РІШЕННЯ

"14"
травня 2008 р.

Справа №
17/39-618

Господарський суд Тернопільської області

у
складі   судді Андрусик Н.О.

Розглянув
справу

За
позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Шумськ
Тернопільської області

до відповідачів  1. Шумської міської ради, м.Шумськ
Тернопільської області

2.
Шумського районного споживчого товариства, м.Шумськ Тернопільської області

за
участю представників сторін:

позивача:
ОСОБА_1, підприємець

відповідача-1: не з»явився;

відповідача-2: Помазанська С.І., уповноважена,
довіреність № 243 від 01.11.07р.

В
судовому засіданні представникам сторін роз'яснено їх процесуальні права та
обов'язки, передбачені статтями 20, 22, 81-1 Господарського процесуального
кодексу України.

Технічна
фіксація (звукозапис) судового процесу у відповідності до ст.81-1 ГПК України
не здійснювалась за відсутності відповідних клопотань представників сторін.

Суб'єкт
підприємницької діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_1, що проживає в
м.Шумськ Тернопільської області, звернувся до господарського суду
Тернопільської області 14.02.2008р. з позовом до відповідачів: Шумської міської
ради, м.Шумськ Тернопільської області та Шумського районного споживчого
товариства, м. Шумськ Тернопільської області, про скасування рішення сесії
Шумської міської ради №33 від 29.09.2000р. та скасування державного акту серії
ІІ-ТР № 000968 на право постійного користування землею, виданого Шумському
РайСТ 13 вересня 2001 року як незаконних, посилаючись на приписи ст.ст. 22, 27,
29, 30, 31, 34, 39, 40, 43, 44, 112, 116 Земельного кодексу України, ст.ст. 42,
79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 15, 16 ЦК
України, ст.ст. 1, 54, 56, 57 ГПК України.

Позивач
вважає, що відповідачем-1 при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано
раніше прийнятих рішень, що стосується даної земельної ділянки, яка, як вважає
підприємець, перебувала у його користуванні та те, що оскаржуване рішення не
було підписано міським головою м. Шумськ.

На
обґрунтування заявлених вимог позивачем надано копію державного акту на право
користування землею ІІ-ТР № 000968 від 13.09.2001р.; рішення виконкому Шумської
міської ради №155 від 06.06.2000р.; рішення сесії Шумської міської ради №33 від
29.09.2000р.; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, наданий
31.10.2007р. Шумським районним бюро технічної інвентаризації; рішення Шумського
районного суду Тернопільської області №2-490/2007р. від 13.09.2007р.;
будівельний паспорт за № 212 відділу містобудування та архітектури Шумської
райдержадміністрації; договір на виконання проектних і вишукувальних робіт від
25.03.2001р.; паспорт на забудову садиби в населених пунктах України; акт від
24.04.2001р. виносу в натуру червоних ліній і проведення розбивки контурів
фундаментів будівель та споруд з додатками; інші матеріали.

Шумська
міська рада згідно
поданої заяви №266 від 14.03.2008р., позовні вимоги ОСОБА_1 не заперчує.
Зазначає, що при винесенні оспорюваного рішення міською радою не було враховано
рішення виконавчого комітету №155 від 06.06.2000р., згідно якого позивачу
надано земельну ділянку для встановлення торгового кіоску на ринковій площі у
відповідності до схеми розміщення торгових точок на ринковій площі в м. Шумськ.
Окрім того, міська рада звертає увагу суду на те, що оспорюване рішення сесії
Шумської міської ради № 33 від 29.09.2000р. підписано заступником міського
голови з питань діяльності виконавчих органів ради Бойко А.О., що суперечить п.
3 ч.3 ст. 42, п.15 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в
Україні». У зв'язку з наведеним відповідач-1 вважає, що Державний акт ІІ-ТР №
000968 від 13.09.2001р., виданий Шумською міською радою на підставі рішення
дев'ятої сесії Шумської міської ради № 33 від 29.09.2000 р. є недійсним.

