ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" червня 2008 р.

Справа № 26-31-25-29/475-06-11652

Господарський суд Одеської області у складі :

Головуючого судді           Никифорчука М.І.

Судді                              Лєсогорова В.М.

Судді                               Панченко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За зустрічним позовом : Українського товариства глухих

До відповідача : Одеської обласної організації Українського товариства глухих

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Українського

товариства глухих : Виконавчий комітет Одеської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Українського

товариства глухих : Затоківська селищна Рада

про визнання права власності, -

За участю представників сторін :

від Українського товариства глухих : Отраднов В.Л. за довіреністю від 20.05.08 р.;

від відповідача Одеської обласної організації Українського товариства глухих: Філімонов Д.О. за довіреністю № 01-3/51 від 14.02.07р.;

від третьої особи Виконавчого комітету Одеської міської ради: не з’явився;

від третьої особи Затоківської селищної ради: не з’явився;

в с т а н о в и в :

Постановою Вищого господарського суду України від 14.02.2008 р. рішення господарського суду Одеської області від 23.10.2007р. по справі № 25-29/475-06-11652 скасовано в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, а справа в цій частині передана на новий розгляд до господарського суду Одеської області в іншому складі суду. В решті рішення суду залишено без змін.

Згідно резолюції голови господарського суду Одеської області справа № 25-29/475-06-11652 передана на новий розгляд судді Лєсогорову В.М.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.03.2008р. суддею Лєсогоровим В.М. справа №25-29/475-06-11652 прийнята до свого провадження та їй присвоєно № 31 -25-29/475-06-11652.

Ухвалою голови господарського суду Одеської області від 23.04.2008р. на підставі заяви судді Лєсогорова В.М. справа № 31-25-29/475-06-11652 у зв'язку зі складністю передано на колегіальний розгляд у складі трьох суддів : Никифорчука М.І., Лєсогорова В.М., Панченко О.Л. Головуючим колегії призначено суддю Никифорчука М.І.

При новому розгляді справи, колегія суддів, розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, встановила наступне.

Остаточні вимоги УТОГ викладені у заяві від 23.06.2008 р., згідно яких УТОГ просить визнати право власності за УТОГ на частку будівлі гуртожитку по вул. Сегедській, 7 ”а” м.Одеси, що складається з 2-го,3-го,4-го поверхів з усіма жилими та підсобними приміщеннями, частки 1-го поверху, що складається з 5-ти приміщень розташованих з лівого боку від входу до гуртожитку, 6-ти приміщень розташованих між кухнею та драбинним пролітом, підсобними приміщеннями : бойлерної, 2-х драбинних пролітів, кладовки, коридорів, пральної, душової, туалету, кухні. При цьому свої вимоги представник УТОГГ ґрунтує на приписах ст. ст. 128, 243 ЦК Української РСР в редакції 1963 р.

Від інших вимог представник УТОГ відмовляється. Вказані вимоги були заявлені УТОГ також на підставі приписів ст.ст. 128, 243 ЦК Української РСР.

Дослідивши надані сторонами докази, вислухавши представників сторін, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Згідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як свідчать матеріали справи рішенням господарського суду Одеської області від 23.10.2007 р. (суддя Малярчук І.А.) по даній справі відмовлено у задоволенні обох позовів.

Постановою Вищого господарського суду України від 14 лютого 2008 р. вказане рішення скасовано в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, а справа в цій частині передана на новий розгляд до господарського суду Одеської області в іншому складі суду. В решті рішення суду залишено без змін. Дана постава ВГСУ є чинною.

Відповідно до приписів ст. 128 ЦК Української РСР, на яку посилається УТОГ в обґрунтування своїх зустрічних вимог, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.

Статтею 243 цього ж кодексу, на яку також посилається УТОГ, передбачено що за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність.

Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Дарування громадянами майна державним, кооперативним або іншим громадським організаціям може бути обумовлено використанням цього майна для певної суспільно корисної мети.

Зі змісту названої статті випливає, що для дійсності дарування вимагається взаємне, згодне волевиявлення сторін. За відсутністю такого взаємного волевиявлення договір дарування не вважається укладеним.

Ухвалою суду від 09.06.2008 р. представник УТОГ зобов’язаний надати суду правоустановчі документи, підтверджуючі право власності на спірні об’єкти нерухомості (свідоцтво про право власності, рішення суду, договір і т.д.), акт прийому –передачі до договору купівлі - продажу від 06.07.2001 р., а представник Одеської обласної організації УТОГ зобов’язаний надати технічний паспорт на центр „Одисей”

Вимоги цієї ухвали представниками УТОГ та Одеської обласної організації УТОГ не виконані.

Під час розгляду справи представником Одеської обласної організації УТОГ надана заява про визнання вимог УТОГ викладених вище.

