Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2008
р.
Справа № 9/741-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Токар М.В.,
судді Івакіна В.О.,  Камишева Л.М.

при секретарі Міщенко О.А.

за
участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3. - приватний підприємець; ОСОБА_1., довіреність
б/н від 07.08.07р.;

відповідача -  ОСОБА_4. -
приватний підприємець; ОСОБА_2., довіреність № 1963 від 04.05.07р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача вх.
№ 724С/1-8 на рішення господарського суду Сумської області від 24.01.08 р.
по справі № 9/741-07

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_3м. Лебедин

до  Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_4м. Лебедин

про визнання права власності

встановила:

Позивач - СПД - фізична особа
ОСОБА_3.,  звернувся до
господарського суду Сумської області з позовом до СПД - фізичної особи
ОСОБА_4.  про визнання права власності на
26,32/100 частини відкритої галереї площею 19,8 кв.м., або довжиною 7,47 м., що
підлягає до належної їй частини будівлі першого поверху по вул. Леніна, 7 у м.
Лебедін Сумської області; про виділення їй в постійне користування частини
відкритої галереї першого поверху будівлі № 7 по вул. Леніна у м. Лебедин,
площею 19,8 кв.м. або довжиною 7,47 м. та про віднесення на відповідача  всіх судових витрат по розгляду даної справи,
а саме: 102, 00 грн. державного мита, 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 348,80 грн. за проведення
будівельно-технічної експертизи, 500,00 грн. за правову допомогу.

Рішенням господарського суду Сумської області від 24.01.08 р. по
справі № 9/741-07 ( суддя Соп'яненко О.Ю.) в задоволені позову відмовлено.

Позивач, СПД ФО ОСОБА_3., з даним рішенням суду першої інстанції
не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вважає це рішення необ'єктивним,
упередженим, невідповідаючим нормам матеріального і процесуального права,
Конституції України, принципу верховенства права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що
всі докази, на підтвердження  своїх вимог
були надані суду, а також знаходяться у справі, але судом не була дана їм
належна об'єктивна оцінка, що
підтверджується заявою про відвід судді Лущик М.С. і про фактичну
запланованість у відмові позовних вимог ще до розгляду справи. Просить
скасувати рішення господарського суду Сумської області від 24.01.08 р. і
прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач, ОСОБА_4., у відзиві на апеляційну скаргу проти її
доводів заперечує, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. При
цьому відповідач вказує на те, що спірна галерея належить йому на праві
приватної власності  та у відповідності
до ст. 321 ЦК України він не може бути
позбавлений  чи обмежений у
здійсненні цього права. Відповідач просить апеляційний суд в задоволенні
апеляційної скарги позивача відмовити повністю, а оскаржуване рішення залишити
без змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні
пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши зміст апеляційної
скарги та відзиву на нього, перевіривши правильність застосування господарським
судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія
суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та встановлено господарським судом
першої інстанції, ОСОБА_4. та ОСОБА_3. у 2006 р. були учасниками ТОВ побутове
підприємство  “Битовик “, якому належало
приміщення за адресою м. Лебедин, вул. Леніна,7.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 Цивільного кодексу України,
співвласники майна,  що є у спільній  сумісній
власності,  володіють  і
користуються  ним спільно,  якщо інше не встановлено домовленістю між
ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК
України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі
між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної
часткової власності на нього припиняється (ч. 2 ст. 367 ЦК України).

У вересні 2006 р.
ОСОБА_3. було виключено із  складу
учасників товариства на підставі заяви про вихід і виділено частину приміщення
(ухвала Лебединського районного суду від 15.11.05 р. по справі № 2-1040/05. )

Ухвалою Лебединського
районного суду від 04.04.06 р. по справі № 2-1040/05 затверджено мирову угоду
між ОСОБА_3. та ТОВ "Битовик" про розподіл площ будівлі по вул.
Леніна, 7, м. Лебедин та частини будівлі, яка не входить до загальної площі,
між ОСОБА_3. та ТОВ  "Битовик"
.

Таким чином,
приміщення що були у спільній частковій власності поділені між співвласниками
за мировою угодою, крім тих, що були залишені в загальному користуванні,
оскільки виділ їх в натурі із спільного майна неможливий.

Тобто, у ОСОБА_3.,
відповідно до ухвали Лебединського районного суду від 04.04.06. р.,  виникло право приватної власності на  приміщення у будинку № 7 по вул. Леніна в м.
Лебедин, які зазначені в мировій угоді, крім входу в підвал, який залишений в
спільному користуванні.

Відповідно до свідоцтва про право власності  на нерухоме майно від 25.05.06р. та витягу
про реєстрацію права власності  на майно
№ 10742205 позивачу належить 26/100 частин нежитлової будівлі у м. Лебедин по
вул. Леніна,7.

Частина будівлі  літ.
"А" площею 328, 7 кв. м, гараж літ. "Б", 1/2 частини
підвалу 15.01.2007 р. рішенням виконавчого комітету Лебединської міської ради
від 20.12.2006 р. зареєстровані за ТОВ побутовим підприємством
"Битовик".

Відповідно до змін, внесених до статуту  ТОВ "Битовик" 04.09.06р. єдиним
учасником товариства став  ОСОБА_4. ( а.
с. 35).