Відповідач-2 31.03.2008р. подав відзив на позовну
заяву за № 7/229, в якому позовні вимоги заперечує повністю, вважає їх
безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення. При цьому Шумське
РайСТ  зазначає наступне.

Шумське
районне споживче товариство є належним землекористувачем спірної земельної
ділянки на торговому ринку по вул. Українська в м. Шумськ, тому ні рішенням №
33 від 29.09.2000р., ні Державним актом на право постійного користування землею
не можуть бути порушені права позивача.

Дозвіл
на встановлення торгового павільйону у відповідності до ст. 22 Закону України
«Про основи містобудування»від 16.11.1992р. № 2780-ІІ із змінами та
доповненнями, може бути виданий лише за наявності документу на
землекористування. Однак, позивачем у справі не надано жодного документу, в
тому числі ні рішення міської ради про закріплення за позивачем земельної
ділянки під будівництво торгового павільйону, ні договору оренди земельної
ділянки, ні Державного акту на право користування землею, ні відповідного
рішення міської ради про вилучення у Шумського РайСТ  земельної ділянки на торговому ринку, ані
доказів сплати земельного податку чи будь-яких інших документів, які б
підтверджували право користування земельною ділянкою позивачем у справі.

Представник
Шумського РайСТ також стверджує, що рішення Шумської міської ради про надання
підприємцю дозволу на виготовлення
технічної документації та будівництво торгового павільйону без наявності
документу, який би посвідчував право ОСОБА_1 на землекористування є незаконним
і скасовано постановою господарського суду Тернопільської області № 13/149-4876
від 01.02.08р. Скасовано також ухвалою Шумського районного суду від 18.04.2008
р. рішення Шумського районного суду від 18.09.2007р. про визнання за ОСОБА_1
права власності на торговий павільйон на ринковій площі в м. Шумськ.

Твердження
позивача стосовно прийняття оскаржуваного рішення пізніше, ніж надання
земельної ділянки підприємцю (рішення № 59 від 30.03.2000р.) спростовує та
вказує, що  Шумському РайСТ земельну
ділянку під торговий ринок по вул. Українська в м. Шумськ закріплено
згідно рішення Шумської міської ради  №18
від 18.12.1998р. “Про відміну рішення виконкому селищної ради № 28 від
27.01.1995р. “Про затвердження реєстрації Державного акта на право постійного
користування земельною ділянкою території кооперативного ринку в селищі”.
Пунктом 2 прийнятого рішення встановлено: “закріпити за Шумським РайСТ земельну
ділянку, площею 10108 м 2 в смт. Шумськ вул.. Українська, 52-Б, на
якій знаходиться ринок та видати Державний акт на право постійного користування
нею”. Дане рішення міською радою прийнято на виконання рішення арбітражного
суду Тернопільської області №1922-4 від 03.09.1998р., згідно яким скасовано
рішення виконавчого комітету Шумської селищної ради народних депутатів №28 від
27.01.1995 р. «Про затвердження реєстрації державного акта на право постійного
користування земельною ділянкою території кооперативного ринку в селищі»та
зобов'язано Шумську селищну раду закріпити за Шумським районним споживчим
товариством земельну ділянку в смт. Шумськ по вул. Українська, 52-Б, площею
10108 м.кв., на якій знаходиться ринок та видати Державний акт на право
постійного користування нею.

Наводить
інші заперечення.

На
підтвердження вищезазначеного до відзиву долучено копію рішення арбітражного
суду Тернопільської області  № 1922-4 від
03.09.1998р.; копію рішення Шумської міської ради № 18 від 18.12.1998р.; копію
пояснювальної записки по технічній документації по інвентаризації земель
Шумського РайСТ по вул. Українській; копію постанови господарського суду
Тернопільської області у справі № 13/149-4876 від 01.02.2008р., ухвалу
Шумського районного суду від 18.04.2008 р. по справі № 2-329/2008.

