ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2008 р.

№
10/4867

Судова
колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова
Б.М., -головуючого (доповідач у справі),

Ткаченко
Н.Г.,

Коваленка
В.М.

розглянувши
касаційну скаргу

ЗАТ “Рось”, м. Черкаси

на
постанову

від
10.01.2008 р. Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у
справі

№
10/4867 господарського
суду Черкаської області

за
заявою

УПФ
України в Соснівському районі м. Черкаси

до

ЗАТ
“Рось”, м. Черкаси

про

банкрутство

арбітражний
керуючий

ОСОБА_1

в судовому засіданні взяли участь представники:

боржника

Чорноіваненко
Д.О., довір.;

ЗАТ КБ
"Приватбанк"

Костецький
О.І., довір.

ВСТАНОВИВ:

У
провадженні господарського суду Черкаської області знаходиться справа №
10/4867 про банкрутство ЗАТ “Рось”.

Кредитор
боржника -ЗАТ КБ "Приватбанк" в особі філії "Черкаське головне
регіональне управління" (заставодержатель) звернувся до суду з клопотанням
про заборону боржнику використовувати автомобіль Mercedes-Bens S 350L, 2005
р.в. та передачу його на збереження заставодержателю до його реалізації в
установленому порядку.

Ухвалою
господарського суду Черкаської області від 20.02.2007 р. (суддя Шумко В.В.) у
задоволенні клопотання кредитора - ЗАТ КБ "Приватбанк" в особі філії
"Черкаське головне регіональне управління" про застосування заходів
забезпечення його вимог шляхом заборони використання та зобов'язання передачі
автомобіля на зберігання кредитору відмовлено.

Ухвала
мотивована, зокрема, тим, що боржник не довів, а суд не вбачає наявності
обставин, за яких знаходження автомобіля у боржника (заставодавця) може
утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду по справі
про банкрутство боржника, загрози зникнення заставленого майна.

Постановою
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 10.01.2008 р.
(судді: Шкурдова Л.М. -головуючий, Тарасенко К.В., Міщенко П.К.) апеляційну
скаргу ЗАТ КБ "Приватбанк" в особі філії "Черкаське головне
регіональне управління" задоволено, а ухвалу господарського суду
Черкаської області від 20.02.2007 р. скасовано та прийнято нове рішення, яким
заборонено боржнику використання автомобіля Mercedes-Bens S 350L, 2005 р.в. та
зобов'язано його передати вказаний автомобіль на збереження заставодержателю
-Черкаському ГРУ "Приватбанк" до його реалізації в установленому
законом порядку.

При
винесенні постанови суд апеляційної інстанції виходив з того, що на час
розгляду справи предмет застави -автомобіль є незастрахованим, що призводить до
порушення умов п. 17.2 договору застави, яким боржник зобов'язувався
забезпечити схоронність предмету застави.

На
думку цього суду, в клопотанні кредитора є достатньо обґрунтоване припущення,
що заставлене майно, яке є у боржника, може зникнути або погіршитись за якістю.

Не
погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, боржник звернувся до
Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду
від 10.01.2008 р., а ухвалу господарського суду Черкаської області від
20.02.2007 р. залишити в силі.

Касаційна
скарга мотивована неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм
процесуального права, а саме ст. 4, 42, 43, 22, 77, 96,
99, 102  ГПК України.

Заслухавши
пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як
вбачається з матеріалів справи, кредитор боржника звернувся до суду з
клопотанням про вжиття заходів забезпечення його вимог у справі про банкрутство
боржника в порядку ст. 12 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі -Закон
про банкрутство).

В
обґрунтування заявленого клопотання про заборону використання та зобов'язання
передати автомобіль на зберігання кредитору останній вказував на активне
використання автомобіля посадовими особами боржника, у зв'язку з чим, на його
думку, предмет застави регулярно знаходиться під ризиком ДТП, знецінюється та
втрачає свій товарний вигляд і, як наслідок, сума від його реалізації буде
недостатньою для погашення заборгованості за кредитним договором.

Також,
своє клопотання кредитор мотивував тим, що боржник порушив умови укладеного між
ними договору застави щодо забезпечення ним, як заставодавцем, схоронності
предмету застави та його страхування в установленому порядку (п. 17.2 та п.
17.1 договору застави відповідно).

На
підставі зазначеного кредитор посилався на п. 17.12 договору застави згідно
якого у випадку порушення заставодавцем зобов'язань за договором  застави заставодавець зобов'язується передати
предмет застави в заклад за актом прийому-передачі.

Втім,
підстави клопотання про вжиття заходів забезпечення вимог кредитора стосуються
виконання (реалізації) договору застави, а не безпосередньо справи про
банкрутство.

Між
тим, обставини виконання договору застави знаходяться поза межами провадження у
справі про банкрутство.

Тобто,
порушення умов договору застави не може бути предметом розгляду суду у справі
про банкрутство.

Зокрема,
у разі, якщо заставодавець не виконує обов'язку щодо страхування предмету
застави, то спірні правовідносини між сторонами повинні вирішуватися у
позовному провадженні.

Крім
того, застосування заходів щодо забезпечення вимог кредиторів може мати місце у
випадку, якщо боржник своїми діями призводить до пошкодження або знищення
майна.

Експлуатація
транспортного засобу за його призначенням не може бути підставою для
застосування заходів щодо передачі майна на зберігання кредиторові.

Разом
з тим, положення ч. 1 ст. 12 Закону про банкрутство, які у справі про
банкрутство є пріоритетними (спеціальними) нормами по відношенню до норм Закону
України "Про заставу", передбачають, що господарський суд для збереження
майна боржника може зобов'язати боржника передати майно на зберігання третім
особам, а не учаснику справи - кредитору.

Більш
того, передача майна боржника кредитору позбавляє першого права користування,
що перешкоджає здійсненню ним господарської діяльності.

В той
же час, посилання кредитора на те, що автомобіль відноситься до складу
невиробничих основних засобів боржника, визнаються необґрунтованими.

Господарська
діяльність юридичної особи може складатися з виробничої та іншої діяльності,
зокрема, організаційної. Вказаний кредитором факт свідчить про незадіяння
транспортного засобу безпосередньо у виробничій діяльності боржника та не
підтверджує невикористання його у забезпеченні організації такої діяльності,
тощо.

Враховуючи
наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правомірно
відмовлено у задоволенні клопотання кредитора про вжиття заходів забезпечення
його вимог.

Відтак,
судом апеляційної інстанції без достатніх правових підстав скасовано ухвалу
суду першої інстанції та прийнято нове рішення про задоволення клопотання.

У
зв'язку з чим, оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а ухвала суду першої інстанції -залишенню без змін.

З
урахуванням зазначеного та керуючись  ст.
12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” та ст. ст. 1115, 1117, 1119 -11111
Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу ЗАТ “Рось”
задовольнити.

2.          Постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 10.01.2008 р. у справі № 10/4867 скасувати.

3.          Ухвалу господарського суду Черкаської
області від 20.02.2007 р. у справі № 10/4867 залишити без змін.

Головуючий                                                                           Б.М. Поляков

Судді
Н.Г. Ткаченко

В.М. Коваленко