ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2008 року Справа № 1/334-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Лисенко О.М. (зміни у складі колегії суддів на підставі розпорядження від 09.06.2008р. № 282)

при секретарі: Геворгян Е.М.

за участю представників сторін:

позивача –не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (ухвала від 04.06.2008р.);

відповідача –Бойко Олексій Петрович, начальник юридичного відділу, дов. № 1 від 02.01.2008р.;

третя особа –не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні          апеляційні скарги дочірньої компанії “Укргазвидобування” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” в особі газопромислового управління “Шебелинкагазвидобування”, смт.Червоний Донець Харківської області та відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Дніпропетровськгаз”, м.Дніпропетровськ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2007 року

у справі № 1/334-07

за позовом дочірньої компанії “Укргазвидобування” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” в особі газопромислового управління “Шебелинкагазвидобування”, Харківська область, Балаклійський район, смт.Червоний Донець

до відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Дніпропетровськгаз”, м.Дніпропетровськ

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору –товариство з обмеженою відповідальністю “Міжрегіональна юридична група”, м.Київ

про визнання мирової угоди недійсною

За згодою представників сторін, присутніх в судовому засіданні, було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2007р. (суддя Рудь І.А.) по справі № 1/334-07 за позовом дочірньої компанії “Укргазвидобування” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” в особі газопромислового управління “Шебелинкагазвидобування”, смт.Червоний Донець Харківської області (далі –ДК “Укргазвидобування” НАК “Нафтогаз України” в особі газопромислового управління “Шебелинкагазвидобування”) до відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Дніпропетровськгаз”, м.Дніпропетровськ (далі –ВАТ “Дніпропетровськгаз”) за участю третьої особи –товариство з обмеженою відповідальністю “Міжрегіональна юридична група” (далі ТОВ “Міжрегіональна юридична група”) про визнання мирової угоди недійсною позов було задоволено частково; визнано недійсною мирову угоду про порядок виконання боржником рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2002р. по справі № 1/66 на підставі виконавчого документу –наказу від 25.03.2002р. по справі № 1/66, укладену 03.08.2004р. з ВАТ “Дніпропетровськгаз”; в решті позовних вимог провадження у справі –припинено; стягнено з відповідача на користь позивача 42 грн. 50 коп. витрат по держмиту, 59 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням господарського суду його оскаржив в апеляційному порядку позивач по справі –ДК “Укргазвидобування” НАК “Нафтогаз України” в особі газопромислового управління “Шебелинкагазвидобування”, оскаржує рішення в частині припинення провадження по справі, посилається на його невідповідність нормам процесуального права, також посилається на невідповідність висновків, викладених в рішенні, обставинам та матеріалам справи, зокрема:

- господарським судом порушено вимоги ст.ст.11, 16, 202, 215, 216 ЦК України; господарським судом безпідставно не дано оцінки заяві стягувача, як правочину, який можливо визнати недійсним;

- господарським судом порушено вимоги ст.80 ГПК України, оскільки перелік підстав припинення провадження у справі є вичерпним.

Також рішення господарського суду оскаржує відповідач по справі –ВАТ “Дніпропетровськгаз” в частині визнання недійсною мирової угоди, посилається на невідповідність рішення господарського суду нормам процесуального права, на неповне з’ясування обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, зокрема:

- господарським судом не взято до уваги факт виконання сторонами повністю мирової угоди, яку було підписано від імені позивача уповноваженою особою згідно довіреності;

- господарським судом порушено ч.2 ст.35 ГПК України щодо фактів, встановлених ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2007р. по справі № 28/41-07 (1/66).

Третя особа –ТОВ “Міжрегіональна юридична група”, м.Київ відзив на апеляційну скаргу не надала, правом, передбаченим ст.96 ГПК України, не скористалась, як не скористалась правом участі в судовому засіданні (ст.22 ГПК України), про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (поштові повідомлення про вручення ухвал суду апеляційної інстанції (а.с.150-151, т.1, а.с.17, т.2).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення присутніх представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід скасувати в частині позовних вимог щодо визнання недійсною мирової угоди, в задоволенні позову в цій частині вимог –відмовити, виходячи з наступних підстав.

