ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2008 р. Справа № 9/380-АП-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу

за позовом Комунального підприємства радгосп-завод "Янтарний"

до Державної податкової інспекції у м.Херсоні

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 17.01.2008 р. № /0, № /0, № /0

за участі представників сторін:

позивача –Неділько В.Г.,

відповідача –Тосік Н.І.,

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Ребристої С.В. порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 3 липня 2008 року. В подальшому розпорядженням голови господарського суду Херсонської області від 18 червня 2008 року № 179 справа передана на розгляд судді Закуріну М.К., яким прийнята до свого провадження.

Безпосередньо позовні вимоги ґрунтуються на пропуску відповідачем встановленого законом 1095-денного строку для можливого нарахування штрафних санкцій та стягнення узгодженої суми податкового зобов’язання, який визначений положеннями пункту 15.2. статті 15 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на законність прийнятих рішень, оскільки, на його думку, положення пункту 15.2. статті 15 названого Закону не розповсюджуються на строки нарахування штрафних санкцій, оскільки строк давності застосовується лише податкових зобов’язань до яких штраф не віднесено.

Крім викладеного з матеріалів справи слідує, що 10 січня 2008 року державною податковою інспекцією у м. Херсоні проведено перевірку повноти та своєчасності внесення до бюджету податку на додану вартість комунальним підприємством радгосп-заводом „Янтарний”, за результатами якої складено відповідний акт перевірки № 32/15-2/00413481 від 10.01.2008 р.

Під час цієї перевірки відповідачем встановлено, що позивачем в порушення підпункту 5.3.1. пункту 5.3. статті 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” не сплачено податок на додану вартість в сумі 64593,12 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем відносно позивача прийняті податкові повідомлення-рішення від 17.01.2008 р. № /0, № /0, № /0 про нарахування штрафних санкцій відповідно в розмірі 2029,70 грн, 3854,54 грн та 7317,40 грн.

Згідно до акту перевірки та доданого до нього розрахунку штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податку на додану вартість відповідачем нараховані штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов’язання на підставі пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Так, відповідно до пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 названого Закону у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов’язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу. Платник податків сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів відповідно до загального строку затримки незалежно від того, чи були застосовані штрафи, визначені у пп. 17.1.1 - 17.1.6 цього пункту, чи ні.

Підпунктом 15.1.1. пункту 15.1. статті 15 того ж Закону за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов’язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов’язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

За таких обставин суд погоджується з позицією відповідача про те, що визначений пп. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 вказаного Закону термін давності стосується лише податкових зобов’язань, які визначаються ДПІ у випадках, передбачених пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4. Норма вище зазначених підпунктів не передбачає застосування строку давності 1095 днів у разі нарахування штрафних санкцій по пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 вищевказаного Закону за порушення граничних термінів сплати узгоджених сум податкових зобов’язань.

Розуміючи формально не визнану прецедентність права на Україні, та все ж приймаючи до уваги: що різна судова практика застосування одних і тих же нормативних актів у аналогічних справах є підставою за статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України для перегляду Верховним Судом України постанов Вищого адміністративного суду України; прецедентною є практика Європейського суду з прав людини, а за статтею 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права; судом констатується, що застосування одних і тих же нормативних актів у аналогічних справах має бути однаковим - правильним. А саме, розуміння у цій справі змісту нормативних актів щодо незастосування строку давності 1095 днів у разі нарахування штрафних санкцій по пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 вищевказаного Закону за порушення граничних термінів сплати узгоджених сум податкових зобов’язань співпадає з таким же їх застосуванням, Вищим адміністративним судом України, викладеним в конкретній справі, відповідно до ухвали від 11 квітня 2007 року, копія якої додана до матеріалів справи.

На підставі зазначеного суд доходить висновку про правомірність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, спірні рішення відповідають діючому законодавству, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв’язку з чим сплачений позивачем судовий збір відноситься на нього.

На підставі зазначених правових норм й керуючись статтями 158-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,

п о с т а н о в и в :

1.В задоволенні позовних вимог відмовити.

2.Роз’яснити сторонам, що дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але скарга не подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо вона подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата підпису постанови –14 липня 2008 року

Суддя М.К. Закурін