донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.07.2008 р.                                                              справа №29/68

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Шевкової Т.А.

суддів

Діброви Г.І. , Стойка О.В.

за участю представників сторін:

від позивача:

Ісікова Т.Г. за дов. від 10.01.2008р. № 01/7,

від відповідача:

Криворучко В.М. за дов. від 03.04.2008р. № Н-01/1144,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Керченський стрілочний завод" м. Керч

на рішення господарського суду

Донецької області

від

19.05.2008 року

по справі

№ 29/68 (Татенко В.М.)

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Керченський стрілочний завод" м. Керч

до

Державного підприємства "Донецька залізниця" м. Донецьк

про

стягнення 6838 грн. 19 коп.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Керченський стрілочний завод»м. Керчь звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства „Донецька залізниця” збитків у сумі 6838грн. 19коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на ст.ст. 611, 623 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України, ст.ст. 24, 30, 37 Статуту залізниць України, дані залізничної накладної №49999856, комерційного акту № БН 755286/1325 від 14.11.2007р., договір № 2148 від 11.01.2007р., акт приймання продукції (товарів) по кількості б/н від 17.11.2007р., акт експертизи № ВК-137Э від 18.11.2007р., акт приймання продукції (товарів) по кількості № 5 від 18.11.2007р., акт про вагу тари від 18.11.2007р., рахунок № 15 від 10.11.2007р., рахунок № 961 від 20.11.2007р., розрахунок ціни позову.

Господарський суд Донецької області рішенням від 19.05.2008р. у справі № 29/68 визнав доведеним факт недостачі продукції комерційним актом, та враховуючи те, що залізниця не довела виникнення недостачі з незалежних від перевізника причин, визнав, що недостача виникла під час перевезення з вини залізниці; посилаючись на ч.2 ст.114 Статуту залізниць України та п. 27 Правил видачі вантажів, суд визначив вартість недостачі продукції із врахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто в розмірі 0,5% - 1,15тн у сумі 4823грн.93коп. та задовольнив позовні вимоги в цій частині. У задоволенні позову в частині стягнення 2014грн.26коп. відмовив.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Керченський стрілочний завод»м. Керчь, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 19.05.2008р. у справі № 29/68 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає рішення господарського суду винесеним при неправильному застосуванні норм матеріального і процесуального права, висновки господарського суду, викладені у рішенні, такими, що не відповідають обставинам справи.

Зокрема, вважає, що суд помилково, в порушення приписів ст. 78 ГПК України, не врахував факт визнання відповідачем у судовому засіданні позовних вимог в сумі 6208грн.19коп.

Заявник скарги вважає, що господарським судом при винесенні рішення помилково застосовані такі норми права, як ст.306 ГК України, ст.908 ЦК України, ст.ст.110, 113, 114, 129 Статуту залізниць України, п. 27 Правил видачі вантажів, оскільки дані норми регламентують відносини, які витікають з перевезень вантажів залізничним транспортом, тоді як відносини сторін у даній справі витікають з договору на охорону і супровід вантажу № 2148 від 11.01.2007р. і в даному випадку повинні застосовуватись норми цивільного законодавства, які стосуються відшкодування збитків.

Заявник скарги вважає, що господарський суд помилково залишив без задоволення позовні вимоги в частині стягнення вартості експертизи у сумі 630грн.00коп., чим порушив приписи ст. 225 ГК України.

У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав доводи апеляційної скарги.

ДП «Донецька залізниця»вважає, що господарський суд Донецької області, згідно із чинним законодавством України, всебічно, ретельно та у повному обсязі провів збір та вивчення матеріалів та обставин справи, прийняв законне рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв’язку із чим у залізниці оскаржувати рішення господарського суду від 19.05.2008р. у справі № 29/68 не виникло необхідності.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст. 9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України здійснено фіксацію судового процесу технічними засобами та складено протокол.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним з дотриманням встановлених до нього вимог, враховуючи наступне.

Між Державним підприємством “Донецька залізниця” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Керченський стрілочний завод” м. Керч укладено договір №2148 від 11.01.2007р., предметом якого є здійснення охорони та супроводження рельсових кріплень за маршрутами, вказаними замовником, по залізницям України, нарядом воєнізованої охорони.

Як вбачається з матеріалів справи, по залізничній накладній № 49999856 ВАТ МК «Азовсталь»на адресу ТОВ «Керченський стрілочний завод»зі станції Сартана Донецької залізниці відвантажило накладки рельсові 1Р-65, із зазначенням у накладній № 49999856 у вагоні № 68779024 загальної маси 67630кг.