13.03.2002р. господарським судом Дніпропетровської області по справі № 1/66 було прийнято рішення, відповідно до якого з відповідача на користь позивача по цій справі було стягнуто 355 047 грн. 85 коп. боргу, 1700 грн. витрат по держмиту (а.с.15, т.1). Рішення господарського суду від 13.03.2002р. по справі № 1/66 набуло законної сили, що не спростовується жодною із сторін в ході розгляду справи відповідними доказами згідно зі ст.ст.32, 33, 36 ГПК України. На виконання цього судового рішення було видано наказ 25.03.2002р.

23.12.2004р. ухвалою господарського суду Дніпропетровської області по справі № 1/66 було відмовлено в задоволенні заяви сторін по справі про затвердження мирової угоди від 03.08.2004р., оскільки, як зазначено в ухвалі господарського суду Дніпропетровської області, з тексту мирової угоди не вбачається факт її затвердження керівництвом ДК “Укргазвидобування”, тоді як від зазначеної юридичної особи мирову угоду було підписано представником на підставі довіреності, яка передбачає необхідність подальшого затвердження мирових угод (а.с.14, т.1).

Як вбачається з матеріалів справи, 03.08.2004р. між ДК “Укргазвидобування” НАК “Нафтогаз України” в особі газопромислового управління “Шебелинкагазвидобування” та ВАТ “Дніпропетровськгаз” було укладено мирову угоду щодо порядку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2002р. по справі № 1/66. З преамбули мирової угоди вбачається, що від імені позивача –ДК “Укргазвидобування” НАК “Нафтогаз України” в особі газопромислового управління “Шебелинкагазвидобування” її підписано Харченко Д.Ю. на підставі довіреності від 10.12.2003р. без номеру (а.с.11, т.1).

Довіреність від 10.12.2003р. видана ДК “Укргазвидобування” НАК “Нафтогаз України” в особі газопромислового управління “Шебелинкагазвидобування” на представництво інтересів ДК “Укргазвидобування” НАК “Нафтогаз України” в особі газопромислового управління “Шебелинкагазвидобування” у правовідносинах з усіма державними та судовими органами, підприємствами та ін. з правом укладати від імені ДК “Укргазвидобування” НАК “Нафтогаз України” в особі газопромислового управління “Шебелинкагазвидобування” мирові угоди на будь-якій стадії судового процесу з наступним затвердженням в ДК “Укргазвидобування” (а.с.12, т.1).

Пунктами 1, 2 мирової угоди від 03.08.2004р. сторони передбачили, що рішення господарського суду по справі № 1/66 відповідач виконує шляхом видачі простого векселя № 2007 номіналом 856 816 грн. 85 коп., строком платежу за пред’явленням; після цього рішення господарського суду від 13.03.2002р. по справі № 1/66 вважається виконаним в повному обсязі (а.с.11, т.1).

25.11.2004р. позивач по справі звернувся до ВДВС Жовтневого районного управління юстиції м.Дніпропетровська з заявою про закінчення виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду від 25.03.2002р. по справі № 1/66 з посиланням на ст.37 Закону України “про виконавче провадження”. При цьому будь-які посилання на мирову угоду від 03.08.2004р. зазначена заява не містить, а стягувач згідно цієї заяви просив закінчити виконавче провадження лише за своєю заявою (а.с.13, т.1).

25.11.2004р. ВДВС Жовтневого районного управління юстиції м.Дніпропетровська було прийнято постанову № В-11-371/04 про закінчення виконавчого провадження по наказу № 1/66, оскільки, як зазначено в постанові від стягувача надійшла заява про закінчення виконавчого провадження (а.с.22, т.1).

Докази визнання незаконною (недійсною) в встановленому законом порядку вищевказаної постанови ВДВС Жовтневого РУЮ м.Дніпропетровська відсутні в матеріалах справи, не надавались жодною із сторін в ході розгляду цієї справи в судах обох інстанцій.

