СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД
Постанова

Іменем України

Справа
№

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю
представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, довіреність №  2057
від 12.06.08,  фізична особа -
підприємець  ОСОБА_2;

позивача: ОСОБА_3, довіреність №  2057
від 12.06.08,  фізична особа -
підприємець  ОСОБА_2;

відповідача: не з'явився,  Севастопольська міська рада;

розглянувши
апеляційну скаргу
фізичної особи - підприємця  ОСОБА_2 на
ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Дмитрієв В.Є.) від
20 травня 2008 року у справі № 5020-11/063-1106

за
позовом           фізичної особи - підприємця  ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до           Севастопольської
міської ради (вул. Леніна, 3,Севастополь,99011)

про
визнання незаконним рішення Севастопольської міської ради від 16.05.2007 № 2053
"Про відміну рішення Севастопольської міської ради № 92 від 07.06.2006 та
№ 1715 від 14.03.2007" в повному
обсязі
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа -підприємець ОСОБА_2
звернулась до господарського суду міста Севастополя з адміністративним позовом
до Севастопольської міської ради про визнання незаконним рішення
Севастопольської міської ради від 16 травня 2007 року № 2053 „Про скасування
рішень Севастопольської міської ради № 92 від 07 червня 2006 року та № 1715
від  14 березня 2007 року” в повному обсязі.

Ухвалою
господарського суду міста Севастополя від
20 травня 2008 року у справі № 5020-11/063-1106 (суддя Дмитрієв
В.Є.)   позовні матеріали фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2  повернути без
розгляду на підставі  пунктів 4, 6, 10
статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не
погодившись з  ухвалою суду,  фізична особа -підприємець ОСОБА_2 звернулась
до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в
якій просить ухвалу господарського суду
скасувати  та направити справу до
місцевого господарського суду для розгляду по суті.

Доводи
апеляційної скарги обґрунтовані порушенням місцевим господарським судом норм
процесуального права, що виразилося в неправильному висновку суду щодо розгляду
даної справи за правилами господарського судочинства.

Так,
апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про
те, що у позовній заяві ставиться питання про визнання за позивачем права на
оренду земельних ділянок, тоді як предметом позову є скасування рішення органу
місцевого самоврядування.

Дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи та заперечення сторін, судова колегія
дійшла висновку про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги
фізичної особи -підприємця
ОСОБА_2 з наступних підстав.

Частиною
2 статті 4  Кодексу  адміністративного судочинства України
встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.  Закони
України можуть передбачати вирішення таких категорій публічно-правових спорів в
порядку іншого судочинства, у тому числі господарського.

У
відповідності до пункту 3 Рекомендацій президії Вищого господарського  суду України від 27 червня 2007 року №
04-5/120 у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір
-господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського
кодексу України.

Так,
господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

а)
участь у спорі суб'єкта господарювання;

б)
наявність між сторонами, по перше, господарських відносин, врегульованих
Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами
господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що  виникає з відповідних відносин.

Між
сторонами у даній справи  існує спір про
право суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи  ОСОБА_2 на оренду земельної ділянки в районі
проспекту Ген. Острякова, 123 для будівництва магазину продтоварів, якій підлягає
врегулюванню Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом
України „Про оренду землі”.

Вказане
вимагає розгляду справи в порядку господарського судочинства.

У
відповідності до Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від
27 червня 2007 року якщо позов, який підлягає розглядові за правилами
Господарського процесуального кодексу України, помилково подано  на підставі норм Кодексу адміністративного
судочинства України, господарським судам слід перевіряти позовні матеріали  на предмет їх узгодженості з приписами статей
54 і 57 Господарського процесуального кодексу України і в разі невідповідності
цих  матеріалів зазначеним  приписам керуватися вимогами статті 63
Господарського процесуального кодексу України.

Як
вбачається з матеріалів справи, позовна заява
фізичної особи -підприємця
ОСОБА_2 не відповідає вимогам, встановленим статтею 63 Господарського
процесуального кодексу України, а саме: не надано доказів сплати державного
мита у встановленому порядку та розмірі; не надано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів; не подано
доказів сплати витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу, -
що є підставою для повернення позовної заяви заявникові, що є підставою для
повернення позовної заяви без розгляду.

Аналіз
вказаних норм свідчить про те, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та виніс ухвалу з додержанням норм процесуального права, у
зв'язку з чим підстави для її скасування відсутні.

Керуючись
статтями 101, пунктом 1 частини 1 статті 103, статтею 105, статтею 106  Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу  фізичної особи -підприємця ОСОБА_2  залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського
суду  міста Севастополя від 20 травня
2008 року у справі № 5020-11/063-1106
залишити без змін.

Головуючий
суддя

Судді