ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2008 р.

№ 13/251

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

за участю представників:

позивача

- Хіміченко І.В., Підгорний К.Є.,

відповідача

- Прокопович Т.Г.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу

ПБП «Віра»

на постанову

від 25.03.2008 року Київського апеляційного

господарського суду

у справі

№13/251

за позовом

ПБП «Віра»

до

Чернігівської міської ради

про

визнання права на оренду земельної ділянки

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського Чернігівської області від 03.12.2007 (суддя Фетісова І.А.) позов задоволено - на підставі ст.20 Господарського кодексу України, ст.152 Земельного кодексу України та ч.3 ст.35 Закону України «Про оренду землі» визнано за позивачем право на оренду земельної ділянки площею 0,0016 га за адресою: м.Чернігів, вул.Одинцова,16, для експлуатації кіоску №11, переданої на підставі договору оренди земельної ділянки від 03.06.2004, укладеного з Чернігівською міською радою, на строк до 02.06.2010р. на тих самих умовах.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2008 року (судді: Моторний О.А., Кошіль В.В., Вербицька О.В.) рішення скасовано, в позові відмовлено у зв’язку з необґрунтованістю позовних вимог.

ПБП «Віра»в поданій касаційній скарзі просить постанову скасувати, рішення залишити без змін, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом частини 3 статті 33 Закону України «Про оренду землі». Зокрема, скаржник вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено і не спростовано в суді апеляційної інстанції той факт, що позивач після 03.06.2007 року продовжує користуватися земельною ділянкою площею 0,0016 га по вул.Одинцова, 16, для експлуатації кіоску №11, а орендодавець - Чернігівська міська рада протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди, а саме в період з 03.06.2007р. по 02.07.2007р. жодних письмових заперечень щодо користування цією земельною ділянкою не надсилав.

Частина 3 статті 33 Закону України "Про оренду землі" дійсно містить імперативну норму про поновлення договору оренди після закінчення його строку при наявності двох визначених у ній умов: продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку оренди та відсутності письмового заперечення орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди. Оскільки у даному випадку обидві ці умови дотримані, укладений між сторонами договір оренди земельної ділянки від 03.06.2004 не припинив свою дію та є поновленим (продовженим) на той самий строк і на тих саме умовах, а позивач правомірно на підставі даного договору продовжує користуватися земельною ділянкою площею 0,0016 га по вул. Одинцова, 16 у м. Чернігові.

Колегія суддів перевіряючи фактичні обставини справи на предмет правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права і заслухавши пояснення присутніх у засіданні представників сторін, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню із залишенням без змін первісного рішення з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що :

Рішенням Чернігівської міської ради від 28.08.2007 "Про надання, вилучення і передачу земельних ділянок юридичним та фізичним особам в межах м.Чернігова, погодження місця розташування об'єктів та надання згоди на розроблення проектів відведення земельних ділянок" відмовлено в подовженні договорів оренди та передачі земельних ділянок для експлуатації комерційних кіосків ПБП "Віра" по вул.Одинцова, 16 кіоск №11. Зазначене рішення від 28.08.2007 року (витяг) було направлено позивачу лише 21.09.2007 року відділом земельних ресурсів.

В силу статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Окрім того, відповідно до пункту 34 статті 26, пункту 2 статті 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин (у тому числі надання земельної ділянки в оренду та поновлення договору оренди земельної ділянки) вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Однак, прийняте 28.08.2007 року рішення міської ради щодо заяви позивача про продовження договору свідчить про те, що дії відповідача не узгоджуються з терміном, наданим законом щодо вирішення заяви позивача та зволікання з його вирішенням протягом строку, відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі", а тому не може бути прийнято судом до уваги.

Приписи частини 3 статті 33 Закону України "Про оренду землі" містять імперативну норму про поновлення договору оренди після закінчення його строку за наявності певних умов, а саме продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку оренди та відсутність письмового заперечення орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору. Матеріалами справи, а саме умовами договору оренди (п.4.2), підтверджується встановлення переважного права позивача на поновлення договору, продовження позивачем користуватись земельною ділянкою після 03.06.2007 року та відсутність письмового заперечення орендодавця (міська рада - відповідач по справі) проти продовження договору оренди у період з 03.06.2007 року по 03.07.2007 року, а тому суд дійшов до висновку, що позивач правомірно користується орендованою земельною ділянкою після 03.06.2007 року.