Натомість, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2006р. по справі № 1/66 (2002) в задоволенні скарги в порядку ст.121-2 ГПК України позивачу було відмовлено (а.с.23, т.1). Після скасування зазначеної ухвали в касаційному порядку постановою Вищого господарського суду України від 22.11.2006р. (а.с.25-27, т.1), ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2007р. по справі № 28/41-07 (1-66) також було відмовлено позивачу в задоволенні скарги на дії ВДВС в порядку ст.121-2 ГПК України (а.с.28, т.1, а.с.44-45, т.1). Ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2007р. набрала законної сили, що не спростовується сторонами в ході розгляду справи будь-якими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що оспорювана угода була виконана сторонами, що підтверджується актом приймання-передачі векселів від 03.08.2004р. про передачу простого векселю № 2007 за мировою угодою від 03.08.2004р.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, в якості норм матеріального права її мотивовано ст.ст.203, 215, 216, 241 ЦК України (а.с.3, т.1). Відповідно до ст.22 ГПК України в ході розгляду справи в суді першої інстанції, позивачем не було змінено правове обґрунтування позовних вимог.

У відповідності до ч.2 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частиною 2 ст.207 ЦК України регламентовано, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ст.241 ЦК України Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Отже, позивач зазначає, що оскільки докази наступного схвалення мирової угоди особою, яку представляють, відсутні, то мирова угода від 03.08.2004р. є недійсною на підставі ст.241 ЦК України, як така, що укладена з перевищенням повноважень представника позивача.

Аналізуючи умови оскаржуваної угоди, зміст довіреності від 10.12.2003р. (а.с.11-12, т.1) слід зазначити, що представник Харченко Д.Ю. діяв в межах своїх повноважень, передбачених вищевказаною довіреністю. Отже, представник позивача підписав договір без порушення наданих йому повноважень, докази протилежного відсутні в матеріалах справи, не надавались позивачем відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України судам обох інстанцій при розгляді справи, тому лише факт не затвердження договору після його підписання не може бути підставою для визнання угоди недійсною.

За цих обставин в задоволенні позову в чатсині вимог про визнання мирової угоди недійсною саме з підстав, наведених позивачем, тобто як укладеної з перевищенням повноважень представником позивача слід відмовити.

Щодо вимог про визнання недійсною заяви позивача від 06.08.2004р. про закінчення виконавчого провадження, то слід зазначити: по-перше, що будь-яка заява датована 06.08.2004р., яка містила прохання до ВДВС Жовтневого РУЮ м.Дніпропетровська про закінчення виконавчого провадження відсутня в матеріалах справи; по-друге, заява, додана в якості додатку до позовної заяви (а.с.4, 13, т.1) взагалі не містить дати та номеру вихідної кореспонденції, крім цього, ні зазначена заява (а.с.13, т.1), ні постанова від 25.11.2004р. (а.с.22, т.1) не містять взагалі будь-яких посилань на факт укладення між “боржником” та “стягувачем” мирової угоди від 03.08.2004р., тобто неможливо погодитись з доводами позивача, що заява про закінчення виконавчого провадження (а.с.13, т.1) є наслідком укладення саме мирової угоди від 03.08.2004р. в розумінні ст.216 ЦК України.

Одночасно слід зазначити, що заява “стягувача” про закінчення виконавчого провадження не є актом ненормативного характеру або право чином в розумінні глави 16 Цивільного кодексу України, тому господарський суд дійшов правильного висновку щодо припинення провадження у справі в цій частині вимог з посиланням на п.1 ч.1 ст.80, ст.12 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу дочірньої компанії “Укргазвидобування” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” в особі газопромислового управління “Шебелинкагазвидобування”, смт.Червоний Донець Харківської області –залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Дніпропетровськгаз”, м.Дніпропетровськ –задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2007р. по справі № 1/334-07 в частині визнання недійсною мирової угоди від 03.08.2004р.–скасувати; в позові відмовити. В решті рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2007р. по справі № 1/334-07 –залишити без змін.

Головуючий                     О.М. Виноградник

Судді                     О.В. Джихур

О.М.Лисенко