ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2008 р.

№
2-17/58-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Панової
І.Ю.-головуючого

Продаєвич
Л.В.,

Хандуріна
М.І.

розглянувши
касаційну скаргу

Фермерського
господарства "ОСОБА_1"

на
постанову

господарського
суду Автономної Республіки Крим від 19.06.2007

у
справі  господарського суду

№
2-17/58-2007   Автономної Республіки Крим

за
заявою

ВАТ
"Райффайзен Банк Аваль" в особі Кримської Республіканської дирекції

до

Фермерського
господарства "ОСОБА_1"

про

банкрутство

ліквідатор

ОСОБА_2

за участю представників
сторін:

Голова
фермерського господарства " ОСОБА_1" -ОСОБА_1

Від
ВАТ " Раффайзен Банк Аваль" -Роде С.В.

В С Т А Н О В И В :

Постановою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 19.06.2007 у справі № 2-17/58-2007 ( суддя В.І.
Гайворонський) боржника -Фермерське господарство " ОСОБА_1"  визнано банкрутом на підставі ст. 52 Закону
України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом" , ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого
ОСОБА_2.

Не погоджуючись з постановою суду першої
інстанції, Фермерське господарство " ОСОБА_1" в особі Голови
господарства, звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною
скаргою, згідно якої просило постанову господарського суду Автономної
Республіки Крим від 19.06.2007 скасувати.

В
судовому засіданні  Голова
фермерського господарства " ОСОБА_1"
також  просив постанову
господарського суду від 19.06.2007 скасувати, посилаючись на те, що  господарський суд 30.11.2006  порушив справу № 2-17/58-2007 при наявності
іншої справи про банкрутство фермерського господарства " ОСОБА_1" №
2-17/15970-2006, яка була припинена 07.12.2006.

Колегія суддів Вищого господарського суду
України, переглянувши в касаційному порядку постанову господарського суду на
підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування  судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи
з такого.

30.11.2006 господарським судом Автономної
республіки Крим було порушено провадження у справі  № 2-17/58-2007 про банкрутство фермерського
господарства " ОСОБА_1  на підставі
ст. 52 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" за заявою ВАТ " Райффайзен Банк Аваль"
в особі Кримської республіканської дирекції.

07.12.2006  господарським судом Автономної Республіки
Крим, за участю представників кредитора та боржника, було припинено провадження
у справі про банкрутство  фермерського
господарства " ОСОБА_1 за заявою Управління ПФУ в Сакському районі м.
Саки  № 2-17/15970-2006.

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України
" Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом" суддя господарського суду відмовляє у прийнятті заяви про
порушення справи про банкрутство, якщо стосовно боржника юридичної чи фізичної
особи -суб'єкта підприємницької діяльності вже порушено справу про банкрутство.

Виходячи з викладеного, справа №
2-17/58-2007 була порушена 30.11.2006
господарським судом, в порушення вказаних норм, при наявності справи про
банкрутство фермерського господарство " ОСОБА_1" № 2-17/15970-2006.

Крім того, постановою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 19.06.2007 у справі № 2-17/58-2007  встановлено, що  підставою для порушення справи про
банкрутство -   є наявність боргу перед
кредитором в сумі 29105,29 грн., відсутність у боржника підприємницької
діяльності, а також  відсутність його керівних
органів за юридичною адресою. Відсутність за юридичною адресою підтверджується
поясненням самого  боржника, а також
актом перевірки  боржника від 14.11.2006,
згідно з яким останній  за юридичною
адресою не знаходиться.

Постанова господарського суду в цей
частині мотивована тим, що ст. 52 Закону України " Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачає, що
факт  відсутності  боржника повинен доводиться будь-якими
виключними доказами.

Крім того, судом встановлено,  що
боржник надав  податкову
декларацію з прочерками у графах господарської діяльності, в зв'язку з чим суд
першої інстанції дійшов висновку про те, що боржник не веде підприємницьку
діяльність  протягом року, а також дійшов
висновку стосовно того, що у справі
існує декілька підстав вважати боржника відсутнім, виходячи з вимог ст.
52 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом.