Відповідач-1
в судове засідання 14.05.2008р. не з'явився. Натомість, на адресу
господарського суду 14.05.2008р. надіслав телеграму, в якій просив оголосити
перерву в судовому засіданні у зв'язку з неможливістю забезпечити явку
представника. Розглянувши подане клопотання, суд відхиляє його з огляду на те,
що 14.05.2008р. закінчується передбачений ст. 69 ГПК України строк вирішення
даного господарського спору, котрий продовжено за згодою сторін до
14.05.2008р. та враховуючи те, що відповідно до п.4 резолютивної частини
ухвали суду від 08.05.2008р. сторони були попереджені про розгляд справи за
наявними документами у випадку неявки представників сторін в судове засідання.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, заперечення відповідача-2,
оцінивши подані докази в сукупності, суд встановив:

Пунктом
2 статті 20 Господарського кодексу України встановлено, що кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.
Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом
визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та
органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать
законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або
споживачів.

Згідно
норм ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду
за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним
із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними
рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових
і службових осіб.

Порушені
права землекористувачів підлягають захисту способами, передбаченими статтею 152
Земельного кодексу України, з обов'язковим дотриманням норм чинного
законодавства, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також
застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом
поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті
рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого
самоврядування, в судовому порядку, що передбачено пунктом другим статті 77
Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”.

Статтею
59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено форму
актів, які приймаються радою, порядок прийняття нею актів, а також встановлено
презумпцію правомірності актів органів та посадових осіб місцевого
самоврядування через вказівку, що такі акти з мотивів їхньої невідповідності
Конституції або законам України можуть бути визнані незаконними в
судовому порядку.

Підставою
для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей
акт.

29.09.2000
року на дев'ятій сесії двадцять третього скликання Шумською міською радою, в
межах повноважень визначених ст. 30 Земельного кодексу України від 18.12.1990
р. та з урахуванням рішення другої сесії Шумської селищної ради від 18 грудня
1998 року було прийнято рішення за № 33 «Про розгляд матеріалів інвентаризації
земельних ділянок ринку Шумського РайСТ по вул. Українська”, яким затверджено
матеріали інвентаризації та вирішено передати в постійне користування Шумському
районному споживчому товариству земельну ділянку, загальною площею 1,1365 га по
вул. Українська, на якій розміщено центральний ринок Шумського РайСТ;
зобов'язано Шумське РайСТ виготовити технічну документацію на видачу державного
акту на право постійного користування землею та використовувати земельну ділянку
по цільовому призначенню. На підставі рішення Шумської міської ради № 33 від
29.09.2000 р. відповідачу-2 13.09.2001 року видано Державний акт серії ІІ-ТР №
000968 на право постійного користування землею, площею 1,1365 га для ринкової
інфраструктури, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право
постійного користування землею за № 34.

Позивач
вважає, що дане рішення прийнято з грубим порушенням чинного законодавства та
порушує права й законні інтереси підприємця, відтак, підлягає скасуванню в
судовому порядку, виходячи з наступного:

-
06.06.2000 року за результатами розгляду поданої підприємцем заяви № 107 від
31.05.2000 р. виконавчим комітетом Шумської міської ради  прийнято рішення № 155 „Про надання
дозволу  підприємцю ОСОБА_1 на встановлення
торгового контейнера на ринковій площі в м. Шумськ”.

-
актом технічної комісії від 28.12.2004р. мала архітектурна форма -торговий
павільйон підприємця ОСОБА_1 прийнято в експлуатацію;

-
згідно акту технічної комісії від 28.12.2004р., акту вибору та обстеження
земельної ділянки, передбаченої під встановлення торгового павільйону
підприємцю ОСОБА_1 в м. Шумськ по вул. Українській (ринкова площа) вбачається,
що торговий павільйон збудований та розміщений на території ринку, тобто на
земельній ділянці, яка належить на праві постійного користування відповідачу-2
і будівництво його здійснено на підставі рішення відповідача-1 № 155 від
06.06.2000 р.

Рішенням
Шумського районного суду від 18.09.2007р. за ОСОБА_1 визнано право власності на
торговий павільйон, що знаходиться за адресою м. Шумськ, Ринкова площа, 32 та
31.10.07р. Шумським  БТІ проведено
реєстрацію права власності на павільйон.