В матеріалах справи є договір дарування що укладений між Одеським виробничим об’єднанням „Електрик” ( дарувальник) та УТОГом ( обдарований) 18 червня 1998 р. за яким ОВО „Електрик” подарував УТОГу частку будівлі гуртожитку по вул. Сегедській, 7 ”а” м.Одеси, що складається з частки 1-го поверху, що складається з 5-ти приміщень розташованих з лівого боку від входу до гуртожитку, 6-ти приміщень розташованих між кухнею та драбинним пролітом, підсобними приміщеннями : бойлерної, 2-х драбинних пролітів, кладовки, коридорів, пральної, душової, туалету, кухні, 2-го, 3-го,4-го поверхів з усіма жилими та підсобними приміщеннями.

18 червня 1998 р. ОВО „Електрик” та УТОГ склали два акти приймання - передачі до вказаного договору.

В розумінні ст.ст. 86, 243 ЦК Української РСР 1963 р. право дарувати майно належить лише власнику майна. У справі відсутні правовстановлюючі документи ОВО „Електрик” про право власності на спірний об’єкт, зокрема відсутні свідоцтво про право власності, договір про набуття майна, рішення суду.

Таким чином, ОВО „Електрик” не є власником вказаного майна і не мав права його дарувати.

Аналізуючи зміст договору від 18 червня 1998 р. суд зазначає, що у вказаному договорі не зазначено підстав з яких ВО „Електрик” є власником майна, яке було подаровано УТОГу за цим договором.

Відповідно до Статуту ОВО «Електрик», ОВО „Електрик” створено УТОГом на власності УТОГа, власником майна ОВО „Електрик” є УТОГ. З цього виходить що ОВО „Електрик” не вправі дарувати будь - кому майно, оскільки не є його власником.

Відповідно до ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомості укладається у письмовій формі і посвідчується нотаріусом. У даному випадку договір дарування від 25.06.2007 р. не підписаний з боку Одеської обласної організації УТОГа і нотаріально не посвідчений. Відповідно до ст. 220 ЦК України, у випадку невиконання сторонами вимоги закону щодо нотаріального посвідчення договору такий договір є нікчемним.( недійсним в силу закону).

На підставі викладеного вказаний договір дарування від 25.06.2007 р. є нікчемним, тобто недійсним в силу закону.

Крім того, представник УТОГ не надав суду технічний паспорт на вказаний об’єкт (вул. Сегедська, 7 ”а” м.Одеси), без якого неможна встановити технічні характеристики як будівлі в цілому так і окремих приміщень.

УТОГ просить визнати право власності на частку будівлі гуртожитку по вул. Сегедській, 7 ”а” м. Одеси, що складається з 2-го,3-го,4-го поверхів з усіма жилими та підсобними приміщеннями, частки 1-го поверху, що складається з 5-ти приміщень розташованих з лівого боку від входу до гуртожитку, 6-ти приміщень розташованих між кухнею та драбинним пролітом, підсобними приміщеннями : бойлерної, 2-х драбинних пролітів, кладовки, коридорів, пральної, душової, туалету, кухні.

Позивач не вказав індивідуальні ознаки приміщень на які вимагає визнання права власності, зокрема не вказав площу кожного приміщення.

Підставою для позову позивач вказує оспорювання з боку відповідача право власності позивача на вказаний об’єкт.

Відповідно до Положення про Одеську обласну організацію УТОГ організація створена Центральним правлінням УТОГ, є місцевим осередком УТОГ, підпорядковується центральному правлінню УТОГ. Власником майна організації є УТОГ.

Таким чином, оскільки Одеська обласна організація є організаційно підпорядкованою УТОГу і майно Одеської обласної організації є власністю УТОГа, між УТОГом та Одеською обласною організацією не можуть існувати будь –які юридичні спори щодо права власності на майно.

З викладеного убачається, що УТОГ та його Одеська обласна організація штучно створили нібито юридичний спір щодо прав власності на вказаний об’єкт нерухомості, з метою безпідставного отримання УТОГом рішення суду про визнання за ним права власності.

На підставі викладеного у сукупності суд відмовляє у позові оскільки ОВО „Електрик” не є власником спірного майна та не вправі його дарувати УТОГу і УТОГ внаслідок такого дарування не набув прав власності на спірне майно, між УТОГом та його Одеської обласною організацією не існує юридичний спір щодо права власності на вказане майно, позивач не вказав індивідуальних ознак приміщень не які вимагає визнання права власності.

Керуючись п. 4 Перехідних положень ЦК України, ст. ст. 128,243 Цивільного кодексу Української РСР, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні зустрічного позову –відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 85 ГПК України, після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Головуючий                                                             Никифорчук М.І.

Суддя                                                                       Лєсогоров В.М.

Суддя                                                                       Панченко О.Л.