Колегія суддів Вищого господарського суду
України вважає, що постанова господарського суду Автономної Республіки Крим
прийнята з порушенням норм Закону України " Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в зв'язку з чим
підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Статтею
52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" передбачено, що у разі, якщо
громадянин-підприємець -  боржник або
керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або
у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби
згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської
звітності, а також, за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність
підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство
відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його
вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.

Наведена норма передбачає, що заява про
порушення справи про банкрутство відсутнього боржника є підставою для порушення
провадження у справі й у випадку наявності будь-якої з підстав, передбачених
статтею 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Закон України “ Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців” , який набув чинності з
01.07.2004 року визначає порядок внесення до Єдиного державного реєстру записів
про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

А саме -відповідно до вимог ст.17
вказаного Закону в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про
відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність
підтвердження відомостей про юридичну особу , а також відомості про
зарезервовані найменування юридичних осіб.

Відповідно до вимог ч.ч.1,3 ст.18
Закону України “ Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців “, яка передбачає статус
відомостей Єдиного державного реєстру , якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного реєстру були внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних змін.

Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного реєстру ,не були до нього внесені, вони не
можуть бути використані в спорі з третьою особою.

Виходячи з вимог ч.2 ст.34 ГПК
України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами доказування ,не можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як вбачається з матеріалів
справи  до  заяви кредитора  про порушення справи про банкрутство
відсутнього боржника, в порядку ст. 52 Закону України “ Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” не були долучені  відомості з Єдиного державного реєстру про
відсутність юридичної особи -боржника за її місцезнаходженням.

Колегія суддів вважає, що  факт відсутності боржника -  юридичної особи, не може підтверджуватися
іншими засобами доказування, крім відомостей з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до вимог ч.1, ст.16
Закону України “ Про державну реєстрацію юридичних осіб  та фізичних осіб -підприємців” ,  Єдиний державний реєстр створюється з метою
забезпечення органів державної влади, а також учасників цивільного обороту
достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців з
Єдиного державного реєстру.

В заяві кредитора ,   про порушення справи про банкрутство
фермерського господарства  "
ОСОБА_1" також  відсутні посилання
на відомості з Єдиного державного реєстру про відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням, чому суд першої інстанції не надав належної  правової оцінки, та визнав боржника
банкрутом.

Крім того, Колегія суддів Вищого
господарського суду України звертає увагу на те, що   неотримання господарством прибутку із
зазначенням  про це у податкових
деклараціях, не є ознакою відсутності підприємницької діяльності, та підставою
для порушення справи про банкрутство за спрощеною процедурою, яка передбачена
ст. 52 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом",   оскільки
у відповідності до вимог ст.62 Господарського кодексу України  підприємство є самостійним суб'єктом
господарювання і самостійно здійснює свою господарську діяльність.

Відповідно
до вимог ст.42 Господарського кодексу України, підприємництво -це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність , що
здійснюється суб'єктами господарювання ( підприємцями) з метою досягнення
економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з вимогами ст.44 Господарського кодексу
України підприємництво здійснюється на основі
вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності, самостійного
формування підприємцем програми діяльності, а отже ,  неотримання фермерським господарством на той
час прибутку із зазначенням про це у податкових деклараціях  не є ознакою відсутності підприємницької
діяльності та не  є підставою для  визнання банкрутом відсутнього боржника на
підставі ст.52 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом".

Виходячи
з викладеного, справа про банкрутство боржника за спрощеною процедурою порушена
незаконно, в зв'язку з чим, у господарського суду  відсутні правові підстави для продовження
процедур банкрутства фермерського господарства " ОСОБА_1" та визнання
його банкрутом в порядку ст. 52 Закону України " Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Керуючись
статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Фермерського господарства "ОСОБА_1" задовольнити.

Постанову
господарського суду Автономної Республіки Крим від 19.06.2007 у справі №
2-17/58-2007 скасувати.

Справу
передати на розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Головуючий
І.Ю. Панова

Судді                                                                                                   Л.В.
Продаєвич

М.І. Хандурін