ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.05.08
р.
Справа № 40/322

Суддя
господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При
секретарі судового засідання Ротар Н.Ю.

Розглянув
у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за
позовом приватного підприємства „Солов'їний гай” м.Краматорськ

до
відповідача фізичної особи -підприємця ОСОБА_1м.Краматорськ

про
стягнення 24 447 грн. 74 коп.

за
участю:

представників
сторін:

від
позивача Поляков А.В.- юрисконсульт

від
відповідача ОСОБА_1 - фізична особа - підприємець, ОСОБА_2 - юрисконсульт

Суть
спору:

Заявлені
вимоги про розірвання договору № 82/05 оренди торгово-складських приміщень від
11.10.05р., укладеного між приватним підприємством “Солов'їний гай”  та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, а
також стягнення боргу в сумі 24  447 грн.
74 коп., який утворився на підставі зазначеного договору.

До
прийняття рішення по справі позивач, використовуючи своє право, передбачене ст.
22 ГПК України уточнив позовні вимоги та просить виключити із позовної заяви
вимоги, передбачені ст.ст. 622, 623 ЦК України, та стягнути з відповідача саме
борг.

Відповідач
позов не визнав, мотивуючи свої заперечення тим, що спірний договір припинив
свою дію, а об'єкт оренди було повернуту позивачеві, а отже підстав для
задоволення вимог про розірвання договору та стягнення заборгованості з
орендної плати не існує. Крім того, в своїх запереченнях посилається на
наявність в провадженні господарського суду Донецької області справи №44/216
згідно якої позивач намагається стягнути з нього збитки, які є результатом
припинення спірного договору та повернення майна у гіршому стані, ніж з
урахуванням природного зносу за час оренди.

З'ясувавши  фактичні
обставини  справи,  докази на
їх підтвердження і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду
справи та правову норму, яка
підлягає  застосуванню, приймаючи
до  уваги
доводи сторін, суд встановив:

За
поважними причинами спір було вирішено у більш тривалий строк, ніж передбачено
частиною першою ст. 69 ГПК України.

Позов
мотивовано тим, що 11.10.05р. між приватним підприємством „Солов'їний гай”
(далі - орендодавець) та  фізичною особою
-підприємцем ОСОБА_1 (далі - орендар) було укладено договір оренди № 82/05.

Відповідно
до п. 1.1. укладеного договору орендодавець зобов'язався передати, а орендар
прийняти торгово-складські приміщення в окремо розташованій нежилій будівлі з
телефоном по вул. Островського, 4а, ринок „Олександровський”.

Факт
прийняття зазначених приміщень у користування підтверджується актом
приймання-передачі від 14.12.05р., що відповідає вимогам п. 1.3. договору.

Пунктом
4.1. сторони передбачили, що розмір орендної плати становить 3 225 грн. на
місяць, яка у відповідності до п. 4.2. сплачується щомісяця в касу
підприємства, не пізніше 10-го числа кожного місяця або за домовленістю сторін
за кожні десять днів місяця.

В
обґрунтування позову позивач посилається на те, що рішенням господарського суду
від 06.03.07р. по справі № 35/396 встановлено, що строк дії спірного договору
не закінчився.

Свої
зобов'язання по сплаті орендної плати відповідач належним чином не виконує,
внаслідок чого за ним утворився борг в сумі 24 447 грн. 74 коп. за період з
квітня 2007р. по  листопад 2007р.
включно, який позивач намагається стягнути

Крім
того, у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо внесення
орендних платежів більш ніж вісім місяців, позивачем також заявлені вимоги про
розірвання договору оренди торгово-складських приміщень № 82/05 від 11.10.05р.

Надавши
правову кваліфікацію правовідносинам сторін суд дійшов до висновку про
наступне.

Особливості
регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначаються Господарським
кодексом України, а майнові зобов'язання, які виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням
особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Частина
2 ст. 9 ЦК України вказує на те, що законом можуть бути передбачені особливості
регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Господарські
договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів відповідно до п. 7 ст.
179 ГК України.

Пункт
1 ст. 759 ЦК України як загальна норма права визначає, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Стаття
283 ГК України як спеціальна норма передбачає, що за договором оренди одна
сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний
строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею
762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється
плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Судом
досліджені фактичні обставини справи, які підтверджують, що сторонами на час
укладання договору було досягнуто всіх суттєвих умов договору оренди, у т.ч.
дотримано вимоги ст. 284 ГК України.

Відповідно
до п.п. 6.1., 6.2. договір діє з моменту підписання сторонами акту
прийому-передачі і до 30.09.06р. У разі відсутності заяви однієї із сторін про
припинення або зміну цього договору після закінчення його строку, договір
вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були
передбачені цим договором.

Згідно
ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі
закінчення строку, на який його було укладено. Договір оренди може бути
розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може
бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України
для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього
Кодексу.

Так
статтею 188 ГК України передбачено, що сторона договору, яка вважає за
необхідне, зокрема, змінити договір, повинна надіслати пропозицію про  це другій стороні, яка у 20 - денний строк
після одержання такої пропозиції повідомляє іншу сторону про результати її
розгляду.

Частиною
четвертою статті 188 ГК України визначено, що у разі якщо сторони не досягли
згоди щодо зміни договору або у разі недодержання відповіді у встановлений
строк, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно
до частини другої статті 214 ЦК України особи, які вчинили дво- або
багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у
випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі,
якщо його умови повністю ними виконані. Відповідно до частини сьомої статті 193
ГК України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом.