Оцінивши
подані докази в сукупності, суд вважає вимоги позивача безпідставними,
необґрунтованими, відтак, такими, що не підлягають до задоволення, виходячи з
такого:

Земельні
відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються
Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно
до них нормативно-правовими актами.

Вирішення
питань регулювання земельних відносин відноситься до виключної компетенції
міських Рад. Ці питання повинні вирішуватися Радою відповідно до вимог діючого
законодавства що регулюють земельні відносини в Україні. В Конституції України
записано, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані
діяти  тільки на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією і законами України (ст.
19 Конституції України).

Так,
стаття 12 Земельного кодексу України визначає повноваження сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить
розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.
Аналогічні положення містили норми ст.ст. 3-5 Земельного кодексу  України 1990 року.

Постановою
ЦК Компартії УРСР та Ради Міністрів СРСР від 26.02.1987 року № 265 ”Про заходи
по поліпшенню роботи колгоспних ринків” було визнано за доцільне, з метою  подальшого розвитку і поліпшення роботи
колгоспних ринків, а також, більш повного задоволення потреб населення в
продуктах харчування, передати безоплатно колгоспні ринки із відання Мінторгу у
відання організацій споживчої кооперації.

На
виконання даної постанови Постановою ЦК Компартії УРСР та Ради Міністрів
Української РСР від 14.04.1987 року № 124 ”Про заходи по поліпшенню роботи
колгоспних ринків” колгоспні ринки було передано з відання Міністерства
торгівлі УРСР у відання споживчої кооперації України.

Згідно
рішення виконкому Тернопільської обласної ради від 08.06.1987 року № 146 “Про
заходи по поліпшенню роботи колгоспних ринків” колгоспні ринки області були
передані у відання Тернопільській облспоживспілці.

Отже,
Шумське РайСТ як організація споживчої кооперації являлось власником ринку в м.
Шумськ в результаті безоплатної передачі колгоспного ринку на виконання
Постанови ЦК Комуністичної партії УРСР і Ради Міністрів Української РСР від
14.04.1987 р. № 124 “Про заходи по поліпшенню роботи колгоспних ринків”, що
підтверджується й рішенням Конституційного суду України від 11.11.2004 р. у
справі № 1-30/2004.

Як
вбачається з матеріалів справи, рішенням арбітражного суду Тернопільської
області від 03.09.1998 р. у справі № 1922-4 зобов'язано Шумську селищну раду
закріпити за Шумським районним споживчим товариством земельну ділянку в смт.
Шумськ по вул. Українська, на якій знаходиться ринок та видати державний акт на
право постійного користування нею. Дане рішення набрало законної сили і є
чинним.

На
виконання даного судового рішення та листа Шумського РайСТ № 220 від 16.12.1998
року Шумською селищною радою на другій сесії двадцять третього скликання
прийнято 18 грудня 1998 року рішення за № 18 “Про відміну рішення виконкому
селищної ради № 28 від 27.01.1995 року „Про затвердження реєстрації державного
акта на право постійного користування земельною ділянкою території
кооперативного ринку в селищі”, згідно якого скасовано рішення виконавчого
комітету селищної ради № 28 від 27.01.1995 р. та закріплено за
відповідачем-2 у даній справі земельну ділянку, площею 10108 м2 в
смт. Шумськ по вул. Українська № 52-Б на якій знаходиться ринок та видати
Державний акт на право постійного користування нею. Дане рішення селищної ради
також є чинним.

Згідно
рішення ІХ сесії Шумської міської ради ХХІІІ скликання № 33 від 29.09.2000р.
“Про розгляд матеріалів інвентаризації земельних ділянок ринку Шумського райСТ
по вул. Українська” Шумському РайСТ видано Державний акт на право постійного
користування землею в м. Шумськ,  вул.
Українська (торговий ринок), площею 1,1365 га серії ІІ-ТР № 000968 від
13.09.2001р., який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право
постійного користування землею за № 34. Дане рішення прийнято на підставі вимог
ст. 30 Земельного кодексу України від 18.12.1990 р. та з урахуванням рішення
другої сесії Шумської селищної ради Тернопільської області від 18 грудня 1998
року.

