ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

09.06.08                                                                                           Справа № 2/231

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Зварич О.В.,

Юрченко Я.О.,

при секретарі Горбач Ю.Б.,

за участю представників:

від позивача (скаржник) –не з’явився

від відповідача –Миронов С.І.

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз»від 18.02.2008 року вих.№01/264

на рішення господарського суду Чернівецької області від 04.02.2008 року, суддя Скрипничук І.В.

у справі №2/231

за позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз», м.Чернівці

до відповідача Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»в особі Чернівецької філії ДК «Газ України», м.Чернівці

про визнання недійсним правочину щодо зарахування зустрічних однорідних вимог

в с т а н о в и в :

рішенням господарського суду Чернівецької області від 04.02.2008 року по справі №2/231 в задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» про визнання недійсним правочину щодо зарахування зустрічних однорідних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції свій висновок мотивує тим, що заява (одностороння) відповідача від 12.12.06р. за № 05/2286, яка адресована ВАТ “Чернівцігаз” про зарахування зустрічних однорідних вимог у порядку ст. 601 ЦК України є правомірною і такою, що відповідає вимогам законодавства та зазначає, що вимоги позивача про визнання правочину щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, оформленого заявою за № 05/2286 від 12.12.06р., є безпідставною.

Суд зазначає також про те, що “Алгоритм розподілу коштів, що надходять на розподільні рахунки газозбутових підприємств НАК “Нафтогаз України” за поставлений природний газ”, затверджений постановою НКРЕ № 759 від 12.07.2000р. не впливає на домовленість сторін за договором щодо строків оплати вартості поставленого природного газу та послуг з його транспортування, не припиняє зобов’язання боржника по оплаті боргу кредитору, в тому числі, з причин необхідності реалізації боржником права на стягнення боргу із споживачів природного газу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ВАТ по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз»подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Чернівецької області від 04.02.2008 року по справі №2/231, прийняти нове яким визнати недійсним правочин щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, оформлений заявою №05/2286 від 12.12.2006 рок, зазначаючи при цьому, що одностороння заява Чернівецької філії ДК «Газ України»суперечить Постанові Національної комісії регулювання електроенергетики України від 12.07.2000 року №759 «Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств».

Представник скаржника (позивача) в судове засідання 09.06.2008 року не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, проте був присутнім у судовому засіданні 12.05.2008 року, в якому вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, з підстав наведених у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, що згідно із ст.601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Оскільки явка представників сторін не визнавалась обов’язковою, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

15 липня 2002 року між ДК “Газ України” НАК «Нафтогаз України»(в тексті договору - Замовник) та ВАТ “Чернівцігаз” (в тексті договору - Виконавець) укладено договір № 14/05 про транспортування природного газу населенню.

Згідно п. 11.2 договору, якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не висловили бажання про його припинення, він продовжується на тих самих умовах до 31 грудня наступного року. Відповідно до наведеного пункту даний договір діяв протягом 2006 року.

01 квітня 2005 року між ДК “Газ України” в особі Чернівецької філії (в тексті договору - Замовник) та ВАТ “Чернівцігаз” (в тексті договору - Виконавець) укладено договір № 44/05 про надання послуг по транспортуванні природного газу у 2005 році для потреб підприємств комунальної теплоенергетики та котелень промислових підприємств, які виробляють теплову енергію для потреб населення, бюджетних установ та організацій. Згідно п.10.2. договору, якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не висловила бажання про його припинення, він продовжується на тих самих умовах до 31 грудня наступного року. Відповідно до наведеного пункту даний договір також діяв протягом 2006 року.

Пунктом 5.2 договору №14/5 від 15.07.02р. передбачено, що перерахування грошових коштів за послуги з транспортування газу здійснюється Замовником згідно з “Алгоритмом розподілу коштів, що надходять на розподільні рахунки газозбутових підприємств Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” за поставлений припродний газ”, затвердженого постановою НКРЕ № 759 від 12.07.2000р.

Поряд з цим, пунктом 5.2 договору №44/05 від 01.04.05р. передбачено, що Замовник здійснює оплату послуг по транспортуванню газу шляхом щоденного перерахування грошових коштів на рахунок виконавця в порядку, встановленому Алгоритмом розподілу коштів, затвердженому Постановою НКРЕ від 12.07.2000 року № 759 “Про затвердження алгоритму розподілу коштів, що надходять на розподільні рахунки газозбутових підприємств Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” за поставлений природний газ”.

Згідно п. 1.1 вказаних договорів передбачено, що Замовник зобов’язується передати у відповідному періоді ( 2002-2005рр.) в системі газопроводів, що знаходяться на балансі Виконавця, природний газ, а Виконавець зобов’язується здійснити його транспортування для потреб підприємств комунальної енергетики, котелень промислових підприємств, для потреб населення, бюджетних установ та організацій (надалі споживачів) і Замовник зобов’язується оплатити надані послуги.

У зв’язку з наявністю заборгованості ДК “Газ України” перед ВАТ “Чернівцігаз” за договорами на транспортування газу № 14/05, № 44/05 та ВАТ “Чернівцігаз” перед ДК “Газ України” за договором на постачання газу № 54/05/2290-ВТ, ДК “ Газ України” направила ВАТ “Чернівцігаз” заяву № 05/2286 від 12.12.2006 року про припинення зобов’язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у порядку ст.601 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Таким чином, заява (одностороння) відповідача від 12.12.06р. за № 05/2286, яка адресована ВАТ “Чернівцігаз” про зарахування зустрічних однорідних вимог у порядку ст. 601 ЦК України є правомірною.

