ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2008 Справа № 39/61-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Стрелець Т. Г. (доповідача),

суддів: Головка В.Г., Логвиненка А.О.,

при секретарі судового засідання: Ревковій Г.О.,

Представники сторін:

від позивача: Потапов О.М. представник, довіреність № 19-06/08 від 19.06.08;

від відповідача: Гордієвич А.О. представник, довіреність № 177 від 01.04.08;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Корпорація “Дніпродормостобуд”, м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2008р. у справі № 39/61-08

за позовом Закритого акціонерного товариства “Корпорація “Дніпродормостобуд”, м. Дніпропетровськ (вул. Ударників, 30, м. Дніпропетровськ, 49022)

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропак”, м. Дніпропетровськ (вул. Коробова, 12/35, м. Дніпропетровськ, 49099)

про визнання договору оренди нежитлових приміщень неукладеним

ВСТАНОВИВ:

В січні 2008р. Закрите акціонерне товариство “Корпорація Дніпродормостобуд“, м. Дніпропетровськ звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропак”в якій просило визнати неукладеним договір оренди нежитлових приміщень від 01.11.2001р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2008 року (суддя Ліпинський О.В.) в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, Закрите акціонерне товариство “Корпорація Дніпродормостобуд“, м. Дніпропетровськ подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2008р. у справі № 39/61-08 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На думку скаржника рішення господарського суду Дніпропетровської області прийнято с порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме ст.153 ЦК України, ст. 10 Закону України “Про оренду державного та комунального майна» та ст. 84 ГПК України. Скаржник вважає, що суд прийшов до помилкового висновку про включення до договору оренди від 01.11.2001р. усіх істотних умов щодо предмету договору і це стало підставою для відмови в позові.

Крім того, апелянт вважає порушеними під час прийняття рішення ст. 6, 13 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 8, 22, 55, 64 Конституції України.

Ухвалою від 29.05.2008р. прийнято апеляційну скаргу до розгляду, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 25.06.2008р. на 12 год. 20 хв.

Ухвалою від 25.06.2008р. розгляд справи було відкладено до 21 год. 10 хв. 09.07.2008р.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, в судовому засіданні представник пояснив, що проти апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, при цьому зазначає, що висновки скаржника викладені в обґрунтування вимог апеляційної скарги не відповідають обставинам справи, рішення господарського суду Дніпропетровської області є законним та таким, що прийнято у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні 09.07.2008р. за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

01.11.2001 року між КП „Дніпропетровський металомеханічний завод" (орендодавець) та ТОВ „Агропак" (орендар) було укладено договір оренди нежитлових приміщень.

Згідно п. 1.1 договору оренди орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування нежитлові приміщення частини будівель Адміністративно-побутового корпусу та ливарного цеху, які знаходять за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. П. Морозова, 4-а.

Факт передачі вказаного майна в оренду підтверджується двостороннім актом приймання-передачі від 01.11.2001, якій було оглянуто судом першої інстанції та колегією суддів апеляційної інстанції (а.с.13).

Рішенням Дніпропетровської обласної ради № 125-7/XXIV від 17.01.03р. було ліквідовано КП "Дніпропетровський металомеханичний завод", майно, що знаходилось на балансі останнього було передано до статутного фонду Закритого акціонерного товариства "Корпорація "Дніпродормостобуд".

Відповідно до вимог ст. 268 ЦК УРСР при переході права власності на здане в найом майно від наймодавця до іншої особи договір найму зберігає чинність для нового власника.

В силу ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Статтею 23 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" №2269-XII від 10.04.1992р. передбачено, що у разі переходу права власності на орендоване майно до інших осіб договір оренди зберігає чинність для нового власника.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що із моменту набуття позивачем права власності на майно, яке є предметом спірного договору оренди, до нього перешли права та обов'язки орендодавця за цим договором.

Позивач вимагає визнання спірного договору неукладеним, посилаючись на недосягнення сторонами під час його підписання згоди щодо всіх істотних умов, а саме щодо відповідальності сторін, страхування орендарем взятого ним в оренду майна, та обов'язків сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Проведений аналіз норм чинного законодавства колегією суддів, підтверджує обґрунтованість висновків місцевого господарського суду викладених в оскаржуваному рішенні.

Так, відповідно до ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов. Істотними для договору оренди є умови, визначені частиною першою статті 10 Закону України "Про оренду державного і комунального майна".

Згідно зазначеної статті, істотними умовами договору оренди є:

-          об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації;

-          порядок використання амортизаційних відрахувань;

-          відновлення орендованого майна та умови його повернення;

-          виконання зобов'язань;

-          відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна;

-          обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Колегія суддів погоджується з позицією господарського суду стосовно того, що наведені зазначеною нормою істотні умови договору оренди детально регламентуються Законом, тому є звичайними, тобто такими, що не потребують спеціального включення до тексту договору, оскільки вважається, що вони є обов'язковими для сторін в силу самого факту укладення договору.

Так, зокрема, Законом України „Про оренду державного та комунального майна" визначені умови щодо:

-          страхування орендарем взятого в оренду майна - ст. 24 Закону, відповідно до якої ризик випадкової загибелі чи пошкодження об'єкта оренди несе орендодавець, якщо інше не встановлено договором оренди; орендоване майно страхується орендарем на користь того учасника договору оренди, який бере на себе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об'єкта оренди;

-          обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна - у загальному вигляді визначені п. 2 ст. 18 Закону, відповідно до якого орендар зобов'язаний використовувати та зберігати майно за умовами договору, запобігати його пошкодженню, псуванню (деталізується п. 5.7. договору, в силу якого орендодавець зобов'язаний утримувати майно в порядку передбаченому протипожежними нормами, та нести відповідальність за їх порушення.

-          відповідальності сторін - ст. 29 Закону, яка визначає, що за невиконання зобов'язань за договором оренди, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором (деталізується п. 3.3. договору, згідно якого за несвоєчасне або неповне перерахування орендної плати стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ з кожен день прострочення.

Таким чином, якщо сторони не обумовили у договорі оренди спеціальні умови, діють правила, визначені вказаними нормами Закону.

Такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та підтверджений нормами чинного законодавства, що в свою чергу дає судовій колегії право погодитись з позицією місцевого суду щодо відхилення доводів позивача щодо існування підстав для визнання спірного договору неукладеним.

Як зазначив господарський суд в оскаржуваному рішенні, відповідно до частини першої та другої ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Колегія суддів погоджується з встановленими фактами викладеними в рішенні суду першої інстанції та приходить до висновку, якій було викладено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні а саме те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Заявлена позивачем вимога про визнання спірного договору оренди неукладеним, не відповідає вищезазначеним способам захисту прав та інтересів, в зв'язку з чим у суду відсутні правові підстави для задоволення даного позову.

З огляду на встановлені судом першої та апеляційної інстанцій обставини, дослідження наявних матеріалів справи та аналіз норм чинного законодавства колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявлена позивачем вимога про визнання спірного договору оренди неукладеним, не відповідає вищезазначеним способам захисту прав та інтересів, в зв’язку з чим у господарського суду Дніпропетровської області відсутні підстави для задоволення позову Закритого акціонерного товариства „Корпорація „Дніпродормостобуд".

Керуючись ст. ст. 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Корпорація „Дніпродормостобуд" на рішення господарського суду Дніпропетровської області залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2008р. у справі № 39/61-08 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суд України протягом одного місяця з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя

Т. Г. Стрелець

Суддя

В. Г. Головко

Суддя

А. О. Логвиненко