ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2008 р.

№ 8/26/08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого, Разводової С.С., Шевчук С.Р., за участю представника відповідача –Горіної В.В. дов. №011.03-05 від 15.01.2008 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ВАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" на постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 9 квітня 2008 року у справі господарського суду Запорізької області за позовом ТОВ "Чорноморспецпроект" до ВАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" про стягнення суми,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2007 року ТОВ "Чорноморспецпроект" звернулось до господарського суду з позовом до ВАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" про стягнення 51194 грн. 12 коп. основного боргу за договором №590Д (2007) від 13 квітня 2007 року та 2199 грн. 24 коп. пені.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23 січня 2008 року позов задоволено.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 9 квітня 2008 року рішення господарського суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі ВАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" просить скасувати судові рішення та припинити провадження у справі в частині стягнення боргу в розмірі 51194 грн. 12 коп.

Заявник вважає, що судами не застосовано положення ст. ст. 598, 601 та 1212 ЦК України та порушено положення п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Стверджує, що між сторонами відбулось зарахування зустрічних однорідних вимог, в зв'язку з чим предмет спору відсутній.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що про час і місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглянути касаційну скаргу за відсутності представників позивача.

Вислухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як встановлено судами, 13 квітня 2007 року між ТОВ “Чорноморспецпроект” та ВАТ “Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат” був укладений договір №590Д(2007), відповідно до п.1.1 якого позивач зобов’язався виконати капітальний ремонт парового котла “Вальтер” ст.№1, інв. №1937, а відповідач зобов’язався прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до п.7.2 та п. 7.3 договору замовник після підписання договору здійснює авансовий платіж у розмірі 50% від суми договору –209538,88грн. При здачі робіт частинами замовник здійснює оплату поетапно за фактично виконані роботи наступним чином: замовник щомісячно протягом 20 днів після підписання акта прийому-передачі виконаних робіт оплачує фактично виконані за місяць роботи за вирахуванням 50% передоплати за ці роботи. Авансовий платіж зараховується щомісячно пропорційно виконаним роботам. Оплата підряднику за цим договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок, на підставі виставлених підрядником рахунків.

Строк виконання робіт оговорюється у календарному плані-графіку. Завершенням робіт вважається підписання двостороннього акту прийому-здачі виконаних робіт.

На виконання п.7.2 договору відповідачем було перераховано позивачу 209538 грн. 88 коп. авансу.

Судами встановлено, що позивач виконав передбачені договором роботи на загальну суму 368582 грн. 40 коп., які прийняті замовником без зауважень.

Водночас, вбачається, що відповідач, в порушення п.4.1.4 договору, свої зобов’язання щодо своєчасної та повної оплати робіт виконав не у повному обсязі, сплативши за виконані роботи лише 317388 грн. 28 коп., внаслідок чого неоплаченими залишились роботи на суму 51194 грн. 12 коп., на яку, відповідно до підпункту 10.2 договору, позивачем нарахована пеня у розмірі –2199 грн. 24 коп.

Однак, на думку заявника касаційної скарги, між сторонами було проведено залік однорідних вимог за договорами №589Д (2007) та №590Д(2007), в зв'язку з чим у нього відсутні боргові зобов'язання перед позивачем.

Проте, з такою позицією відповідача у справі погодитись не можна.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між сторонами у справі 13 квітня 2007 року було укладено договір підряду №589Д(2007) про проведення капітального ремонту фідерної підстанції. Листом від 25 червня 2007 року №26.13-987 та претензією №К06пр./2007 від 05 липня 2007 року відповідач звертався до ТОВ “Чорноморспецпроект” щодо призупинення дії договору №589Д (2007) та виключення роботи щодо поставки обладнання, а також інших робіт, передбачених договором, до врегулювання питань фінансування, та просив вважати договір розірваним, а перераховану передоплату повернути на його рахунок.

Факт неповернення передоплати за договором №589Д (2007), на думку відповідача, свідчить про підставність проведення ним заліку однорідних вимог за договорами №589Д (2007) та №590Д(2007) та відповідно про необхідність припинення провадження у справі.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Встановлено, що позивач заперечує проти зарахування вимог, стверджуючи, що на час вирішення спору в суді договір №589Д (2007) не розірвано, оскільки його розірвання в односторонньому порядку не передбачено, а тому у нього відсутнє зобов’язання повернути передоплату за цим договором.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що у позивача не настав строк виконання зобов’язання за договором № 589Д (2007).

Положеннями ст. 526 ЦК України закріплено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин суд вірно застосував норми матеріального і процесуального права, прийшов до юридично правильного висновку про безпідставність зустрічної однорідної вимоги та обгрунтовано задовольнив позов.

З огляду на викладене, Вищий господарський суд України вважає оскаржувані судові рішення законними, а тому вони не підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117-1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 9 квітня 2008 року –без зміни.

Головуючий Т. Козир

Судді С. Разводова

С. Шевчук