З акту виконаних робіт б/н б/д (а.с. 45), який підписаний Ясинуватским загоном воєнізованої охорони Донецької залізниці та ТОВ «Керченський стрілочних завод», вбачається, що вагон № 68779024 був прийнятий під охорону та супроводжувався на шляху прямування загоном воєнізованої охорони.

Представники сторін у судовому засіданні підтвердили внесення плати за цим актом.

Під час слідування вантажу на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, у відповідності до ст.24 Статуту залізниць України, на підставі акту загальної форми № 24045 від 13.11.2007р., здійснена контрольна перевірка маси вантажу у вагонах, та встановлена недостача.

За результатами перевірки станцією Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці складений комерційний акт БН № 755286/1325 від 14.11.2007р. (оригінал а.с. 54). Згідно даного акту у вагоні № 68779024 вага нетто вантажу 65980кг (брутто 85900кг, тара пров. з док. 19920кг), що менш даних зазначених в накладній на 1650кг. Навантаження у вагоні нижче бортів на 140см, нерівномірне, вантаж не маркірований, зліва по ходу потягу над 7 люком виїмка довжиною 150см шириною 180см глибиною 30см. Вагон технічно справний, кузов вагону цільнометалевий.

На станції призначення 17.11.07р. Керченський завод Придніпровської залізниці вантаж з вагону був виданий залізницею позивачу з перевіркою маси вантажу у вагоні.

Комерційний акт БН № 755286/1325 від 14.11.2007р. підписаний заступником начальника станції, та старшими прийомоздатчиками, із розділу «Ж»комерційного акту слід, що при видачі вантажу 17.11.2007р. станцією призначення Керченський завод різниці проти цього акту не виявилося.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 17.11.2007р. вантаж прийнято комісійно, складені акти приймання продукції по кількості б/н, № 5 від 18.11.2007р. (а.с. 14, 18), здійснено за участю представників Ясинуватського загону воєнізованої охорони, а саме: С.Н.Халявко та Э.І.Левтерова, з якого вбачається, що нестача вантажу складає 1650кг.

Згідно з актом приймання продукції по кількості №5 від 18.11.07р. нестача вантажу склала 1480кг (маса нетто по факту складає 66150кг), у зв’язку з визначенням маси вагону з вантажем та маси порожнього вагону після вивантаження.

По ініціативі позивача Керченським підприємством Торгово-Промисловою палатою Криму була здійснена експертиза щодо встановлення маси нетто вантажу – накладок 1Р-65, шляхом переважування вагону № 68779024.

З акту експертизи № ВК-137 Э від 18.11.07р. вбачається, що розбіжність фактичної маси нетто вантажу з даними накладної №49999856 становить 1480кг.

Позивач, звертаючись до господарського суду з позовною заявою, просив стягнути із залізниці вартість недостачі вантажу у сумі 6838грн.19коп., із розрахунку: 6208грн. 19коп. - вартість недостачі вантажу (з врахуванням ПДВ), 630грн.00коп. –витрати по проведенню експертизи.

Позивачем здійснена оплата відвантаженого за договором поставки № 2393 від 01.11.2007р. вантажу –рельсових накладок на підставі рахунку № 15 від 10.11.2007р. (а.с. 23) в сумі 590050грн. 75коп.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що господарський суд Донецької області дійшов до правомірного висновку щодо доведеності матеріалами справи вини Державного підприємства „Донецька залізниця” у виникненні недостачі прибулого за залізничною накладною № 49999856 вантажу –рельсових накладок.

Даний висновок господарського суду не оскаржується сторонами по справі.

Заявник скарги, позивач по справі, вважає, що господарський суд неправильно визначив вартість недостачі продукції з урахуванням положень ч. 1 ст. 27 Правил видачі вантажів, а саме: прийняв норму природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто - 0,5%, тому просить стягнути з відповідача 6208грн. 19коп.

Доводи заявника скарги в цій частині колегія суддів апеляційного господарського суду не приймає до уваги, враховуючи наступне.

При укладенні договору № 2148 від 11.01.2007р. на здійснення охорони вантажу сторони в п. 4.3 встановили, що в разі недостачі ваги вантажу та явних слідів розкрадень, виявлених по маршруту супроводження, оговореному в п. 2.1.2 договору, залізниця повертає ТОВ «Керченський стрілочний завод»суму прямої шкоди в повному розмірі.