Скасовуючи первісне рішення про задоволення позову та приймаючи нове рішення про відмову в позові апеляційний господарський суд виходив з того, що в частині поновлення договору оренди земельної ділянки Закон України "Про оренду землі" містить положення, які не є тотожними відповідним нормам Цивільного кодексу України.

Так, стаття 33 вказаного закону передбачає, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору, він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Таким чином, згідно положень Цивільного кодексу України у разі продовження користування майном та відсутності заперечень договір оренди вважається продовженим, а згідно Закону України „Про оренду землі" - підлягає поновленню.

Тобто, частина третя статті 33 Закону України „Про оренду землі" не передбачає автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін, а лише визначає, що в такому випадку він підлягає поновленню.

Разом з тим, відповідно до пункту 34 статті 26, пункту 2 статті 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин (у тому числі надання земельної ділянки в оренду та поновлення договору оренди земельної ділянки) вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Згідно статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Таким чином, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин є прийняття рішення сесії.

Як зазначалось вище, відповідач прийняв рішення про відмову в поновленні договору оренди спірної земельної ділянки.

Доказів оскарження рішення відповідача про відмову в поновленні спірного договору позивачем не надано, хоча такий спосіб захисту порушених прав землекористувачів і передбачений статтею 152 Земельного кодексу України.

З твердженням позивача, що договір оренди земельної ділянки від 03.06.2004 року є поновленим на 3 роки (на період з 03.06.2007 року по 02.06.2010 року), а ПБП "Віра" на підставі нього має право на оренду цієї земельної ділянки на строк до 02.06.2010 року, апеляційна інстанція не погодилася у зв’язку з тим, що частина третя статті 33 Закону України „Про оренду землі" не передбачає автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін, а також не передбачає зміну відповідного рішення ради, яке є підставою для надання в оренду земельної ділянки щодо встановлених в ньому строків оренди.

Проте, колегія не погоджується з висновком апеляційного суду з огляду на таке.

03.06.2004 року між відповідачем, як орендодавцем, та позивачем, як орендарем, укладено договір оренди земельної ділянки, згідно пункту 1.1 якого орендодавець передав, а орендар набув права на оренду земельної ділянки в місті Чернігові площею 0,0016 га по вул. Одинцова,16.

Пункт 2 договору передбачає умови передачі та повернення земельної ділянки. Так, згідно вказаних умов земельна ділянка передається в оренду згідно з рішенням міської ради від 03.06.2004 року для експлуатації кіоску № 11. Договір укладається на 3 роки. У разі припинення або розірвання договору, орендар зобов'язаний повернути орендодавцю земельну ділянку в стані не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду. Земельна ділянка вважається повернутою орендодавцю з моменту підписання акту приймання-передачі.

03.06.2004 року між сторонами по справі підписано акт прийому-передачі земельної ділянки, переданої в короткострокову оренду, згідно якого відповідач передав, а позивач прийняв в короткострокову оренду, строком на 3 роки, земельну ділянку площею 0,0016 га по вул. Одинцова, 16 для експлуатації кіоску №11. Отже, термін дії договору оренди становить з 03.06.2004р. по 03.06.2007р.

21.05.2007 року позивач звернувся до відповідача з листом про продовження договору оренди земельної ділянки для експлуатації кіоску №11 за адресою вул.Одинцова,16.

Відділ земельних ресурсів листом №2864 від 02.07.2007 повідомив, що на сесію міської ради, яка відбудеться в кінці липня, буде включено до проекту рішення розгляд клопотання щодо подовження терміну оренди земельної ділянки по вул.Одинцова, 16 (кіоск №11).

Управлінням архітектури та містобудування Чернігівської міської ради направлено лист №1168 від 05.07.2007, в якому зазначено про закінчення строку дії договору 03.06.2007 року та повідомлено позивача, що дана земельна ділянка передана іншому замовнику згідно з рішенням сесії міської ради від 31.05.2007 року для будівництва торгового павільйону з полегшених конструкцій, та вказано про необхідність знесення даного кіоску до 01.08.2007 року - до початку будівельних робіт на вищезазначеній земельній ділянці.

