ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2008 р.

№
09-14/2827

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді                                    Удовиченко
О.С.

суддів
Мамонтової О.М.

Хандуріна М.І.
За участю представників сторін:

від позивача ліквідатор
ОСОБА_1

від відповідача не
з'явилися

розглянувши
касаційну скаргу
ліквідатора ВАТ “Ватутінський завод залізобетонних виробів” на рішення
господарського суду Черкаської області від 31.08.07р. та постанову Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 08.11.07р.

у справі № 09-14/2827

за
позовом ВАТ
“Ватутінський завод залізобетонних виробів”, м. Ватутіне, Черкаської обл.

до ПП ОСОБА_2, смт. Єрки,
Катеринопільський р-н, Черкаської обл.

про стягнення 68 509,35 грн.

В С Т А
Н О В И В  :

Рішенням
господарського суду Черкаської області від 31.08.07р. у справі № 09-14/2827
(суддя Курченко Н.М.) відмовлено в задоволенні позовних вимог ВАТ “Ватутінський
завод залізобетонних виробів” до ПП ОСОБА_2 про стягнення 68 509,35 грн.

Постановою
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 08.11.07р.
(головуючий Шкурдова Л.М., судді Міщенко П.К., Тарасенко К.В.) вказане рішення
залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятими
судовими актами, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить рішення
від 31.08.07р. та постанову від 08.11.07р. скасувати, прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування касаційної скарги
заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального
права, зокрема, ст.ст. 3-1, 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Колегія
суддів, перевіривши застосування судами норм матеріального та процесуального
права, дійшла висновку що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, з
огляду на слідуюче.

Судами
попередніх інстанцій встановлено наступне.

Згідно
протоколу № 2 зборів кредиторів ВАТ “Ватутінський завод залізобетонних виробів”
від 30.04.03р. було вирішено, зокрема, встановити арбітражному керуючому
ОСОБА_2 оплату послуг в сумі 380 грн. в місяць за рахунок продажу майна боржника
і додаткову винагороду в розмірі 10% від суми реалізованого майна, та витрати
на проведення ліквідаційної процедури підтверджені документально.

30.04.03р.
між комітетом кредиторів ВАТ “Ватутінський завод залізобетонних виробів”  (Замовник) та арбітражним керуючим ОСОБА_2
(Виконавець) укладено договір про надання послуг арбітражного керуючого.

Ухвалою
господарського суду Черкаської області від 03.06.03р. у справі 14-08/5572 ВАТ
“Ватутінський завод залізобетонних виробів” визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру строком на 12 місяців, ліквідатором призначено арбітражного керуючого
ОСОБА_2.

06.06.03р.
між головою комітету кредиторів та арбітражним керуючим (Працівник) укладений
договір про використання робітником власного автотранспорту для виробничих
(службових) потреб, предметом якого є використання для виробничих (службових)
потреб арбітражного керуючого (ліквідатора) автомобіля марки Opel Omega
Carawan, 1993 року випуску, реєстраційний НОМЕР_1. За умовами п.п. 2.3, 2.4,
4.2 договору при використанні автомобіля підприємство за власний рахунок
забезпечує закупівлю паливно-мастильних матеріалів, заправку автомобіля та його
поточний ремонт; проводить в пользу Працівника компенсаційні виплати. Термін
дії договору - до закінчення процедури ліквідації (п. 5.1 договору).

Протоколом
№ 21 зборів комітету кредиторів від 24.04.06р. затверджено звіт про оплату
послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого та звіт про проведення
ліквідаційної процедури.

Ухвалою
господарського суду Черкаської області від 06.06.06р. у справі 14-08/5572
арбітражного керуючого ОСОБА_2. усунено від виконання обов'язків ліквідатора
банкрута, в зв'язку з неналежним виконанням покладених на нього обов'язків та
закінченням строку його повноважень.

Ухвалою
господарського суду Черкаської області від 03.07.06р. ліквідатором боржника
призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3, якому за актом приймання-передачі
від 11.07.06р. ОСОБА_2 передав бухгалтерські та інші документи за окремим
переліком, у тому числі звіт про проведення ліквідаційної процедури.

05.04.07р.
ухвалою господарського суду Черкаської області ліквідатором банкрута призначено
ОСОБА_1, строк завершення ліквідаційної процедури встановлено до 03.09.07р.