Згідно з преамбулою “Алгоритму розподілу коштів, що надходять на розподільні рахунки газозбутових підприємств НАК “Нафтогаз України” за поставлений природний газ”, затвердженого постановою НКРЕ № 759 від 12.07.2000р., цей алгоритм визначає послідовність дій підприємств та банків, що їх обслуговують при надходженні коштів на розподільні рахунки підприємств за поставлений природний газ.

Відповідно до пункту 5 Алгоритму кошти, які надходять на розподільні рахунки газозбутових підприємств, того ж дня перераховуються уповноваженими банками на поточні рахунки газозбутових підприємств в частині оплати за надані послуги з транспортування та постачання газу споживачам відповідно до тарифів, затверджених у встановленому порядку, решта коштів перераховується на консолідований розподільний рахунок ДК “Торговий дім “Газ України” НАК “Нафтогаз України”.

Положення п. 5.2 договорів №14/5 від 15.07.02р. та №44/05 від 01.04.05р. стосовно здійснення оплати за газ шляхом щоденного перерахування грошових коштів на рахунок Виконавця в порядку, встановленому Алгоритмом розподілу коштів, узгоджується з порядком розрахунків, встановленим п.5 Алгоритму розподілу коштів, що надходять на розподільчі рахунки газозбутових підприємств НАК “Нафтогаз України” за поставлений природний газ, затвердженого постановою НКРЕ № 759 від 12.07.2000 року.

Таким чином, приписи вищезгаданих нормативних актів Кабінету Міністрів України та НКРЕ України регулюють лише обов’язок учасників газового ринку відкрити відповідні розподільчі рахунки із спеціальним режимом використання в уповноважених банках для споживачів коштів за природний газ та послуги з його транспортування в частині порядку розщеплення цих коштів між учасниками газового ринку.

При цьому зазначені нормативні акти ніяк не впливають на зобов’язання між учасниками газового ринку щодо проведення розрахунків між собою відповідно до укладених між ними договорів.

Таким чином, вказаний Алгоритм не впливає на домовленість сторін за договором щодо строків оплати вартості поставленого природного газу та послуг з його транспортування, не припиняє зобов’язання боржника по оплаті боргу кредитору, в тому числі, з причин необхідності реалізації боржником права на стягнення боргу із споживачів природного газу.

Вимоги до дійсності правочину про припинення зобов’язання шляхом нарахування зустрічних однорідних вимог визначаються ст.ст. 601-602 ЦК України, зокрема, вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто, такі, які випливають із двох різних зобов’язань між двома сторонами, де кредитор одного є боржником іншого і навпаки; вимоги сторін повинні бути однорідними, тобто, бути об’єктом одного роду, виду, в даному випадку –грошові кошти ; за вимогами може настати строк виконання або строк виконання може бути не встановлений, або визначений моментом пред’явлення вимоги; за жодною з вимог не повинен сплинути строк позовної давності; зарахування вимог не повинно бути заборонено договором або законом.

Тобто, твердження відповідача щодо обов’язкової умови зарахування зустрічних однорідних вимог в частині того, що повинен настати строк виконання зобов’язань, суперечить ч.1 ст.601 ЦК України, оскільки закон дозволяє сторонам проводити одностороннє зарахування зустрічних вимог і по тих вимогах, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги.

Таким чином, навіть у разі, якщо у договорі між сторонами строк виконання зобов’язання не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, будь-яка із сторін має право провести одностороннє зарахування зустрічних однорідних вимог.

Стаття 602 ЦК України встановлює вичерпні випадки, коли не допускається зарахування зустрічних вимог, а саме це вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Більше того, договір №14/05 від 15.07.2002 року, сума якого складає більше сімдесяти відсотків від загальної частини суми зарахування зустрічних вимог, прямо визначає, що вартість газу для виробничо-технологічних та власних потреб позивача проводиться шляхом зарахування в оплату відповідачем послуг з транспортування газу.

Тобто, сторони навіть прямо передбачили в договорі порядок зарахування зустрічних взаємних вимог в частині транспортування газу саме для потреб населення по договору №14/05 від 15.07.2002 року та відповідно - в частині постачання газу для виробничо-технологічних потреб позивача по договору №54/05/2290-ВТ від 03.01.2005 року, що і було зроблено заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Тобто, сторони прямо передбачили в договорі порядок зарахування зустрічних однорідних вимог незалежно від порядку розподілу коштів, передбаченого вказаним Алгоритмом та незалежно від надходження коштів від споживачів природного газу, що повністю відповідає вимогам ст.601 ЦК України та позиції Вищого Господарського Суду України і Верховного Суду України, визначених ними у постановах, які додані сторонами до матеріалів справи.

Таким чином, враховуючи, що законом та договорами між сторонами не заборонено припинення зобов’язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, а в момент направлення відповідачем заяви про припинення зобов’язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог дотримано всіх вимог чинного законодавства про дійсність такого правочину, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на наведене, доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.101,103,105 ГПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз»залишити без задоволення, а рішення господарського суду Чернівецької області від 04.02.2008 року по справі №2/231 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя: Якімець Г.Г.

Судді: Зварич О.В.

Юрченко Я.О.