус гірського відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №648 від 11.08.1995р.; відмінити наказ №381 „К” від 11.10.07 про звільнення Оленюка М.М. з роботи за ст. 40 п. 4 КЗпП України. Трудовий спір вирішити в установленому законом порядку.

У підтвердження своїх доводів відповідачем подано постанову Мукачівського міськрайонного суду від 13.12.07 у справі №3-12801/2007, копію протоколу про адмінправопорушення №07-12-22/554 від 17.08.06., лист Мукачівського міськрайонного суду від 22.1.06 №35824.

Проте, суд з такими доводами та висновком відповідача, викладеним у п. 1 припису не погоджується, виходячи з наступного.

Висновок відповідача про відсутність у позивача колективного договору спростовується поданим позивачем в додатку до позовної заяви колективним договором ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево” на 2003-2004 роки, затвердженого Зборами трудового колективу ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево”, протокол №1 від 23.01.03.

Пунктом 8 колективного договору передбачено, що колективний договір діє до укладення сторонами нового колективного договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України „Про колективні договори” після закінчення строку дії колективний договір продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний, якщо інше не передбачено договором.

Однак, ні власник, ні трудовий колектив не почали переговорів щодо укладення нового або перегляду чинного колективного договору. Отже, колективний договір на 2003-2004 роки вважається продовжений.

Отже, протокол №07-12-22/554 від 17.08.06 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, та лист Мукачівського міськрайонного суду від 22.1.06 №35824 про розгляд адміністративних матеріалів за ст.41-2, ч.1 ст.41 КУпАП відносно Каплан М.Ф., не є належними доказами у підтвердження факту відсутності колективного договору. Як свідчать ці матеріали, вони складені щодо гр. Каплан М.Ф., як керівника ВАТ „Закарпатнафтопродукт”, а оскаржуваний позивачем припис складався за результатами перевірки на іншому підприємстві - ВАТ „Закарпатнфтопродукт –Мукачево”. Також, суд звертає увагу, на те, що оскаржуваний припис складено 05.11.07, тобто в інший (пізніший) період, ніж відомості, що містяться у вищенаведеному протоколі.

З висновком відповідача, викладеним у п. 5 припису про недоплату гр. Оленюк М.М. надбавки в розмірі 25% посадового окладу (тар. ставки) за роботу в населеному пункті, якому надано статус гірського, чим порушено постанову Кабінету Міністрів України від 11.08.1995р. №648, суд не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України „Про статус гірських населених пунктів в Україні” статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка. В п. 2. Положення про порядок видачі посвідчення громадянина, який проживає, працює (навчається) на території гірського населеного пункту затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1996 р. № 345 вказано, що посвідчення є документом, який підтверджує, що громадянину (громадянці) надано статус особи, яка проживає, працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, на підставі якого надаються пільги, встановлені статтями 3 і 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні".

З наведеного вбачається, що доплата в розмірі 25% посадового окладу за роботу у населеному пункті, якому надано статус гірського виплачується на підставі посвідчення встановленого зразка поданого працівником. Про законність дотримання такого порядку свідчить і судова практика, зокрема ухвала Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25.12.03 наданого позивачем у матеріали справи. Проте, гр. Оленюк М.М. до бухгалтерії підприємства таке посвідчення встановленого зразка не подавав.

Отже, висновок зроблений відповідачем в акті та приписі є безпідставним.

Також, суд не погоджується з висновком відповідача, викладеним у п. 6 припису про відміну наказу №381 „К” від 11.10.07 про звільнення Оленюка М.М. з роботи за ст. 40 п. 4 КЗпП України з наступним причин.

Відповідно до п.3 ч. 6 Положення про Державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2003р. № 50 посадові особи Держнаглядпраці (головні державні інспектори праці, їх заступники, державні інспектори праці) мають право давати посадовим особам органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, роботодавців, робочих органів виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування приписи щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині забезпечення реалізації прав і гарантій працівників, які підлягають обов'язковому виконанню з письмовим повідомленням про вжиті заходи у місячний або в інший, зазначений у приписі строк

Припис про відміну наказу є фактичним поновленням працівника Оленюк М.М. на роботі. Однак, як вбачається з наведеного, державний інспектор праці не має право давати припис щодо поновлення працівника на роботі, а тільки має право давати припис щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині забезпечення реалізації прав і гарантій працівників. Поновлення порушених прав працівників здійснюється судами чи комісіями по трудових спорах у порядку встановленому Кодексом законів про працю України. Зокрема, в ст. 232 Кодексу законів про працю України вказано, що трудові спори з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу підлягають безпосередньому розглядові у районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах.

Послання відповідача на постанову Мукачівського міськрайонного суду у справі №3-12801/2007 від 13.12.07, як підставу звільнення від доказування факту незаконності недоплати 25% посадового окладу працівнику Оленюк М.М, відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд відхиляє, оскільки у даній справі інший склад осіб.

У відповідності д ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність пунктів 1, 5 та 6 Припису №07-01-28/1045-1228 від 05.11.07

Таким чином, вимога позивача про визнання нечинними пунктів 1, 5 та 6 Припису №07-01-28/1045-1228 від 05.11.07 є обґрунтованою та підлягає задоволенню судом

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 71, 72, 86, ч. 2 ст. 150, ст. ст. 158-163, ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

позов задоволити повністю.

Визнати нечинними пункти 1, 5 та 6 Припису №07-01-28/1045-1228 від 05.11.07, виданого територіальною державною інспекцією праці у Закарпатській області, м. Ужгород.

Постанова набирає чинності протягом 10-ти днів з дня складання в повному обсязі відповідно до ст. ст. 160, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя                                                     О.В. Васьковський

Повний текст постанови виготовлено та підписано 05.06.08.