Згідно
статті 30 Земельного кодексу України 1990 р. та ч.2 ст.120 чинного Земельного
кодексу України, при передачі підприємствами, установами і організаціями будівель
та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об'єктами
до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться
зазначені будівлі та споруди.

Позивач
стверджує, що фактично користується відповідним торговим павільйоном з 2000
року, а земельною ділянкою, на якій знаходиться торговий павільйон, ще раніше.
На підтвердження таких доводів позивач посилається на рішення  Шумського районного суду від 18.09.2007 р. та
рішення Шумської  міської ради № 155 від
06.06.2000 р.

Статтею
125 Кодексу визначено підстави виникнення права користування земельною
ділянкою, а саме - одержання її користувачем документу, що посвідчує право
постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації.

Порядок
надання у постійне користування земельних ділянок юридичним особам та порядок
передачі земельних ділянок в оренду визначені ст.ст. 123,124 Земельного кодексу
України та ст. 16 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно
до зазначених правових норм юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної
ділянки, має звернутися з відповідним клопотанням до повноважного органу
виконавчої влади та органу місцевого самоврядування, додавши до цього
відповідні матеріали, передбачені ст. 151 Земельного Кодексу України. В свою чергу,
повноважний орган державної влади розглядає клопотання у місячний строк і дає
згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Частиною
5 ст. 116 ЗК України встановлено, що надання у користування земельної ділянки,
яка перебуває у власності або у
користуванні, провадиться лише після вилучення її в порядку
передбаченому Земельним кодексом України.

Матеріали
справи не містять відповідних доказів відмови від права постійного користування
земельною ділянкою Шумським районним споживчим товариством, інших доказів
відмови від права постійного користування в розумінні п. 3 ст. 142 ЗК України
суду надано не було, а тому слід вважати, Шумське РайСТ на момент розгляду
спору по суті належним землекористувачем.

Для
будівництва та розміщення малої архітектурної форми (контейнеру) на земельній
ділянці, яка належить на праві користування РайСТ, суб'єкту підприємницької
діяльності - фізичній особі ОСОБА_1 відповідно до вимог ч.5 ст.116 Земельного
кодексу України слід було провести процедуру вилучення земельної ділянки в
порядку, передбаченому ст. 149 Земельного кодексу, або припинення
землекористування при наявності добровільної відмови РайСТ від права
користування в порядку ст. 141 Земельного кодексу України. Проте, такий порядок
позивачем дотримано не було.

Окрім
того, слід зазначити, що відповідно до наявних у справі документів вбачається,
що площа торгового павільйону підприємця ОСОБА_1 складає 17,5 кв.м. Натомість,
позивач просить суд скасувати рішення міської ради та Державний акт на право
постійного користування землею від 13.09.2001 року повністю, що виданий
на земельну ділянку, площею 1,1365 га. При цьому, жодних обґрунтувань
яким чином оскаржуване рішення міськради щодо решти земельної ділянки впливає
та порушує права й охоронювані законом інтереси підприємця, не навів.

Посилання
позивача на приписи статті 31 ЗК у редакції 1990 р., згідно з якою вилучення
(викуп) земельних ділянок з метою передачі їх у власність або надання у
користування громадянам, підприємствам, установам і організаціям провадиться за
згодою власників землі і землекористувачів на підставі рішення Верховної ради
України, місцевих Рад народних депутатів та твердження про те, що підприємцем
не подавалася заява до Шумської міської ради про припинення права користування
земельною ділянкою, що розміщена під торговим павільйоном, суд вважає
помилковим, оскільки в процесі судового розгляду з'ясовано, що на момент
прийняття спірного рішення земельна ділянка не була надана в користування
позивачу у справі, а відтак, і жодних погоджень підприємець не повинен був
надавати, оскільки не був землекористувачем земельної ділянки в силу закону
(ст. 5 Закону України „Про плату за землю, ст. 6 Закону України „Про оренду
землі”, ст. 125 ЗК України).

