ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.07.08                                                                                           Справа№ 26/130

За позовом: Приватного підприємства „Зубраторгпостач” м. Львів

до відповідача: Приватного транспортно-експедиційного підприємства „Автотрансекспедиція”, м. Львів

про стягнення 735,35 грн.

Суддя Деркач Ю.Б.

при секретарі Боровець Я.

Представники:

від позивача Крамченко А.О. –директор

від відповідача Лалак А.М. –представник (довіреність № 237 від 01.07.2008 р.)

Представникам сторін роз’яснено їх права та обов’язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України

Суть спору: Приватне підприємство „Зубраторгпостач” м. Львів звернулося до господарського суду з позовом до Приватного транспортно-експедиційного підприємства „Автотрансекспедиція”, м. Львів про стягнення 735,35 грн.

Ухвалою суду від 02.06.2008 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 01.07.2008 р. В судовому засіданні 01.07.2008 р. оголошувалась перерва до 02.07.2008 р.

Представник позивача в судове засідання з’явився, подав уточнений розрахунок № 24-111-08 від 26.06.2008 р. ціни позову, позовні вимоги з врахування уточнення позовних вимог підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання з’явився, проти позовних вимог у встановленому порядку не заперечив, в усній формі позовні вимоги визнав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

11.10.2006 р. між сторонами укладено договір № 17712-Т про надання транспортних послуг (далі по тексту –договір).

Згідно умов договору позивач зобов’язався надати відповідачу послуги з перевезення вантажу згідно умов передбачених цим договором.

Позивач свої зобов’язання по договору щодо перевезення вантажу довіреного йому відповідачем виконав повністю, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 11.10.2006 р.

Відповідно до п. 1.2. договору вартість перевезення становить 500,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що Замовник (відповідач) здійснює оплату послуг Перевізника (позивача) шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок Перевізника (позивача) на протязі 20-ти банківських днів з дня отримання Замовником (відповідачем) належним чином оформлених товарно-транспортних документів, податкової накладної і рахунку до оплати.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач своїх зобов’язань по договору щодо оплати наданих транспортних послуг не виконав і його заборгованість перед позивачем склала суму в розмірі 500,00 грн.

Також, слід зазначити, що позивач 03.11.2006 р. надіслав відповідачу претензію № 03-1-11 з вимогою погасити заборгованість, яка останнім залишена без відповіді та без задоволення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позивач керуючись, ст.ст. 224, 229, 230, 231 ГК України та Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” нарахував відповідачу пеню на загальну суму 42,62 грн.

Однак, ч. 2 ст. 551 ЦК України передбачено, що якщо предметом неустойки (штрафу, пені) є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 551 ЦК України в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 42,62 грн. в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В розрахунку до позовної заяви позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати на загальну суму 170,50 грн. та три проценти річних на загальну суму 22,23 грн. Однак, 02.07.2008 р. позивачем подано розрахунок ціни позову, відповідно до якого зменшив розмір інфляційних втрат до суми 104,30 грн. та трьох процентів річних до суми 10,03 грн.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 44 ГПК України позивач відніс до судових витрат проведення оплати послуг адвоката відповідно до договору про надання юридичних послуг від 19.05.2008 р. у розмірі 400,00 грн. Витрати за послуги адвоката в сумі 400,00 грн. підтверджуються оригіналом договору про надання юридичних послуг від 19.05.2008 р., платіжним дорученням № 8 від 27.06.2008 р. на суму 400,00 грн., свідоцтвом про право зайняття адвокатською діяльністю № 1112 від 21.09.2005 р. (докази в матеріалах справи).

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення частково.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись Конституцією України, ст.ст. 526, 530, 551, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, п. 11 ст. 80, ст.ст. 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Судові витрати покласти на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

3.          Стягнути з Приватного транспортно-експедиційного підприємства „Автотрансекспедиція”, м. Львів, вул. Городоцька, 291 (р/р 6101 в ЛФ АКБ „ТАС-Комерцбанк”, МФО 385510, ) на користь Приватного підприємства „Зубраторгпостач”, м. Львів, пр. Червоної Калини, 117/17 (р/р 002 в АКБ „Правекс-банк” м. Київ, МФО 321983, ) 500 грн. 00 коп. основного боргу, 104 грн. 30 коп. інфляційних втрат, 10 грн. 03 коп. –3% річних, 334 грн. 17 коп. витрат на оплату послуг адвоката, 85 грн. 21 коп. державного мита та 98 грн. 58 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

5.          В частині позовних вимог щодо стягнення 42,62 грн. пені, 65,83 грн. витрат на оплату послуг адвоката, 16,79 грн. державного мита та 19,42 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у задоволенні позову відмовити.

6.          В частині позовних вимог щодо стягнення 66,20 грн. інфляційних втрат та 12,20 грн. – 3% річних провадження у справі припинити.

Суддя                                                                                           Деркач Ю.Б.