ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" травня 2008 р.

Справа № 13/1801

За позовом           Сільськогосподарського товариства з обмеженою

відповідальністю „Турівське” с. Турівка Теофіпольського району

до           Товариства з обмеженою відповідальністю „Турівка” с. Турівка

Теофіпольського району

про           стягнення суми 55 931,00 грн.

Суддя           Матущак О.І.

За участю представників сторін:

позивача: Кунашенко В.І. –арбітражний керуючий (ліквідатор) згідно постанови

господарського суду від 02.11.2006р. по справі № 2/180-Б)

відповідача: Ромашин В.М. по довіреності б/н від 14.04.2008р.

Позивач в особі ліквідатора –арбітражного керуючого Кунашенка В.І. у позові просить господарський суд стягнути з відповідача на його користь суму 55 931 грн. завданих збитків внаслідок незаконного відчуження майна позивача, яке знаходилося на зберіганні у відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог у повному об’ємі.

Відповідач у відзиві на позов, а також його представник в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що в акті прийому-передачі майна від 01.09.2005р., на підставі якого нібито відбувалась передача майна –молодняку ВРХ не зазначено індивідуальні ознаки майна, що передавалось у позичку, а також вказаний акт підписаний особами, посадове становище яких не встановлено.

Враховуючи доводи та заперечення представників сторін, розглядом матеріалів справи господарським судом встановлено наступне.

У відповідності до нотаріально посвідченого договору застави від 05.10.2004 р., позивач передав в заставу 38 голів молодняка великої рогатої худоби 2003 р. народження живою вагою 7952 кг. Регіональному фонду підтримки підприємництва по Хмельницькій області за отриманий кредит у сумі 40000 грн.

У відповідності до акту приймання-передачі майна що є спільною частковою власністю громадян, в позику ТзОВ „Турівка” від 01.09.2005 р., скріпленого від імені позивача печаткою та трьома підписами уповноважених осіб, передано крім іншого майна, робочу і продуктивну худобу без зазначення кількості голів вартістю 103000 грн.

У відповідності до іншого акту прийому-передачі майна що є спільною частковою власністю громадян в позику ТзОВ „Турівка” без дати, підписів уповноважених осіб та без відтиску печатки позивача, проте із підписом керівника і печаткою відповідача, передано молодняк тварин вартістю 128000 грн.

Постановою господарського суду Хмельницької області від 02.11.2006 р. у справі № 2/180-Б позивача визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, а ліквідатором

боржника призначено арбітражного керуючого Кунашенка В.І., а Регіональний фонд підтримки підприємництва по Хмельницькій області визнано кредитором.

Вказані вище два акти та договір застави, є єдиними доказами, якими позивач доводить своє право на молодняк великої рогатої худоби, а у зв’язку із його відсутністю, просить стягнути збитки у сумі 55931 грн., як суму яка є вартістю заставного майна яку сторони спільно визначили у п.1.3 договору застави від 05.10.2004 р.

У відповідності до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, що, зокрема повинні містити посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. №88 первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форма), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документу.

Тому, господарським судом не приймається до уваги акт як доказ, оскільки у ньому відсутні дата, підписи уповноважених осіб та печатка позивача, а акт від 01.09.2005 р. вказує на те, що спірне майно не є власністю позивача, а співвласників майнових паїв колишнього колективного сільськогосподарського підприємства.

Крім цього, договір застави не є приюдиційними документом, що посвідчує речове право на майно навіть з урахуванням того, що у п. 2.4 названого договору зазначено, що заставодавець (тобто позивач) несе відповідальність за достовірність наданої інформації та документів щодо предмету застави згідно чинного законодавства.

Правомірно, згідно листа прокуратури Теофіпольського району за вих.№349-07 від 05.11.2007 р. повідомлено про порушення кримінальної справи по факту нанесення Регіональному фонду підтримки підприємництва по Хмельницькій області шкоди, попереднім керівництвом позивача у розмірі непогашеного кредиту.

У відповідності до ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, господарський суд приходить до висновку, що позивачем у відповідності до ст. 33 ГПК України не доведено належними доказами наявність (набуття у будь-який цивільно-правовий або інший спосіб) права власності чи іншого речового права на майно, внаслідок втрати чи відсутності якого, позивач просить стягнути збитки.

Разом з тим, приймаючи рішення, господарський суд вважає за належне зазначити, що позивач у разі наявності в майбутньому інших достатніх доказів що вказуватимуть на наявність у нього, а не інших осіб, права власності чи іншого речового права на спірне майно, може подати аналогічний позов до того ж відповідача, проте уже з інших підстав.

Дослідивши усі матеріали справи та давши їм правову оцінку в сукупності, господарський суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" ст.ст.33, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Суддя