ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

25.03.08
Справа  № 26/207

Львівський
апеляційний господарський суд у складі суддів:

головуючий
суддя
Бонк Т. Б.

судді
Бойко С. М.

Марко Р. І.

при
секретарі Гунька О.
П.

за
участю представників сторін:

від
позивача (скаржника) -не
з'явився

від
відповідача -Янків
І. М. -представник

розглянувши
апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Львів б/н від 10.09.2007
р.

на
рішення Господарського
суду Львівської області від 09.07.2007 р.

у
справі № 26/207

за
позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Львів

до
відповідача ТзОВ
«Золочівагро», с. Ясенівці Золочівського району Львівської області

про
відшкодування майнової шкоди в розмірі 56 339, 40 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду
Львівської області від 09.07.2007 р. у справі № 26/207 відмовлено у задоволеннв
позову СПД-ФО ОСОБА_1 до ТзОВ «Золочівагро»про відшкодування майнової шкоди в
сумі 56 339, 40 грн.

Рішення суду мотивоване недоведеністю
вини працівників відповідача та причинного зв'язку між діями працівників
відповідача та заподіяною шкодою.

У своїй апеляційній скарзі позивач
просить дане рішення скасувати та прийняти нове, яким задоволити позов, посилаючись
на те, що немаючи дозволу власника на заволодіння автомобілем та не володіючи
ним на законних підставах, працівники охорони ТзОВ «Золочівагро»заволоділи
автомобілем, належним на праві власності СПД-ФО ОСОБА_1, протиправно, а
оскільки автомобіль захоплено працівниками відповідача в технічно справному
стані, то відшкодування вартості відновлювального ремонту, на думку апелянта,
слід покласти на відповідача. Крім цього, скаржник вважає, що витрати на
проведення експертизи, вартість нестачі цегли, неодержані доходи (упущена
вигода) також підлягають відшкодуванню.

У
відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення, мотивуючи свої вимоги тим, що автомобіль на
прохання ОСОБА_1 було відбуксовано на територію колишнього ТзОВ «Громада», с.
Словіта, яка використовується Фермерським господарством «Якторів», що
підтверджується листом ФГ «Якторів»№ 15 від 02.07.2007 р. При цьому, відповідач
вказує, що станом на день подання відзиву, судового рішення, яке встановлювало
б факт злочинних дій працівників ТзОВ «Золочівагро»щодо ОСОБА_1 немає.

Розглянувши
наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які
містяться в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, заслухавши пояснення представника
відповідача у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Відповідно
до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної
особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно
ч. 1 ст. 1172 цього ж кодексу, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових)

обов'язків.

Матеріалами
даної справи підтверджено, що автомобіль марки КАМАЗ 5320, НОМЕР_1, з
25.11.2006 р. знаходилась на території ТзОВ «Громада», с. Словіта Золочівського
району Львівської області.

У
матеріалах справи міститься Лист Головного управління МВС України у Львівській
області від 29.03.2007 р. № 5/162Б, в якому зазначено, що в діях працівників
ТзОВ «Золочівагро»вбачається самоправство (ст. 356 КК України).

Однак,
відповідно до ст. 27 КПК України, справа про злочин, передбачений ст. 356 КК
України, порушується суддею за скаргою потерпілого. Проте, позивачем
(потерпілим) не подано ні суду першої, ні апеляційної інстанцій доказів
звернення з такою скаргою до суду.

Відповідно
до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину
і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в
законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не
зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Згідно
з положеннями глави 82 ЦК України, підставою відшкодування шкоди внаслідок
неправомірних дій іншої особи є наявність в її діях вини.

Як
вже зазначалося вище, позивач не надав суду доказів наявності вини в діях
працівників відповідача, а також причинно-наслідкового зв'язку між такими діями
та заподіяною шкодою.

У
матеріалах даної справи міститься лист Фермерського господарства «Якторів»№ 15
від 02.07.2007 р., де зазначено, що автомашина марки КАМАЗ, НОМЕР_1 та причіп,
НОМЕР_2, 25.11.2006 р. були відбуксовані на прохання ОСОБА_1 на територію
колишнього ТзОВ «Громада», с. Словіта, яка використовується ФГ «Якторів».

Згідно
п. 1 висновку спеціаліста експертного автотоварознавчого дослідження № 207 від
27.04.2007 р., пошкодження транспортного засобу КАМАЗ 35320, НОМЕР_1, завдані
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Однак, як вірно зазначив суд першої
інстанції, доказів керування вказаним автомобілем працівниками відповідача під
час ДТП позивачем не надано.

Також
позивачем не надано суду доказів, які свідчили б про заволодіння працівниками
відповідача цеглою в кількості 1 600 штук на суму 800 грн.

Враховуючи
неподання вищезазначених доказів, а також недоведеність причинно-наслідкового
зв'язку між діями працівників ТзОВ «Золочівагро»та розміром збитків,
апеляційний суд дійшов висновку, що неодержані доходи (упущена вигода), згідно
договорів від 01.03.2007 р. і 09.01.2006 р., також не знаходиться у зв'язку з
діями працівників відповідача.

Відповідно
до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи
наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду
першої інстанції прийняте з врахування всіх обставин справи та з дотриманням
норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи
скасування.

Відповідно
до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Керуючись
ст.ст. 89, 91, 99, 101 -105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду
Львівської області від 09.07.2007 р. у справі № 26/207 залишити без змін,
апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльноств -фізичної особи ОСОБА_1,
м. Львів -без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи повернути на адресу
місцевого господарського суду;

Головуючий
суддя
Бонк Т. Б.

Суддя
Бойко С. М.

Суддя
Марко Р. І.