ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2008 р.

№ 8/5310

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Остапенка М.І.

суддів :

Борденюк Є.М., Харченка В.М.

розглянувши касаційну скаргу

Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України"

на постанову

Житомирського апеляційного господарського суду від 15.04.2008р.

у справі за позовом

Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України"

до

ВАТ "Хмельницькгаз"

про

стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

у липні 2007 року, Дочірня компанія "Газ України" НАК "Нафтогаз України" звернулась до господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з ВАТ "Хмельницькгаз" 20 893 грн. заборгованості з орендної плати за договором оренди № 8 від 03.04.2000р., 1 693, 53 грн. пені, 4 880, 72 грн. на відшкодування втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції, 1 218 грн. відсотків, а всього 28 686, 15 грн.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 31.10.2007р. у задоволенні позову відмовлено.

За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку, постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 15.04.2008 року рішення господарського суду першої інстанції залишене без змін, а апеляційна скарга позивача без задоволення.

Прийняті у справі судові рішення оскаржено у касаційному порядку й ухвалою Вищого господарського суду України від 17.06.2008 року, порушено касаційне провадження у справі за касаційною скаргою позивача, у якій він посилається на неправильну правову оцінку судом апеляційної інстанції обставин справи, помилковість висновків про відсутність заборгованості з орендних платежів і просить рішення господарського суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського суду скасувати, постановивши нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Із наявних у справі матеріалів вбачається, що за умовами договору № 8 від 10.04.2000р., по акту від 03.04.2000р. відповідачу передавались в оренду матеріальні цінності строком на один рік.

Проте, листом від 03.10.2000р. відповідач повідомив орендодавця про повернення орендованого майна , на що останній дав згоду.

Листом від 19.10.2000р. за № 174, орендодавець повідомив орендаря про свою згоду отримати орендоване майно.

Частину орендованого майна позивач отримав по акту від 31.10.2000р., а щодо решти, то листом від 15.11.2000р. за № 178 просив відповідача прийняти його на відповідальне зберігання.

Зазначені обставини свідчать про дострокове припинення орендних відносин у 2000 році, а тому, при такому положенні, господарські суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано постановили про відмову у стягненні орендної плати за 2004 –2007 роки і підстав для скасування рішення господарського суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду за наведених у касаційній скарзі мотивів, судова колегія не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 15.04.2008 року –без змін.

Головуючий М.І. Остапенко

Судді                                                                        Є.М.Борденюк

В.М. Харченко