ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2008 р.

№ 16/462

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дерепи В.І. –головуючого, Бенедисюка І.М., Стратієнко Л.В.,

за участю повноважних представників:

позивача

Речиць В.В.,

відповідача

розглянувши у відкритому засіданні касаційну скаргу

Комунального підприємства по управлінню будинками Кіровоградської обласної ради

на постанову

від 13 травня 2008 року Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі за позовом

Комунального підприємства по управлінню будинками Кіровоградської обласної ради

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Спрінг"

про

розірвання договору,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2007 року позивач звернувся до господарського суду Кіровоградської області з позовом до відповідача про розірвання договору підряду №10 від 13.04.2006 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачем протягом терміну проведення ремонту кафе "Затишок" було грубо порушено істотні умови договору.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 21 лютого 2008 року (суддя Коротченко Л.С.) в задоволенні позову відмовлено, оскільки суд дійшов висновку, що даний договір підряду є неукладеним.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13 травня 2008 року рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі позивач просить постанову апеляційної інстанції скасувати, як прийняту з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу від відповідача до суду не надходив.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та на підставі встановлених в ній фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування апеляційним господарським судом при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального і процесуального права суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, 13.04.2006 року замовник КП по управлінню будинками Кіровоградської обласної ради (позивач) та підрядник ТОВ "Спрінг" (відповідач) уклали договір № 10 на виконання відповідачем робіт по капітальному ремонту, придбанню і монтажу обладнання кафе "Затишок" по управлінню будинками Кіровоградської обласної ради.

Вказаний договір був укладений між сторонами внаслідок визнання ТОВ "Спрінг" переможцем тендерних торгів на капітальний ремонт кафе "Затишок", що жодна із сторін не заперечує.

Згідно додатку до договору, сторонами узгоджена договірна ціна на капітальний ремонт кафе "Затишок", яка становить 791078 тис. грн., про що також зазначено в пункті 5.1 договору.

Платіжним дорученням № 12 від 06.05.2006 року позивач перерахував відповідачу передплату за капітальний ремонт в розмірі 474647 грн. на виконання пункту 14.7 договору, яким передбачено, що замовник перераховує підряднику аванс у розмірі до 60 % вартості обсягу робіт.

Згідно пункту 8.1 договору забезпечення робіт проектною документацією здійснює замовник, він же передає підряднику за актом об’єкт капітального ремонту (пункт 7.1 договору).

Об’єкт ремонту кафе "Затишок" по акту відповідачу не переданий, проектна документація обома сторонами не підписана.

Як свідчать матеріали справи, проектна документація по ремонту кафе "Затишок" була розроблена ВАТ проектно-вишукувальний інститут "Кіровоградагропроект" і узгоджена членами тендерного комітету згідно протоколу № 7/а від 09.03.2006 року прийнята ТОВ "Спрінг" до виконання.

На підставі проектної документації відповідачем була виконана частина робіт з капітального ремонту кафе "Затишок". Виконані відповідачем підрядні роботи за травень, червень 2006 року прийняті замовником, що підтверджується актами виконаних робіт № 31. Виконані відповідачем підрядні роботи в серпні 2006 року позивачем не прийняті через незадовільну якість та відступлення від проектної документації, що підтверджується актами, складеними за участю представників замовника та довідкою про виконанні і невиконанні підрядником роботи.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що апеляційний господарський суд прийшов до обґрунтованого висновку, що договір №10 від 13.04.2006 року є укладеним, а висновок господарського суду, що вказаний договір не укладено є помилковим і не відповідає фактичним обставинами справи, що є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

Поряд з цим, скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове рішення про відмову в позові, апеляційний господарський суд виходив з того, що на момент звернення до суду позивач не вжив заходів досудового врегулювання спору, передбачених статтею 188 Господарського кодексу України.

Проте, з такими висновками апеляційної інстанції погодитись не можна враховуючи наступне.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Як зазначено в резолютивній частині рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року у справі щодо офіційного тлумачення положення частини 2 статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів) положення частини 2 статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмеженою законом, іншими нормативно правовими актами.

За таких обставин, посилання апеляційного господарського суду на те, що позивачем не було використано всіх заходів досудового врегулювання спору, не може бути прийнято до уваги, оскільки недотримання останнім вимог частини 2 статті 188 ГК України щодо обов’язку надсилання іншій стороні пропозиції про розірвання договору, у разі виникнення такої необхідності, не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом вчинення прямого позову до відповідача про розірвання оспорюваного договору, що кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України у справі 8/32д від 17 червня 2008 року.

При цьому, апеляційний господарський суд не звернув уваги та не дав належної правової оцінки тим обставинами, що позов про розірвання договору підряду заявлено позивачем з підстав істотного порушення договору відповідачем згідно ч.2 ст. 651 ЦК України, яка передбачає, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Враховуючи, що постанова апеляційної інстанції і рішення місцевого господарського суду, прийняті з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому вони не можуть залишитись без змін і підлягають скасуванню.

При новому розгляді справи, господарському суду необхідно врахувати наведене, більш повно та всебічно з’ясувати обставини справи, суть позовних вимог і заперечень, їх обґрунтованість, зібраним доказам дати правову оцінку та відповідно до вимог закону вирішити спір.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13 травня 2008 року та рішення господарського суду Кіровоградської області від 21 лютого 2008 року скасувати, частково задовольнивши касаційну скаргу.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Кіровоградської області в іншому складі суду.

Головуючий, суддя                                                                       В.Дерепа

Судді                     І.Бенедисюк

Л.Стратієнко

ев