ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.06.08 р.                     Справа № 9/72

Господарський суд Донецької області у складі судді Марченко О.А.

при секретарі судового засідання Гутевич С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Орендного підприємства „Донецькміськтепломережа”, м.Донецьк

до відповідача Житлово-будівельного кооперативу „МИР-195”, м.Донецьк

про стягнення 22 290грн.14коп.

В засіданні брали участь представники сторін:

від позивача: Пономаренко С.А. – юрисконсульт (за довіреністю №3208 від 22.10.2007р.);

від відповідача: Васендина Т.Є. – голова правління (за протоколом загальних зборів учасників №б/н від 14.03.2007р.).

З 03.06.2008р. о 15год.20хв. по 09.06.2008р. о 15год.30хв. у судовому засіданні оголошено перерву згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Орендне підприємство „Донецькміськтепломережа”, м.Донецьк звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Житлово-будівельного кооперативу „МИР-195”, м.Донецьк про стягнення заборгованості в сумі 22290грн.14коп., яка складається з суми основного боргу в розмірі 16 488грн.29коп., 3% річних в розмірі 838грн.87коп. та інфляційних витрат в розмірі 4 962грн.98коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір №2579 від 22.11.2004р., повідомлення-вимогу №951 від 29.03.2007р.

Відповідач надав відзив на позов №1/2008 від 30.04.2008р., відповідно з яким проти позовних вимог заперечує, посилаючись на сплив строку позовної давності та на погашення суми заборгованості.

Згідно довідки Головного управління статистики у Донецькій області №22-10/1158 від 21.04.2008р. Житлово-будівельний кооператив „МИР-195”, м.Донецьк станом на 21.04.2008р. в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України значиться як юридична особа.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, господарський суд встановив:

22.11.2004р. між Орендним підприємством „Донецькміськтепломережа”, м.Донецьк та Житлово-будівельним кооперативом „МИР-195”, м.Донецьк укладений договір на постачання теплової енергії №2579, відповідно з яким постачальник (позивач) зобов`язується постачати абоненту (відповідачу) до елеваторного вузла теплову енергію, а абонент зобов`язується її прийняти та розподілити споживачам (п.п.1.1, 1.2 договору).

За твердженням позивача, на виконання умов договору, останній протягом дії договору надавав відповідачу послуги щодо надання теплової енергії.

Відповідно до п.3.1 договору, абонент повинен здійснювати оплату за теплопостачання приміщень, що належать йому на праві власності та які знаходяться у нього в оперативному управлінні, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, згідно з пред`явленими рахунками.

За приписом ч.1 ст530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено позивачем, відповідач свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг виконував несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 10.03.2008р. за останнім утворилась заборгованість в розмірі 16 488грн.29коп.

30.03.2007р. позивачем на адресу відповідача була направлена вимога №951 від 29.03.2007р. про погашення заборгованості в розмірі 16 488грн.29коп. Відповідач дану вимогу отримав 03.04.2007р., що підтверджується поштовим повідомленням, однак вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов’язання не допускається.

Таким чином, позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором останній виконав належним чином, надавши послуги теплопостачання, а відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі оплатив надані послуги, на підставі чого за останнім виникла заборгованість в розмірі 16 488грн.29коп.

Для всебічного та об`єктивного розгляду справи, господарський суд ухвалою від 13.05.2008р. зобов`язав позивача надати обґрунтований розрахунок позовних вимог з зазначенням періоду нарахування заборгованості, а відповідача – надати письмові пояснення з зазначенням періоду оплат за надані послуги.

На виконання вимоги суду позивачем наданий акт звірки розрахунків від 13.05.2008р., складеного за період з 01.01.2004р. по 01.05.2008р. Однак даний акт підписаний лише з боку позивача. Крім того, відповідачем наданий графік оплат за надані послуги у 2004-2005рр., в якому зазначені відомості, ідентичні тим, що зазначені позивачем у акті.

Відповідно до наданих сторонами документів вбачається, що заборгованість нарахована за період з 30.01.2004р. по 28.07.2005р. та становить суму в розмірі 79550грн.89коп.

Оскільки у позовні заяви позивачем зазначено, що період заборгованості виник з 01.06.2007р. по 10.03.2008р., а судом встановлено, що цей період не відповідає дійсності відповідно до наданих сторонами акту звірки розрахунків та графіку оплат, тому при визначенні суми основного боргу суд керується наступним:

Як зазначено вище, відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд застосувати строк позовної давності, відповідно до ст.267 Цивільного кодексу України.

За приписом ст.257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність становить три роки.

Таким чином, на суму боргу в розмірі 61 330грн.13коп., нараховану за період з 30.01.2004р. по 28.02.2005р. сплив строк позовної давності.

Одночасно, на суму боргу в розмірі 18 220грн.76коп., нараховану за період з 31.03.2005р. по 28.07.2005р. строк позовної давності не сплив. З огляду на це, суд вважає, що зазначена позивачем сума основного боргу в розмірі 16 488грн.29коп. є частиною зазначеною вище суми.

На ряду з зазначеним, з акту звірки розрахунків та графіку оплат вбачається, що відповідачем оплачена загальна сума боргу в розмірі 143 996грн.35коп., з якої за період з 14.03.2005р. по 31.05.2006р. відповідачем на рахунок позивача перераховані грошові кошти в розмірі 73 880грн.69коп.

Таким чином, здійснюючи поточні платежі, відповідач сплатив більшу суму, ніж та, що була встановлена до сплати за відповідний період нарахувань. Тобто, пред`являючи вимогу щодо стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 16488грн.29коп. позивач не врахував, що зазначений борг вже погашений відповідачем.

Оскільки на момент подання позовної заяви відповідачем повністю сплачена сума заборгованості, суд дійшов висновку, що законні права та інтереси позивача не порушені, а отже у останнього відсутні підстави для звернення до суду із відповідним позовом.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги Орендного підприємства „Донецькміськтепломережа”, м.Донецьк в частині стягнення основного боргу в розмірі 16 488грн.29коп. є необґрунтованими, а відтак такими, що підлягають залишенню без задоволення.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 838грн.87коп. та інфляційних витрат в розмірі 4 962грн.98коп. за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Однак, враховуючи підстави відмови у задоволенні суми основного боргу, а також враховуючи те, що заборгованість за надані послуги погашена відповідачем до подання позовної заяви, суд також вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в розмірі 838грн.87коп. та інфляційних витрат в розмірі 4 962грн.98коп. не підлягають задоволенню.

Оскільки спір виник не звини відповідача, а вимоги позивача є необґрунтованими, тому судові витрати підлягають віднесенню на позивача в порядку, передбаченому ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 49, 75, п.1-1 ст.80, 86 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.257, 267, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Орендного підприємства „Донецькміськтепломережа”, м.Донецьк до відповідача, Житлово-будівельного кооперативу „МИР-195”, м.Донецьк про стягнення заборгованості в сумі 22290грн.14коп., яка складається з суми основного боргу в розмірі 16 488грн.29коп., 3% річних в розмірі 838грн.87коп. та інфляційних витрат в розмірі 4 962грн.98коп. – залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

У судовому засіданні 09.06.2008р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суддя

Текст рішення підписано 13.06.2008р.