31.05.07р.
ВАТ “Ватутінський завод залізобетонних виробів” звернулося з позовом до ПП
ОСОБА_2 про відшкодування заподіяних збитків в розмірі 68 509,35 грн., оскільки
виконуючи обов'язки ліквідатора відповідач виплатив собі кошти за оренду та
використання власного автомобіля в сумі 12 182,14грн., на придбання паливно-мастильних
матеріалів в сумі 10 223,44грн., додаткову винагороду від реалізації майна в
сумі 46 103,77грн.

Рішенням
господарського суду першої інстанції від 31.08.07р. у справі № 09-14/2827 в
задоволенні позову відмовлено, оскільки за приписами Закону України "Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі
- Закон) арбітражний керуючий (ліквідатор) має спеціальний статус та
відповідальність.

Постановою
від 08.11.07р. апеляційний господарський суд залишив вказане рішення без змін,
зазначивши, що оцінка діяльності арбітражного керуючого, документів, поданих в
обґрунтування витрат у ліквідаційній процедурі, є компетенцією суду у справі
про банкрутство, а оскільки звіт ліквідатора не затверджений, тому місцевий
господарський суд правильно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Проте,
на думку колегії суддів з такими висновками погодитися не можна, так як вони не
ґрунтуються на законодавстві і не відповідають матеріалам справи.

Відповідно
до положень ст. 31 Закону арбітражний
керуючий має право, зокрема, отримувати винагороду в розмірі та порядку,
передбачених цим Законом.

Оплата
послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків
здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних
від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів,
одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Оплата
послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією,
ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та
виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому
господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних
заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника
боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження
у справі про банкрутство.

Кредитори
мають право встановлювати і виплачувати арбітражному керуючому за результатами
його діяльності додаткову винагороду, розмір якої затверджується господарським
судом.

Звіт
про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого затверджується
рішенням комітету кредиторів та ухвалою господарського суду.

Але,
поза увагою судів попередніх інстанцій залишилося те, що предметом спору у
даній справі є стягнення збитків з ліквідатора, якого було усунено від
виконання обов'язків ухвалою господарського суду Черкаської області від
06.06.06р. (яка набрала чинності), а не про оплату послуг та відшкодування
витрат арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Судами
також не було надано оцінки поданим доказам, наявним в матеріалах справи (а.с.
46-120, 185-190), отже спір по суті судами не був розглянутий.

Господарський
суд першої інстанції також невірно застосував при прийнятті рішення пункти 8, 9
ст. 31 Закону та дійшов хибного висновку, що відповідальність
арбітражного керуючого спеціальним законом передбачена лише у вигляді
анулювання його ліцензії.

При
реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти
сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів, як-то
передбачено ч. 6 ст. 31 Закону.

Згідно
Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців
НОМЕР_2 ОСОБА_2 є фізичною особою -підприємцем.

Таким
чином, не затвердження звіту ліквідатора у справі про банкрутство № 14-08/5572
не перешкоджає зверненню підприємства -банкрута на підставі цивільного
законодавства з позовом до фізичної особи -підприємця про стягнення збитків,
які були заподіяні останнім під час виконання ним обов'язків арбітражного
керуючого.

Наведене свідчить про неповне
з'ясування судами обставин, що мають значення для справи, а також про порушення
вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України  щодо всебічного, повного та об'єктивного
розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи,
що відповідно до ч. 2 ст. 111-7 Господарського процесуального кодексу України
касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  у рішенні або
постанові господарського суду, збирати нові докази або додатково перевіряти
докази, оскаржувані судові акти підлягають скасуванню, в зв'язку з порушенням
норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, а
справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

При
новому розгляді справи місцевому господарському суду слід взяти до уваги
викладене та вирішити спір у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 1117, 1119 -11111  Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н
О В И В:

Касаційну
скаргу ліквідатора ВАТ “Ватутінський завод залізобетонних

виробів”
задовольнити частково.

Рішення господарського суду Черкаської
області від 31.08.07р. та постанову Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 08.11.07р. у справі № 09-14/2827 скасувати повністю.

Справу № 09-14/2827 передати на новий
розгляд до господарського суду Черкаської області.

Головуючий
суддя
О.С. Удовиченко

Судді:
О.М. Мамонтова

М.І. Хандурін