Пунктом 4.4.2 договору сторони визначили, що за недостачі в межах норм природної втрати 0,5% маси нетто від ваги, зазначеної в перевізних документах залізниця відповідальності не несе.

Тоді як, матеріали справи містять протокол розбіжностей до договору № 2148 від 11.01.2008р., в якому ТОВ «Керченський стрілочний завод»внесла пропозицію про виключення п. 4.4.2 з тексту договору.

Протокол розбіжностей підписаний обома сторонами, що свідчить про погодження сторін з власною редакцією договору, проте узгодження розбіжностей сторони не проводили, протокол узгодження розбіжностей не складали, тобто, в даному пункті сторони згоди не дійшли.

У відповідності до п. 13 Порядку проведення розрахунків за супроводження і охорону вантажів особовим складом і засобами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті України (затв. наказом Міністерства транспорту України № 18 від 20.01.1997р.) залізниці несуть відповідальність перед вантажовідправниками за збереження вантажів, прийнятих під охорону і супроводження відомчою воєнізованою охороною на залізничному транспорті, згідно з Статутом залізниць і Правилами перевезення вантажів.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажів (затв. наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000р.) вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2%, 1,5%, 1% чи 0,5% маси, зазначеної в перевізних документах.

Таким чином, господарський суд правомірно не прийняв до уваги посилання позивача на умови договору, правильно застосував при визначенні маси недостачі норму природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто в кількості 0,5% маси, зазначеної в перевізних документах, позовні вимоги про стягнення збитків в сумі 6838грн. 19коп. задовольнив в сумі 4823грн. 93коп.

Статтею 34 Господарського кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до п.9 Правил складання актів (затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2003р. № 334) у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Комерційний акт БН № 755286/1325 від 14.11.2007р., якій засвідчив вагову недостачу вантажу, згідно ст.129 Статуту залізниць України, є відповідним документом, що може бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язується доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його управомоченій на отримання вантажу особі.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України “Про залізничний транспорт” та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Відповідальність перевізників за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України, встановлено ст.23 Закону України “Про залізничний транспорт”.

Частина 2 статті 23 даного закону та ст. 113 Статуту залізниць України передбачає, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Із матеріалів справи вбачається, що факт недостачі за спірним перевезенням є підтвердженим комерційним актом БН № 755286/1325 від 14.11.2007р., виявлена на станції Запоріжжя-Ліве з лівої сторони по ходу потягу над 7 люком виїмка довжиною 150см, шириною 180см, глибиною 30см. свідчить про те, що недостача виникла під час перевезення вантажу, так як у залізничній накладній відповідної відмітки не має.

Факт надання залізницею послуг по охороні та супроводженню вагону № 68779024, в якому була виявлена недостача, підтверджений актом виконаних робіт, підписаним начальником Ясинуватського загону воєнізованої охорони Донецької залізниці та представником ТОВ «Керченський стрілочний завод».

Залізницею не доведено відсутність її вини у незбереженні вантажу при здійсненні перевезення.

Умовами договору № 2148 від 11.01.2007р. не передбачено порядок здавання вантажоодержувачу вантажів за актом експертизи.

Посилання заявника скарги на абз. 2 ст. 53 Статуту залізниць України про правомірність оформлення приймання вантажу за участю експертів не приймаються колегією суддів апеляційного господарського суду до уваги, оскільки факт недостачі вантажу підтверджено комерційним актом і актом приймання продукції по кількості від 17.11.2007р., який складено з представниками охорони, а відповідно до п. 2 ст. 53 Статуту залізниць України, обов’язок по проведенню експертизи у разі потреби покладений на залізницю за власною ініціативою або на вимогу одержувача.

Позивачем не доведено те, що ним заявлялися вимоги по проведенню експертизи, а наданий акт експертизи № ВК-137Э від 18.11.2007р. складено без участі представників залізниці та воєнізованої охорони на залізничному транспорті.

Враховуючи наведене, рішення господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на проведення експертизи в сумі 630грн. 00коп. визнається правильним.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 19.05.2008р. у справі № 29/68 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, є таким, що прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга не є підставою для скасування рішення.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита при зверненні з апеляційною скаргою покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керченський стрілочний завод»м. Керч залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 19.05.2008р. у справі № 29/68 залишити без змін.

Головуючий          Т.А. Шевкова

Судді:          Г.І. Діброва

О.В. Стойка

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС