ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.06.2008

Справа №2-16/18078-2007А

За позовом – Відкритого акціонерного товариства «Кримхліб» (95013, м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 51 а)

До відповідача – Державної податкової інспекції в м. Алушті (98500, м. Алушта, вул.. Леніна, 22)

Про визнання незаконними рішень

Суддя В.А.Омельченко

Секретар судового засідання Хлебнікова Н.С.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Потапенко Б.П. – нач. юр. відділу, дов. № 01-1/08 від 03.01.2008 року

Від відповідача – Патраш В.І. – гол. держ. податковий інспектор, дов. № 3232/10 від 31.05.2007 року

Суть спору - Відкрите акціонерне товариство «Кримхліб» звернулося до господарського суду АРК із адміністративним позовом до відповідача - Державної податкової інспекції у м. Алушті, у якому просить визнати незаконними (такими, що не відповідають вимогам частини 1 статті 96 Господарського кодексу України) повідомлення-рішення № /1 від 18.06.2007 р., № /2 від 23.08.2007 р., № /3 від 26.10.2007 р.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вимога відповідача являється недійсною оскільки вона прийнята не у відношенні юридичної особи, якою являється ВАТ «Кримхліб», а у відношенні його структурного підрозділу, яке відповідно до ч. 3 ст. 96 ЦК України не являючись юридичною особою, не володію ані правосуб’єктністю ані дієздатністю.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, наведених у відзиві на позов, та вказує, що до платників податків відносяться як юридичні особи, так і їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи.

Під час розгляду справи позивачем була надана заява «Про розгляд питання про відповідність податкових законів Конституції України», однак, 12.06.2007 року позивач надав заяву в якій прохає суд залишити без розгляду заяву «Про розгляд питання про відповідність податкових законів Конституції України».

Після вияснення усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів, які почалися в судовому засіданні, що відбулося 12.06.2008 року.

Після закінчення дебатів сторін, суд віддалявся для ухвалення рішення по даній справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, а також заслухавши представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач оскаржує податкові повідомлення – рішення № /1 від 18.06.2007 р., № /2 від 23.08.2007 р., № /3 від 26.10.2007 р. у зв’язку з тим, що всі вказані податкові повідомлення - рішення прийняті не у відношенні юридичної особи ВАТ «Кримхліб», в у відношенні його структурного підрозділу Алуштинського комбінату хлібопродуктів, яке відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України не володіє ані правосуб’єктністю ані дієздатністю та не може нести відповідальність по зобов’язанням.

Відповідач заперечуючи проти позову посилається на те, що до платників податків відносяться як юридичні особи, так і їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи.

Також на думку відповідача відповідно до ст.. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» на відокремленому підрозділі , що не мають статусу юридичної особи покладено обов’язок утримувати та (або сплачувати податки і збори ( обов’язкові платежі), пеню та штрафні санкції.

Суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

ДПІ в м. Алушті відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» визначила суму податкового зобов’язання ( з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій Алуштинському хлібокомбінату ВАТ «Кримхліб» по податку з доходів найманих працівників та прийняв податкові повідомлення - рішення кожне на загальну суму 1123,20 у тому числі за основним платежем 374,40 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 748,80 грн., а саме: № /1 від 18.06.2007 р., № /2 від 23.08.2007 р., № /3 від 26.10.2007 р.

Алуштинський комбінат ВАТ «Кримхліб» взятий на облік як платник податків в ДПІ в м. Алушті, що не заперечується сторонами по справі.

Згідно до п..п 1.1 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» платники податків - юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичні особи, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), пеню та штрафні санкції;

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року № 889-IV Податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Статтею 20 цього Закону передбачено , що фінансово відповідальними за порушення норм Закону є податкові агенти.

З огляду на наведені правові норми наявність у Алуштинського хлібокомбінату статусу самостійного платника як податкового агента зобов’язує останнього дотримуватись правил податкового обліку, встановлених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» , зокрема щодо нарахування податку з доходів отриманих працівниками.

При вказаних обставинах суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що оскільки Алуштинський хлібокомбінат не являється юридичною особою, то він не може нести відповідальність по зобов’язанням , що встановлені ч. 1 ст. 96 ЦК України.

В даному випадку позивачем не були прийняті до уваги правила податкового обліку встановлені вищезазначеними нормами чинного законодавства. Що привело до неправильних висновків у позивача щодо прав і обов’язків, які встановлені податковими повідомленнями рішеннями ДПІ в м. Алушті по податку з доходів найманих працівників Алуштинського хлібокомбінату.

Крім того, статтею 4 Господарського кодексу України не є предметом регулювання цього Кодексу: майнові та особисті немайнові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України;

Що стосується заяви позивача про застосування спеціального строку давності до даного спору відповідно до ст.. 250 ГК України , то суд вважає його помилковими, оскільки вказані в податковому повідомлені - рішенні фінансові санкції на підставі п.п. 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» , то в даному випадку повинні застосовуватись строки давності встановлені ст.. 15 закону України Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» .

За такими обставинами суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

В порядку ст. 71 КАС України на позивачі лежить обов'язок доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошені у судовому засіданні - 12.06.2008 р.

Постанова складена у повному обсязі та підписана відповідно до ст.. 160 КАСУ -17.06.2008 року

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94,98,122, 158 –164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

В позові відмовити

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня складання постанови в повному обсязі, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви ( ст. 254 КАС України)

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Омельченко В.А.