ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.08                                                                                 Справа № 2/83пд.

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «СП «Норма», м. Луганськ

до Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль»в особі Луганської обласної дирекції, м. Луганськ

про розірвання договору

головуючий Лісовицький Є.А.

суддя Москаленко М.О.

суддя Яресько Б.В.

Представники:

Від позивача –не прибув;

Від відповідача – Омельченко Д.О., довіреність б/н від 15.07.08.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про розірвання Генеральної угоди № 010/09-11/414/Г від 02.11.05, оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов’язання за даною угодою і не перераховує кредитні кошти позивачу, строк на їх перерахування закінчився 01.11.07.

Відповідач заперечує проти позову з мотивів, викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін суд, -

В С Т А Н О В И В:

Сторонами у справі укладено Генеральну угоду № 010/09-11/414/Г від 02.11.05 згідно якої відповідач зобов’язався надавати позивачу кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених у рамках цієї угоди і які є невід’ємними частинами даної угоди.

У той же день, 02.11.2005          р. між АППБ "Аваль" в особі Луганської обласної дирекції та позивачем укладено кредитний договір № 010/09-11/414/Г/1, у відповідності до умов якого Відповідачем було відкрито Позивачу відновлювальну кредитну лінію у сумі 1 500 000,00 (один мільйон п'ятсот тисяч) грн. для придбання товарів строком до 01.11.2006 р. із сплатою 19 % річних.

За цим кредитним договором СП «Норма»було надано 1 499 965, 58 грн., які Позичальником (Позивачем) були повернуті Банку в повному обсязі 02.11.2006 р.

У зв'язку з приведенням правового статусу підприємства у відповідність до діючого чинного законодавства СП "НОРМА" було реорганізовано шляхом зміни його назви на Товариство з обмеженою відповідальністю "СП НОРМА", про що здійснено державну реєстрацію в Управлінні статистики 05.07.2007 р.

02.11.2006          р. між сторонами укладено другий кредитний договір № 010/09-11/414/Г/4 (надалі - Кредитний договір), у відповідності до умов якого Відповідачем було відкрито Позивачу відновлювальну кредитну лінію у сумі 1 500 00,00 (один мільйон п'ятсот тисяч) грн. для придбання товарів строком до 01.11.2007 р. із сплатою 19 % річних.

Відповідно до п. 9.1. Генеральної угоди про надання кредитних ресурсів № 010/09-11/414/Г від 02.11.2005 р. договір набуває чинності з часу підписання та діє часу повного погашення Позичальником кредитної заборгованості (позики, коштів за користування, штрафів, пені).

Станом на 01.07.2008р. ТОВ "СП НОРМА" має заборгованість за кредитним договором № 010/09-11/414/Г/4 від 02.11.2006 р., у розмірі 922 827,92 грн., з них:

за кредитом - 1 500 000 грн.;

за відсотками - 422 827,92 грн.

Позивач звернувся з позовом про розірвання Генеральної угоди про надання кредитних ресурсів № 010/09-11/414/Г від 02.11.2005 р.

Оцінивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 651. ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін.

Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Між Позивачем та Відповідачем укладено Генеральну кредитну угоду про надання кредитних ресурсів № 010/09-11/414/Г, у відповідності до умов якої Банк зобов'язався надавати Позичальнику (Позивачу) кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, які є її невід'ємними частинами.

Загальний розмір позичкової заборгованості Позичальника за наданими у рамках даної Угоди кредитами не повинен перевищувати 1 500 000 грн.

Згідно п. 1.4. Генеральної кредитної угоди термін користування кредитним коштами встановлено до 01.11.2007р.

