ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2008 р.

№ 12/41-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. –головуючого,

Михайлюка М.В.,

Мележик Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" на рішення Господарського суду Вінницької області від 12 травня 2008 року у справі № 12/41-08 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2", Вінницька область, до Вінницького обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Вінницяводоканал", м. Вінниця, про стягнення 550 971,41 грн.,

за участю представників сторін:

позивача –ВАТ "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" –Олійник Ю.Ю. (дов. № 100 від 05.08.2008 р.); Олійник Р.О. (дов. № 101 від 05.08.2008 р.);

відповідача –Вінницьке обласне комунальне виробниче підприємство водопровідно-каналізаційне господарство "Вінницяводоканал" – Швидюк Є.О. (дов. № 1/981 від 27.02.2008 р.);

встановив:

У березні 2008 року позивач –Відкрите акціонерне товариство "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" пред’явив у господарському суді позов до відповідача –Вінницького обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Вінницяводоканал" про стягнення 550 971,41 грн.

Вказував, що з 20 січня 2005 року по 1 грудня 2006 року, у якості передплати по договору № 93 від 31 грудня 2003 року, перерахував відповідачеві грошові кошти в сумі 550 971,41 грн.

Посилаючись на ту обставину, що договір, на який зроблено посилання при перерахуванні коштів Вінницькому обласному комунальному виробничому підприємству водопровідно-каналізаційного господарства "Вінницяводоканал" не був укладений між сторонами, позивач просив стягнути з відповідача перераховану суму платежу, що складає 550 971,41 грн. та судові витрати.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 12 травня 2008 року (суддя М. Кожухар), у задоволені позову відмовлено.

Рішення мотивоване посиланнями на набуття відповідачем отриманих від позивача коштів в сумі 550 971,41 грн. на виконання умов укладеного між ними договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 93 від 9 лютого 2001 року та відсутності підстав до застосування правових наслідків, що передбачені ст. 1212 ЦК України.

В апеляційному порядку рішення місцевого суду не оскаржувалося.

У касаційній скарзі ВАТ "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2", посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, а саме: ст.ст. 1, 13, 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 153 ЦК УРСР, –просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого суду відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли з укладеного між сторонами договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 93 від 9 лютого 2001 року, згідно умов якого відповідач (виконавець), як виробник послуг з водопостачання та водовідведення відпускає питну воду з комунального водопроводу позивачу (замовнику) та приймає від останнього в комунальну каналізаційну мережу господарчо-побутові стоки та зливну воду. Замовник здійснює оплату послуг згідно з діючими Правилами користування мережами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України.

Згідно з п. 6.1 договору термін його дії – один рік. Якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення, він продовжується на наступний рік.

Доказів внесення у встановленому п. 6.1 договору порядку пропозицій щодо внесення змін або доповнень та щодо припинення договору суду сторонами не надано.

Згідно статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України (Послуги. Загальні положення) можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов’язання.

Під час розгляду справи судом встановлено, що з 29 січня 2005 року по 1 грудня 2006 року позивачем перераховано відповідачеві грошові кошти в сумі 550 971,41 грн. у якості оплати за отримані послуги по договору № 93 від 9 лютого 2001 року.

На виконання умов договору відповідачем, за вказаний період, надано позивачу послуги з водопостачання та водовідведення. Факт оплати послуг підтверджується маршрутними листами в яких відображено показники лічильників.

У виписках банку у якості підстави перерахування позивачем на рахунок відповідача коштів значиться: “Плата за воду згідно договору № 93 від 31 грудня 2003 року”.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов не допускається.

Приймаючи рішення у даній справі про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 550 971,41 грн. перерахованої суми платежу, судом першої інстанції, встановлено, що між сторонами мають місце непереривні довготривалі господарські відносини щодо надання та користування послугами з водопостачання та водовідведення відповідно до умов договору № 93 від 9 лютого 2001 року. Позивач отримував послуги з водопостачання та водовідведення, які оплачував відповідно до показників лічильників та отриманих рахунків.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача, місцевий господарський суд повно та всебічно дослідив всі суттєві обставини даної справи, правильно встановив, і виходив з того, що грошові кошти в сумі 550 971,41 грн. перераховані позивачем відповідачеві на виконання умов укладеного між ними договору № 93 від 9 лютого 2001 року про надання послуг з водопостачання та водовідведення, тому підстави до застосування правових наслідків, що передбачені ст. 1212 ЦК України відсутні.

Дані висновки суду відповідають вимогам закону, встановленим судом обставинам та грунтуються на матеріалах справи.

Так, згідно положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов’язана повернути потерпілому це майно.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перераховуючи відповідачеві грошові кошти у вигляді передоплати передбачених договором робіт, а відповідач, виконуючи роботи по виготовленню науково-технічної продукції, діяли в межах своїх прав і обов’язків, визначених договором.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, висновок місцевого господарського суду про те, що позивачем не доведено набуття або збереження відповідачем грошових коштів без достатньої правової підстави, ґрунтується на матеріалах справи та встановлених обставинах і відповідає вимогам закону.

Разом з тим, судом встановлено, що 20 вересня 2007 року Господарським судом Вінницької області розглянуто справу № 4/276-07 за позовом ВАТ "Вінницький комбінат хлібопродуктів" до Вінницького обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Вінницяводоканал" про визнання недійсним договору № 93 від 9 лютого 2001 року, як підписаного не уповноваженою особою. Суд, встановивши, що даний договір між сторонами укладено, товариством схвалено і сторонами виконується, у задоволенні позову відмовив.

Також, 15 січня 2008 року Господарським судом Вінницької області розглянуто справу № 4/5-08 за позовом ВАТ “Вінницький комбінат хлібопродуктів” до Вінницького обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Вінницяводоканал" про визнання відсутності прав за договором № 93 від 9 лютого 2001 року, який підписано не уповноваженою особою. Рішенням суду у задоволенні позову відмовлено, оскільки договір між сторонами укладено та виконувався відповідно до досягнутих домовленостей.

Доводи касаційної скарги про те, що спірний договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 93 є неукладеним, оскільки сторонами у належній формі не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору даного виду на увагу не заслуговують, оскільки ці твердження спростовуються встановленими судами обставинами справи, зокрема, рішеннями Господарського суду Вінницької області у справах № 4/276-07 та № 4/5-08.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 12 травня 2008 року у справі № 12/41-08 залишити без змін.

Головуючий:

Н. Дунаєвська

Судді:

М. Михайлюк

Н. Мележик