Як свідчать матеріали справи, 13.03.07 р. була проведена
реєстрація  припинення юридичної особи
ТОВ "Битовик", а його майно перейшло до  ОСОБА_4., що підтверджується свідоцтвом на
нерухоме майно, виданим виконавчим комітетом Лебединської міської ради
22.06.2007 р. ( а. с. 37).

Отже, на момент
ліквідації ТОВ "Битовик" та після здійснення реєстрації ліквідації
позивачу  в порядку ч. 1 ст. 367
Цивільного кодексу України  було виділено
частину належного йому майна зі спільної часткової власності та в порядку ч. 2
ст. 367 ЦК України право спільної часткової власності  припинилось.

У відповідності до
статті 111 Цивільного кодексу України майно ТОВ "Битовик", що
залишилось після задоволення вимог кредиторів, було передано його єдиному на
момент ліквідації учаснику -ОСОБА_4. та у відповідності до свідоцтва про право
власності  на нерухоме майно від
22.05.07р. відповідачу  належить 74/100
частин нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою: м. Лебедин, вул.
Леніна,7, а саме: частина будівлі літ "А", площею 328,7 кв. м., гараж
літ "Б" та 1/2 частини підвалу.

Як вірно встановлено
судом першої інстанції серед приміщень, які були поділені між ОСОБА_3. та ТОВ
"Битовик", та серед приміщень, які були залишені в загальному
користуванні ОСОБА_3. та ТОВ "Битовик" (ухвала Лебединського
районного суду від 04.04.06р.) спірна відкрита галерея першого поверху зазначена
не була.  Документів, які підтверджували
б вирішення питання щодо поділу відкритої галереї першого поверху,  або домовленості про розділ цього майна чи
залишення його в загальному користуванні ні суду першої інстанції, ні
апеляційному суду позивач не надав.

Відповідно до висновку
судової будівельно-технічної експертизи № 1376 від 07.02.2007 р. проведеної по
цивільній справі № 2-744/06 реальний поділ відкритої галереї першого поверху
будівлі по вул. Леніна, 7, м. Лебедин неможливий, виділення частки у розмірі
19,8 кв. м, або довжиною 7 м 47 см. також не можливий ( а. с. 26-28).

Таким чином, документи, які б свідчили, що майно юридичної особи
ТОВ "Битовик" -галерея
поділено чи залишено у спільній
сумісній власності позивача та відповідача суду не надані та в
матеріалах справи такі докази відсутні.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України
кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається, як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Однак,  позивач, з урахуванням
всіх обставин справи, не подав суду належних доказів, які б об'єктивно, і у
визначеному законом порядку, підтвердили його позицію.

На підставі вказаного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в
частині визнання права власності на 26,32/100 частини відкритої галереї площею
19,8 кв. м., або довжиною 7,47 м., що підлягає до належної їй частини будівлі
першого поверху по вул. Леніна, 7 у м. Лебедин Сумської області є
необґрунтованими та недоведеними, а тому
задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про виділення позивачу в постійне користування
частини відкритої галереї першого поверху будівлі № 7 по вул. Леніна у м.
Лебедин, площею 19,8 кв. м. або довжиною 7,47 м. колегія суддів зазначає, що
позивачем не доведений факт наявності в нього права на користуванням ним
зазначеним майном.

На підставі
зазначеного колегія суддів вважає позовні вимоги про  виділення позивачу в постійне користування
частини відкритої галереї першого поверху будівлі № 7 по вул. Леніна у м.
Лебедин, площею 19,8 кв. м. або довжиною 7,47 м. необґрунтованими та  такими, що
не підтверджені документально і
не підлягають  задоволенню.

Позовні вимоги про
відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням будівельно-технічної експертизи
в сумі 348,80 грн., не підлягають задоволенню, оскільки експертиза в межах
розгляду справи № 9/741-07 не проводилась і як свідчать матеріали справи ця
експертиза проведена по цивільній справі № 2-744/06 і питання щодо розподілу
судових витрат не віднесено до компетенції господарського суду.

Стосовно відшкодування
позивачу  витрат на отримання правої
допомоги в сумі 500 грн., колегія суддів вважає, що  вони не підлягають задоволенню оскільки
відповідно до приписів ст. 44 ГПК України,
до судових витрат віднесені витрати по сплаті послуг адвоката. СПД ФО
ОСОБА_3. не надала доказів, які б підтверджували той факт, що такі витрати
понесені і її представники є адвокатами.
До того ж, відповідно до статті 49 ГПК України суми, що підлягають
сплаті за послуги адвоката при відмові в позові покладаються на позивача. Тобто
в цій частині господарським судом
правомірно відмовлено позивачу в задоволені позовних  вимог.

На підставі
викладеного судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду
Сумської області від 24.01.08 р. по справі № 9/741-07 прийняте при належному
з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до чинного
матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні, в
зв'язку з чим, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями
22, 44, 49, 99, 101, 102, п.1 статті 103, статтею 105   Господарського процесуального кодексу
України,  судова колегія, -

постановила:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 24.01.08р. по
справі № 9/741-07 залишити без змін.

Головуючий суддя
Токар М.В.

Судді                                                                    Івакіна
В.О.

Камишева Л.М.