Таким
чином, особи, які уклали договір, можуть у випадках, передбачених законом,
відмовитися від нього в односторонньому порядку. Випадки, коли сторона має
право відмовитися від договору в односторонньому порядку, передбачені,
наприклад, у частині другій статті 782 ЦК України. Для односторонньої відмови
від правочину достатньо заяви однієї сторони.

Відмову
від договору слід відрізняти від розірвання договору. Згідно з частиною третьою
статті 653 ЦК України, частиною четвертою статті 188 ГК України договір може
бути розірвано або за домовленістю сторін, або на вимогу однієї з сторін за
рішенням суду.

Судом
встановлено, що позивач претензією №31 від 21.03.07р. звернувся до відповідача
з вимогою погасити заборгованість з орендної плати в розмірі 10 378 грн. та
усунути недоліки щодо розміщеної без узгодження з позивачем реклами та
проведення текучого ремонту опалювальної системи в строк до 26.03.07р.

У
зв'язку з невиконанням зазначених вимог позивач листом №19 від 27.03.07р.
повідомив відповідача про те, що спірний договір оренди розірвано 26.03.07р. та
просив повернути майно за актом приймання-передачі.

Щодо
наявної в матеріалах справи пропозиції про розірвання спірного договору слід
зазначити, що її було направлено на адресу відповідача після подачі позову до
суду, тобто з порушенням термінів, передбачених ст. 188 ГК України.

Відповідно
до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму
наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з врахуванням нормального зносу, або у стані, який було
обумовлено в договорі.

Згідно
п. 3.3. договору у разі закінчення його строку відповідач зобов'язаний
повернути об'єкт оренди за актом приймання-передачі, підписаного уповноваженими
представниками сторін.

Частиною
другою ст. 795 ЦК України передбачено, що повернення наймачем предмета договору
найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами
договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Постановою
Вищого господарського суду України від 09.10.07р. по справі №35/396 за позовом
приватного підприємства „Солов'їний гай” до фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1про усунення перешкод у користуванні майном встановлено, що матеріали
справи містять копію акта приймання-передачі від 11.04.2007 р. до договору
оренди майна № 82/05 від 11.10.2005 р., згідно якого об'єкт оренди повернутий
позивачу.

У
відповідності до ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського
суду під час однієї справи, не доводяться знову при вирішення інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

За
таких обставин суд дійшов висновку що вимоги про розірвання № 82/05 оренди
торгово-складських приміщень від 11.10.05р., укладеного між приватним
підприємством “Солов'їний гай” та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1,
необґрунтовані у зв'язку з тим, що він припинив свою дію з моменту повернення
відповідачем об'єкту оренди позивачу, а тому не підлягають задоволенню.

Позивачем
не сплачено державне мито за ставкою, встановленою для спорів немайнового
характеру, яке відповідно до вимог Декрету КМУ “Про державне мито” зі змінами
згідно з законом України від 25.03.05р. № 2505-ІУ становить п'ять
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому воно підлягає стягненню з
нього в доход державного бюджету на підставі ст. 46 ГПК України.

Спірний
договір припинив свою дію з моменту повернення відповідачем позивачу приміщень
за актом прийому-передачі від 11.04.07р., тому вимоги в частині стягнення боргу
з орендної плати в сумі 24 447 грн. 74 коп. за період з квітня 2007р. по  листопад 2007р. також необґрунтовані,
оскільки у відповідності до ст. 762 ЦК України орендна плата справляється з
наймача саме за користування майном, у той час як за спірний період факт такого
користування з боку відповідача відсутній, а тому у задоволенні даних вимог
слід відмовити.

Крім
того законодавець визначає, що предмет позову повинен відповідати встановленим
законом способам захисту порушеного права.

Витрати
по державному миту в сумі 244 грн. 48 коп. за вимогами майнового характеру та
інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу в сумі 118 грн.
відносяться на позивача згідно вимог ст.ст. 44, 49 ГПК України.

У
зв'язку з тим, що у судовому засіданні за згодою сторін було оголошено лише
вступну та резолютивну частини рішення згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України, воно
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
підписання, оформленого згідно статті 84 ГПК України.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 638, 759, 762, 782, 785, 795 ЦК
України, ст.ст. 55, 283, 284 ГК України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 35, 43, 44,
46, 49, 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В:

1.У
задоволенні позову приватного підприємства „Солов'їний гай” до фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1про розірвання договору № 82/05 оренди торгово-складських
приміщень від 11.10.05р. та стягнення боргу з орендної плати в сумі 24 447 грн.
74 коп. відмовити.

2.Витрати
по державному миту в сумі 244 грн. 48 коп. та інформаційно-технічному
забезпеченню судового процесу в сумі 118 грн. відносяться на позивача.

3.Стягнути
з приватного підприємства „Солов'їний гай”, 84302, Донецька область,
м.Краматорськ, вул. Островського, 2, ід. код 13492004, р/р/ 60460 в
Донецькій обласній філії АКБ „Укрсоцбанк” м. Донецьк, МФО 334011, на користь:

-
державного бюджету України  державне
мито  в сумі 85 грн., видавши наказ та
надіславши його на виконання до державної податкової інспекції в м.
Краматорськ.

4.Рішення
суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
підписання.

Суддя
Підченко Ю.О.

Дата підписання рішення,
оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України: 19.05.08р