Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2008 р. Справа № 2/63-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Погребняк В.Я., суддя Афанасьєв В.В., суддя Шевель О.В.

при секретарі Марченко В.О.

за участю представників сторін:

позивача: Геращенка Ю.І., довіреність № 3400-1/14 від 19.11.2007 р.,

1-го відповідача: Басової В.І., довіреність № б/н від 26.12.2007 р.,

2-го відповідача: не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у м. Харкові апеляційну скаргу (вх. № 1040 С/3-9 від 07.05.2008 р.) Приватного підприємства «Баядера», м. Горлівка Донецької області на рішення господарського суду Сумської області від 03.04.2008 р. по справі № 2/63-08

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»в особі Сумської філії, м. Суми

до 1. Приватного підприємства «Баядера», м. Горлівка Донецької області,

2. Закритого акціонерного товариства «АСК «Інго Україна», м. Київ

про стягнення 5 213,77 грн.

встановила:

05.02.2008 р. позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь збитки в розмірі 5 213,77 грн., 102 грн. витрат пов’язаних зі сплатою державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 24.03.2008 р. до участі в справі було залучено в якості 2-го відповідача Закрите акціонерне товариство «АСК «Інго Україна».

Рішенням господарського суду Сумської області від 03.04.2008 р. (суддя Соп’яненко О.Ю.) позов задоволено, стягнуто з Приватного підприємства «Баядера»на користь позивача 5 213,77 грн. збитків, 102 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Рішення обгрунтовано тим, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 1-й відповідач доказів сплати збитків не подав, пояснення 1-го відповідача про те, що обов’язок відшкодувати збитки лежить на 2-му відповідачеві, до уваги не приймаються.

1-й відповідач, ПП «Баядера»- не погодився з рішенням господарського суду Сумської області від 03.04.2008 р., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене вище рішення в повному обсязі, прийняти нове рішення, яким відмовити ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»в особі Сумської філії в задоволенні позовних вимог до ПП «Баядера». При цьому 1-й відповідач посилається на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, без належного дослідження матеріалів справи та без врахування заперечень 1-го відповідача. Як зазначає 1-й відповідач, в рішенні судом було необґрунтовано відхилено заперечення щодо стягнення завданих збитків з СК «Інго Україна». Вимога про відшкодування збитків позивачем повинна була бути подана до 2-го відповідача - ЗАТ «Інго Україна», з яким у 1-го відповідача було укладено договір обов’язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів. 1-й відповідач також зазначає, що суд не створив сторонам умов для реалізації принципу змагальності.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.05.2008 р. апеляційну скаргу ПП «Баядера»прийнято до провадження. Розгляд скарги призначено на 02.06.2008 р.

Позивач –ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»в особі Сумської філії - надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення господарського суду Сумської області від 03.04.2008 р. залишити без змін, а апеляційну скаргу 1-го відповідача без задоволення. Позивач посилається на те, що пояснення 1-го відповідача про те, що завдані збитки необхідно стягнути з 2-го відповідача, є необґрунтованими, оскільки шкода, завдана володільцем транспортного засобу, є шкодою, яка виникає з недоговірних відносин, і відшкодовується особою, відповідальною за завдання шкоди, тобто в даному випадку 1-им відповідачем.

В судове засідання 02.06.2008 р. з’явився представник 1-го відповідача, представники позивача та 2-го відповідача в судове засідання не з’явилися, повідомили, що не можуть прибути в судове засідання.

Ухвалою від 02.06.2008 р. розгляд справи відкладено на 02.07.2008 р. та на 07.07.2008 р.

В судове засідання 07.07.2008 р. з’явилися представники позивача та 1-го відповідача, представник 2-го відповідача в судове засідання не з’явився, хоча останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Судова колегія вважає за можливе розгляд справи здійснити у відсутність 2-го відповідача за наявними у справі документами.

Після оголошення вступної та резолютивної частини постанови у даній справи через канцелярію Харківського апеляційного господарського суду надійшов відзив 2-го відповідача на апеляційну скаргу.

Для розгляду даної справи ухвалою заступника голови Харківського апеляційного господарського суду від 03.07.2008 р. було сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Погребняк В.Я., суддя Афанасьєв В.В., суддя Шевель О.В.

Перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та наданих сторонами в підтвердження обставин справи доказів, надану в рішенні суду їх юридичну оцінку, дослідивши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників позивача та 1-го відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга 1-го відповідача задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Сумської області від 03.04.2008 р. по справі № 2/63-08 підлягає зміні, виходячи з наступного.

Місцевим господарським судом встановлено, що 23.02.2007 р. в м. Конотоп на вул. Успенсько-Троїцькій автомобіль ГАЗ 33-07, державний номер 04724 КА (який належить 1-му відповідачу відповідно до Договору оренди транспортних засобів № 0104/СМ від 04.01.2005 р.) під керуванням водія Стеклянікова Л.С., здійснюючи маневр перестроювання з крайнього правого ряду руху, не надав перевагу транспортному засобу (ВАЗ 21093, державний номер №ВМ 6787 АВ), що рухався в попутному напрямку, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль ВАЗ-21093, державний номер ВМ 6787 АВ, зазнав механічних ушкоджень.

Своїми неправомірними діями водій Стекляніков Л.С. порушив вимоги п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху і скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, що підтверджується постановою Сумського районного суду Сумської області від 25.04.2007 р. по справі № 3-2346/07.

Власник автомобіля ВАЗ-21093, державний номер ВМ6787АВ, –Латіна Н.М. уклала договір добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів від нещасних випадків, цивільної відповідальності з Відкритим акціонерним товариством Українська страхова компанія «Гарант-АВТО»(на даний час Відкрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»в особі Сумської філії), що підтверджується страховим полісом № 19-3309247 від 09.03.2006 р. Строк дії даного договору –до 09.03.2007 р.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ-21093 державний номер ВМ6787АВ зазнав механічних ушкоджень, матеріальний збиток склав 6 218,16 грн., що підтверджується розрахунком калькуляції відновлювального ремонту автомобіля № 533221 від 23.03.2007 р., сума страхового відшкодування склала 5 213,77 грн. (за вирахуванням амортизаційного зносу та франшизи).

За договором добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів від нещасних випадків, цивільної відповідальності, укладеним власником автомобіля ВАЗ-21093 державний номер ВМ6787АВ Латіною Н.М. з Відкритим акціонерним товариством Українська страхова компанія «Гарант-АВТО» (на даний час Відкрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»в особі Сумської філії), пошкодження або знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП є страховим випадком.

Виконуючи обов’язки за вказаним договором, позивач виплатив Латіній Н.М. страхове відшкодування в сумі 5 213,77 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 403 від 26.04.2007 р.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. (Ст.1166 ЦК України «Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду»).

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. (Ст.1172 ЦК України «Відшкодування юридичною або фізичною особою шкоди, завданої їхнім працівником чи іншою особою»).

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст.27 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР «Про страхування»до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. (Ст.1187 ЦК України «Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (Ст.1188 ЦК України. «Відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки»).

Аналізуючи зазначені вище положення цивільного законодавства та обставини справи в їх сукупності, судова колегія приходить до висновку, що у 1-го відповідача виникли зобов’язання щодо відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Право вимоги до позивача перейшло відповідно до Закону України «Про страхування»та ст.993 ЦК України.

Таким чином, особа, відповідальна за завдання шкоди, повинна відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі.

В розумінні ЦК України позивач є кредитором, а 1-й відповідач – боржником.

Натомість, твердження 1-го відповідача про те, що вимога про відшкодування заподіяних збитків повинна бути спрямована безпосередньо до 2-го відповідача з посиланням на ст.35 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»не відповідає змісту вказаної норми, оскільки вона передбачає, що для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. У заяві про виплату страхового відшкодування має міститися найменування страховика, до якого подається заява, або МТСБУ; назва (для юридичної особи), прізвище, ім'я, по батькові (для фізичної особи) заявника, його місцезнаходження або місце проживання; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування завданих збитків; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, та потерпілих; обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу, та докази, що підтверджують її відповідно до законодавства; розмір шкоди; підпис заявника і дата подання заяви.

Зі змісту як даної норми, так і загальних положень про зобов’язання ЦК України не випливає висновок про те, що особа, яка застрахувала цивільну-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів, звільняється в силу вимог закону чи договору від відшкодування шкоди, завданої життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Матеріали справи не містять доказів виконання сторонами вимог ст. 33 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»щодо інформування один одного про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надання відомостей про відповідні страхові поліси.

Виходячи з цього, судова колегія погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення з 1-го відповідача 5 213,77 грн. збитків.

Крім того, ні 1-й, ні 2-й відповідач не надали доказів того, що 1-им відповідачем були виконані вимоги вказаного вище Закону щодо повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди та здійснені інші дії, які б у своїй сукупності свідчили про виникнення у 2-го відповідача обов’язку відшкодувати завдані позивачу збитки.

Разом з тим, судова колегія вважає, що при винесенні рішення місцевим господарським судом були порушені норми процесуального права, які втім не є підставою для скасування рішення.

Так, ухвалою господарського суду Сумської області від 24.03.2008 р. було залучено до участі у справ в якості 2-го відповідача Закрите акціонерне товариство «АСК «ІНГО Україна».

Згідно зі ст.84 ГПК України якщо в справі беруть участь кілька позивачів і відповідачів, в рішенні вказується як вирішено спір щодо кожного із них.

В резолютивній частині рішення господарського суду Сумської області від 03.04.2008 р. вказівка щодо вирішення спору відносно 2-го відповідача - Закритого акціонерного товариства «АСК «ІНГО Україна»- відсутня.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції керувався приписами ст.15-17 ГПК України щодо підсудності справи. Так, з матеріалів справи вбачається, що позов було подано до ПП «Баядера», юридичною адресою якого є Донецька область, м. Горлівка, вул.Озерянівська,2. Проте, в ході розгляду справи 1-й відповідач самостійно зазначав в якості адреси м. Суми, вул. Кіровоградська, 2. З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що порушень предметної або територіальної підсудності місцевий господарський суд не допустив.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення прийняте у відповідності з матеріалами справи, фактичними обставинами та чинним законодавством, проте підлягає зміні в частині вказівки про вирішення спору відносно 2-го відповідача.

Заперечення, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, і не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду по даній справі, через що апеляційна скарга залишається без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, п.4 ч. 1 ст. 103, п.4 ч.1 т.104, ст.105 ГПК України судова колегія

постановила:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Баядера», м. Горлівка Донецької області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 03.04.2008 року по справі 2/63-08 змінити шляхом доповнення резолютивної частини вказаного рішення реченням наступного змісту: «В задоволенні позову відносно Закритого акціонерного товариства «ЗАТ ІНГО Україна», м. Київ –відмовити».

В іншій частині рішення господарського суду Сумської області від 03.04.2008 р. по справі № 2/63-08 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Погребняк В.Я.

суддя                                                            Афанасьєв В.В.

суддя           Шевель О.В.