Рішенням Чернігівської міської ради від 28.08.2007 "Про надання, вилучення і передачу земельних ділянок юридичним та фізичним особам в межах міста Чернігова, погодження місця розташування об'єктів та надання згоди на розроблення проектів відведення земельних ділянок" відмовлено в подовженні договору оренди та передачі земельної ділянки для експлуатації комерційного кіоску ПБП "Віра" по вул.Одинцова 16. Витяг із зазначеного рішення було направлено позивачу 21.09.2007 року Управлінням земельних ресурсів міської ради.

Згідно з частиною 3 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Таким чином, вказана норма передбачає обов'язковість пролонгації договору оренди земельної ділянки (поновлення на той самий строк і на тих самих умовах) в разі відсутності письмових заперечень орендодавця у формі листа-повідомлення протягом одного місяця після закінчення строку договору та не вимагає додаткового звернення орендаря з клопотанням про продовження дії договору оренди в якості підстави для його пролонгації.

Наведеним спростовується помилковий висновок апеляційного суду про те, що частиною 3 статті 33 Закону України «Про оренду землі»не передбачено автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін, оскільки такий висновок, який покладено в основу оскаржуваної постанови, ґрунтується на довільному розширеному тлумаченні змісту зазначеної статті.

Подальші посилання суду апеляційної інстанції на статтю 124 Земельного кодексу України та пункт 34 частини 1 статті 26, частину 2 статті 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»в обґрунтування своїх висновків свідчать передусім про помилкове ототожнення ним правового інституту пролонгації договору оренди (продовження договору на той же строк та на тих самих умовах), закріпленого частиною 3 статті 33 Закону України "Про оренду землі", який реалізується внаслідок мовчазної згоди сторін договору, та переважного права добросовісного орендаря, за інших рівних умов, на поновлення договору оренди на новий строк, що, як правило, здійснюється шляхом переукладення договору (ч.ч.1,2 ст.33 цього Закону).

Водночас судом першої інстанції з достовірністю встановлено, а апеляційним судом не спростовано відсутність направлення орендодавцем (Чернігівською міською радою) відповідного листа-повідомлення в межах визначеного законом місячного терміну (з 03.06.2007р. по 03.07.2007р.), в зв’язку з чим слід вважати, що договір оренди земельної ділянки від 03.06.2004 року не припинився 03.06.2007 року та вже був пролонгованим на той же трьохрічний термін (до 02.06.2010 року) на момент прийняття судом первісного рішення.

При цьому колегія погоджується з відхиленням судом першої інстанції листа-повідомлення Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради від 05.07.2007 року №1168 з тих мотивів, що вказане Управління не є орендодавцем за договором оренди від 03.06.2004 року, а сам лист №1168 надісланий поза межами місячного строку, передбаченого ч.3 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Отже, зазначений лист та рішення Чернігівської міської ради від 28.08.2007 року, які вчинені за межами встановленого місячного терміну, не є письмовими запереченнями орендодавця в розумінні ч.3 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Доказів того, що відповідач був позбавлений можливості надіслати позивачу у встановлений строк письмові заперечення проти поновлення договору оренди землі від 03.06.2004, матеріали справи не містять та сторонами не надано.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що договір оренди від 03.06.2004 року фактично є поновленим на строк до 02.06.2010 року на тих самих умовах, та задовольнив позов, визнавши за позивачем право на оренду земельної ділянки, переданої на підставі договору оренди земельної ділянки від 03.06.2004 року, мотивуючи рішення тим, що частина 3 статті 33 Закону України "Про оренду землі" містить імперативну норму про поновлення договору оренди після закінчення його строку у разі продовження користування земельною ділянкою та відсутності письмового заперечення орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору.

Зважаючи на вищенаведене, касаційна інстанція вбачає підстави для задоволення касаційної скарги позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115, 1117-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПБП «Віра»задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2008 року у справі №13/251 скасувати, а рішення господарського суду Чернігівської області від 03.12.2007 року у даній справі залишити без змін.

Витрати позивача по сплаті держмита за подання касаційної скарги покласти на відповідача.

Наказ доручити видати господарському суду Чернігівської області.

Головуючий, суддя           В.Овечкін

Судді: Є.Чернов

В.Цвігун