ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2008 р.

№
13/151-Н

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кривди
Д.С.,

суддів:

Жаботиної
Г.В., Уліцького А.М.

розглянувши
касаційну скаргу

ОСОБА_1

на
постановувід
10.04.08 Житомирського апеляційного господарського суду

у
справі

№13/151-Н

господарського
суду

Хмельницької
області

за позовом

1.          ОСОБА_22.          ОСОБА_33ОСОБА_44.          ОСОБА_55.          ОСОБА_66.          ОСОБА_77.          ОСОБА_88.          ОСОБА_1 9.          ОСОБА_910.          ОСОБА_1011.          ОСОБА_1112.          ОСОБА_1213.  ОСОБА_13

до

Товариства
з обмеженою відповідальністю "Хмельницький комбінат хлібопродуктів"

треті
особи

1.          ОСОБА_142.          ОСОБА_153.          ОСОБА_164.          ОСОБА_175.          ОСОБА_186.          ОСОБА_197.          ОСОБА_208.          ОСОБА_219.          ОСОБА_2210.          ОСОБА_2311.          ОСОБА_2412.          ОСОБА_2513.          ОСОБА_2614.          ОСОБА_2715.          ОСОБА_28

про

визнання
частково недійсними положень статуту

за
участю представників сторін

від
позивачів:

ОСОБА_29;
ОСОБА_30, дов.

від
відповідача:у
засідання не прибули

від
третіх осіб:у
засідання не прибули

ВСТАНОВИВ:

Вказані
в описові частині постанови фізичні особи звернулись до господарського суду
Хмельницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю
"Хмельницький комбінат хлібопродуктів" за участю вищевказаних третіх
осіб про визнання частково недійсними положень Статуту відповідача.

Позов
мотивовано посиланням на обставини прийняття рішення про реорганізацію
Відкритого акціонерного товариства "Хмельницький комбінат
хлібопродуктів" на Товариство з обмеженою відповідальністю рішенням
загальних зборів акціонерів від 22.05.04, згідно з яким позивачі, що разом
володіли 48,2446% акцій товариства та проголосували проти реорганізації, у склад
учасників ТОВ не увійдуть, а їх акції мають бути викуплені за договірною ціною.

На
Установчих зборах 17.08.04 третіми особами у справі затверджено Статут ТОВ,
положення якого позивачі вважають незаконними. Зокрема, позовні вимоги
стосуються п. 1.2 Статуту в частині визначення учасниками товариства лише
акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Хмельницький комбінат
хлібопродуктів", які 22.05.04 на загальних зборах акціонерів проголосували
за реорганізацію цього товариства. На думку позивачів, вказане положення
направлене на незаконне заволодіння майном та порушує права позивачів на участь
у новоствореному товаристві. Також позивачі вважають незаконними: п. 4.7
Статуту, яким визначено статутний фонд відповідача меншим за статутний фонд ВАТ
"Хмельницький комбінат хлібопродуктів" та вартість активів ВАТ згідно
з передавальним актом; та п. 4.8 Статуту, яким визначено склад учасників
відповідача та розмір їх часток без урахування часток позивачів.

Ухвалою
від 03.03.08 господарський суд Хмельницької області (суддя Матущак О.І.),
зокрема, вжив заходи забезпечення позову шляхом введення заборони на відчуження
ТОВ "Хмельницький комбінат хлібопродуктів" усіх об'єктів нерухомого
майна, які знаходяться у м. Хмельницькому по вул. Заводська, 53 та по вул.
Чорновола, 19 до вирішення спору по суті.

Постановою
від 10.04.08 Житомирський апеляційний господарський суд (колегія суддів у
складі: Веденяпіна О.А. -головуючого, Іоннікової І.А., Черпак Ю.К.) ухвалу суду
першої інстанції скасував у частині вжиття заходів забезпечення позову.

Постанова
мотивована тим, що застосований судом першої інстанції захід забезпечення
позову не співвідноситься з характером позовних вимог, оскільки не стосується
предмету спору, який не має майнового характеру.

Ухвалою
від 30.05.08 Вищий господарський суд України порушив касаційне провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_1, в якій заявлено вимоги про скасування постанови
суду апеляційної інстанції та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Касаційна
скарга мотивована неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права, а також хибністю висновку суду
апеляційної інстанції про непідвідомчість даної справи господарським судам.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представників скаржника, перевіривши матеріали
справи, судова колегія вважає, що касаційна скарга  не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно
до ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України господарський
суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з
своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського
суду.

Позов
забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать
відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим
особам вчиняти дії, що стосуються предмету спору; зупиненням стягнення на
підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення
здійснюється у безспірному порядку.

Забезпечення
позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав
чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у
вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових
актів.

Стаття
86 ГПК України передбачає, що ухвала господарського суду має містити, зокрема,
стислий виклад суті спору або зміст питання, з якого виноситься ухвала; мотиви
винесення ухвали з посиланням на законодавство.

Оскаржувана
ухвала суду першої інстанції взагалі не містить мотивувальної частини та
посилань на положення ст.ст. 66, 67 ГПК України. Підстави вжиття заходів
забезпечення позову зазначені в резолютивній частині цієї ухвали. Такими
підставами визначено ймовірне припущення про можливе вжиття відповідачем
заходів, спрямованих на відчуження основних засобів, на які опосередковано
претендують позивачі через реалізацію корпоративних прав у статутному фонді попередника
відповідача, який є його правонаступником.

Суд
апеляційної інстанції дійшов висновку, що застосований судом першої інстанції
захід забезпечення позову не обґрунтований в ухвалі та не співвідноситься з
характером позовних вимог, оскільки не стосується предмета спору, припущення
суду зроблено без аналізу причинно-наслідкового зв'язку між предметом позову та
застосованим заходом.

Судова
колегія погоджується з таким висновком з огляду на те, що суд першої інстанції
в оскаржуваній ухвалі, дійсно, не зазначив, яким чином невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливими виконання рішення
господарського суду стосовно визнання недійсними окремих положень Статуту
відповідача. Зокрема, судом першої інстанції при забезпеченні позову шляхом
заборони відчуження нерухомого майна не встановлено обставини виникнення права
відповідача на відчуження цього майна саме на підставі оскаржуваних положень
Статуту, а також припинення такого права в разі визнання недійсними лише цих
положень.

Одночасно,
суд апеляційної інстанції в своїй постанові зазначив про те, що даний спір не
підвідомчий господарським судам, оскільки позивачами у справі є фізичні особи,
а спір виникає не з корпоративних відносин. Такий висновок суду апеляційної
інстанції не підлягає прийняттю до уваги, оскільки є передчасним.

Відповідно
до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд
за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.
Проте в даному випадку предметом апеляційного оскарження є саме вжиття заходів
забезпечення позову, а справа по суті позовних вимог судом першої інстанції не
розглядалась із наданням правової оцінки викладеним у позовній заяві
обставинами та вимогам щодо того, на захист яких порушених або оспорюваних прав
і охоронюваних законом інтересів позивачів подано цю заяву. За відсутністю
встановлення таких обставин з дотриманням вимог ст.ст. 47, 43 ГПК
України щодо повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи
в їх сукупності висновок про підвідомчість або непідвідомчість справи
господарським судами є безпідставним.

Разом
з тим, зважаючи на вищевикладене, судова колегія вважає, що суд апеляційної
інстанції правомірно скасував ухвалу суду першої інстанції, тому постанова у
справі підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 108, 1115,
1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову
Житомирського апеляційного господарського суду від 10.04.08 у справі №13/151-Н
залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий
Д.Кривда

Судді
Г.Жаботина

А.Уліцький