З умов Генеральної кредитної угоди чітко видно, що Генеральна кредитна угода не є самостійним договором, за яким можуть надаватись кредитні кошти, а є угодою про укладання в її межах у майбутньому кредитних договорів про надання кредитних коштів, що підтверджується:

п. 2.1. - умови надання та погашення кредиту регулюються кредитним договорами;

п. 2.4. - конкретні строки користування кредитом, відсоткові ставки за користування кредитними коштами, об'єкти кредитування визначаються окремо в кожному кредитному договорі;

п. 4.1. - Кредитор зобов'язується перераховувати кредитні кошти в межах розмірів, визначених в кожному окремому кредитному договорі;

п. 5.1. - Позичальник зобов'язується використовувати кредитні кошти і забезпечити повернення одержаних кредитних коштів та сплату нарахованих відсотків відповідно до умов кредитних договорів.

З огляду на зазначене, Генеральна кредитна угода є лише угодою, яка визначає загальні принципи майбутніх відносини між Позивачем та Відповідачем, не має в собі конкретних умов, які б передбачали дату видачі кредиту, відсотки по кредиту і таке інше, та укладається лише в цілях спрощення процедури видачі окремих відновлювальних кредитних ліній на підставі кредитних договорів, які є її невід’єними частинами, без укладання додаткових договорів забезпечення по окремим кредитним договорам (що суттєво скорочує термін надання кредиту у разу негайної потреби в ньому з боку Позивача).

Таким чином, фактично видача коштів Позивачу не могла відбутись без наявності, як самої Генеральної кредитної угоди так і кредитних договорів укладених в її межах і які є додатком Генеральної кредитної угоди. Тобто ці угоди є по своєї суті невід’ємними одна від іншої, що також вбачається з їх окремих умов та закріплених загальних засад принципів взаємовідносин.

Саме в рамках реалізації Генеральної кредитної угоди, між Позивачем та Відповідачем укладалися наступні кредитні договори:

-          02.11.2005р кредитний договір № 010/09-11/414/Г/1, у відповідності до умов

якого Відповідачем було відкрито Позивачу відновлювальну кредитну лінію у сумі 1

500 000,00 (один мільйон п'ятсот тисяч) грн. для придбання товарів строком до

01.11.2006          р. із сплатою 19 % річних (за цим кредитним договором Позивачу було

надано 1 500 000,00 грн., які були повернуті Відповідачу 02.11.2007 р.);

-          02.11.2006 р. кредитний договір № 010/09-11 /414/Г/4, у відповідності до умов

якого Відповідачем було відкрито Позивачу відновлювальну кредитну лінію у сумі 1

500 000,00 (один мільйон п'ятсот тисяч) грн. для придбання товарів строком до

01.11.2007          р. із сплатою 19 % річних (за цим договором Позивачу було надано 1 500

000,00 грн., які не були повернуті Відповідачу).

З зазначеного вбачається, що наведені кредитні договори укладалися саме в рамках реалізації Генеральної кредитної угоди як і договори застави та поруки. Доказом цього є і чітко впорядкована нумерація договорів, сума кредиту, що надавався за кожним кредитним договором, не перевищувала ліміти кредитної заборгованості встановлені Генеральною кредитною угодою, а також дати виконання кредитних умов встановлювались у кредитних договорах чітко у межах термінів, що не перевищують термін дії Генеральної кредитної угоди.

Згідно вимог п. 9.1. Генеральної кредитної угоди договір набуває чинності з часу підписання та діє до часу повного погашення Позичальником кредитної заборгованості (позики, відсотків за користування, штрафів, пені). Тобто дія Генеральної кредитної угоди та договорів застави укладених в його межах поширюється на заборгованість по усім кредитним договорам, по день фактичного та повного погашення існуючої заборгованості.

Крім того, ухвалою господарського суду від 01.08.08 у межах справи про банкрутство позивача № 22/13б грошові вимоги відповідача до позивача визнано такими, що забезпечені заставою, згідно договорів застави укладених у межах Генеральної угоди.

Таким чином, твердження позивача не знайшли своїх підтверджень, а відповідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

За таких підстав позовні вимоги про розірвання договору не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.49, 82, 84, 85 ГПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

У судовому засіданні 18.08.08 було оголошено лише вступну і резолютивну частину рішення. Дане рішення набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення 19 серпня 2008 р.

Головуючий Лісовицький Є.А.

суддя Москаленко М.О.

суддя Яресько Б.В.