ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2008 р. Справа № 13/259-АП-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу

за позовом Херсонської обласної державної адміністрації

до Херсонської обласної ради

про скасування рішення від 26 червня 2007 року № 323

за участі:

3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, –автотранспортного підприємства Херсонської обласної державної адміністрації,

представників сторін:

позивача –Мирошниченко В.Ю.,

відповідача –Потоцького П.Б., Широкової М.В.,

3-ї особи –Макаренко М.П., Іванова Р.А.,

в с т а н о в и в:

Позовні вимоги ґрунтуються на незаконності спірного рішення з тих підстав, що відповідач, не являючись засновником підприємства –автотранспортного підприємства Херсонської обласної державної адміністрації, припинив його діяльність.

Відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на правомірність оскаржуваного рішення, а також непідвідомчість даної справи господарським судам України за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки спір носить характер спору про право на власність самого підприємства, чи-то позивачу, чи-то відповідачу.

Крім викладеного з матеріалів справи слідує, що 26 червня 2007 року Херсонською обласною радою винесено рішення № 323 „Про припинення діяльності автотранспортного державного підприємства Херсонської обласної державної адміністрації”, за змістом якого радою вирішено припинити діяльність автотранспортного державного підприємства Херсонської обласної державної адміністрації шляхом приєднання його до комунального підприємства Херсонської обласної ради „Центр електронного самоврядування”. Рішення винесене на підставі статті 43 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”.

Безпосередньо автотранспортне державне підприємство Херсонської обласної державної адміністрації діє на підставі Статуту, зареєстрованого виконавчим комітетом Херсонської міської ради № 3957 від 20 серпня 1996 року, та затвердженого розпорядженням голови Херсонської обласної державної адміністрації № 52 від 7 серпня 1996 року.

Зокрема, за пунктами 1 розділу 1 та розділу 2 Статуту підприємство є госпрозрахунковою організацією, основним завданням якої є надання авто-послуг, засновником підприємства є Херсонська обласна державна адміністрація. Поряд з цим, пунктом 1 розділу 7 Статуту встановлено, що ліквідація підприємства проводиться за рішенням його засновника.

Враховуючи предмет спору судом констатується, що правовідносини щодо створення та ліквідації підприємств регулюються наступними правовими положеннями.

Так, за змістом статті 62 Господарського кодексу України підприємство це самостійний суб’єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб’єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом.

Статтею 63 того ж Кдексу визначено, що залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного фонду в Україні діють підприємства унітарні та корпоративні. Унітарне підприємство створюється одним засновником, який виділяє необхідне для того майно, формує відповідно до закону статутний фонд, не поділений на частки (паї), затверджує статут, розподіляє доходи, безпосередньо або через керівника, який ним призначається, керує підприємством і формує його трудовий колектив на засадах трудового найму, вирішує питання реорганізації та ліквідації підприємства. Унітарними є підприємства державні, комунальні, підприємства, засновані на власності об’єднання громадян, релігійної організації або на приватній власності засновника.

Поряд з цим, згідно до статті 65 ГК України визначено порядок управління підприємством. Так, управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства. У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Положеннями статті 59 названого Кодексу встановлено порядок припинення діяльності суб’єктів господарювання, якими є і підприємства. Зокрема, припинення діяльності суб’єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб’єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - за рішенням суду.

З викладеного слідує, що ліквідація підприємства можлива лише за рішення його засновника, яким в даному випадку є позивач у справі, а тому спірне рішення відповідачем прийнято з перевищенням наданих йому повноважень.

Поряд з цим, судом констатується, що безпосередньо визначення поняття „справа адміністративної юрисдикції” наведено у статті 3 КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб’єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб’єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов’язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб’єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб’єктів, а ці суб’єкти відповідно зобов’язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб’єкта.

В той же час, у випадку, якщо суб’єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб’єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Крім цього, слід зазначити, що поняття „суб’єкт владних повноважень” визначено у статті 3 КАС України –це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб’єкта владних повноважень є здійснення цим суб’єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб’єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

У випадку, якщо суб’єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій (щодо іншого суб’єкта, який є учасником спору), то такий суб’єкт не знаходиться „при здійсненні управлінських функцій”, та не має встановлених нормами КАС України необхідних ознак суб’єкта владних повноважень.

В той же час, за частиною 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший прядок судового вирішення.

Отже, спори про право не мають ознак публічно-правових, оскільки носять характер цивільних, так як правовідносини, які стосуються права власності є цивільними. Проте, в даному випадку спір стосується не права позивача на майно, а лише оспорюється законність спірного рішення в частині його невідповідності загальному праву про припинення діяльності підприємства в тому випадку, коли відповідач не є засновником цього підприємства, а тому такий спір є публічно-правовим, у зв’язку з чим клопотання відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

За таких обставин, спірне рішення не відповідає діючому законодавству, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв’язку з чим сплачений позивачем судовий збір відноситься на нього.

На підставі зазначених правових норм й керуючись статтями 158-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,

п о с т а н о в и в :

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Скасувати рішення Херсонської обласної ради від 26 червня 2007 року № 323 „Про припинення діяльності автотранспортного державного підприємства „Херсонської обласної державної адміністрації”.

3.Роз’яснити сторонам, що дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата підписання постанови –3 липня 2008 року

Суддя М.К. Закурін