Позивачем
не представлено будь-яких письмових доказів, на підтвердження права власності
на торговий павільйон та права землекористування земельною ділянкою, як-от:
договору оренди землі з його державною реєстрацією, як на момент звернення з
позовом так і на день вирішення спору по суті; доказів сплати земельного податку;
свідоцтва про право власності та павільйон, акту на право користування чи
власності на землю; доказів, які б свідчили про вилучення у встановленому
законом порядку спірної земельної ділянки на торговому ринку у відповідача-2 та
передачі її органом місцевого самоврядування згідно рішення позивачу у справі,
тощо.

Зібраними
по справі доказами спростовуються доводи позивача з приводу того, що
оскаржуване рішення № 33 прийнято пізніше, однак, без урахування прийнятого
міською радою рішення № 155 від 06.06.2000 р., яким надано підприємцю ОСОБА_1
дозвіл на встановлення торгового контейнера на ринковій площі в м. Шумськ”,
адже земельну ділянку під торговий ринок по вул.. Українська в м. Шумськ
закріплено за відповідачем-2 згідно рішення № 18 від 18.12.1998 року,
котре в свою чергу, прийнято на виконання рішення арбітражного суду
Тернопільської області № 1922-4 від 03.09.1998 року.

Крім
того, слід зауважити, що рішення № 155 від 06.06.2000 р., на яке посилається
позивач у справі, скасовано постановою господарського суду Тернопільської
області від 01 лютого 2008 року (справа № 13/149-4876).

Також
ухвалою Шумського районного суду від 18.04.2008 року, прийнятою за результатами
перегляду рішення Шумського районного суду від 18.09.2007 р. за нововиявленими
обставинами, скасовано рішення про визнання права власності на торговий
павільйон за гр. ОСОБА_1 АДРЕСА_1

Таким
чином, на день прийняття рішення позивач не надав суду належних доказів, які б
свідчили про правомірність користування ним земельною ділянкою та торговим кіоском
на Ринковій площі в м. Шумськ.

Інші
твердження позивача також не заслуговують на увагу суду, оскільки фактично
стосуються процедури оформлення прийнятого на сесії міської ради спірного
рішення.

Таким
чином, на підставі всебічного досліджених та встановлених судом обставин
справи, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є правомірним, прийнятим
згідно чинного законодавства, тому підстави для його скасування відсутні.
Доводи позивача є такими, що не підтверджені документально у відповідності до вимог
ст.ст.33-34 ГПК України, відтак, у задоволенні позову слід відмовити з підстав,
що наведені у позові.

Окрім
того, суд припиняє провадження у справі в частині визнання недійсним Державного
акту на право постійного користування землею, серії ІІ-ТР № 000968 від
13.09.2001р. з тих підстав, що поданий позивачем позов в цій частині вимог не
підлягає розгляду в господарських судах України, так як Державний акт на право
постійного користування землею не є правовстановлюючим документом, а виданий
лише на підставі та на виконання рішення Шумської міської ради № 33 від
29.09.2000 року. Така ж правова позиція викладена в п. 5 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України № 01-8/164 від 18.03.2008 року „Про деякі
питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007 році”.

Державне
мито та інші судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України та Декрету Кабінету
Міністрів "Про державне мито", покладаються на позивача у справі.

На
підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 42 -47, 22,
32, 33, 34, 43, 49, п. 1 ст. 80, 811, 82, 84, 85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1.          В задоволенні позовних вимог в частині
скасування рішення сесії Шумської міської ради № 33 від 29.09.2000 р. «Про
розгляд матеріалів інвентаризації земельних ділянок ринку Шумського РайСТ по
вул. Українська” - відмовити.

2.          В частині позовних вимог про
скасування Державного акту серії ІІ-ТР № 000968 на право постійного
користування землею, виданого Шумському РайСТ 13 вересня 2001 року -припинити
провадження у справі.

На
рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право
подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з
дня підписання рішення "_26_" травня___ 2008 року через місцевий
господарський суд.

Суддя
Н.О. Андрусик