ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2008 р.

№ 26/65-05-1862

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т. Дроботової - головуючого

Н. Волковицької

Л. Рогач

за участю представників:

прокуратури

скаржника

Івченко О.А. –старший прокурор Генеральної прокуратури України

Торкай Л.М. –довіреність від 28.08.2007 р.

позивача

Головко О.В. –довіреність від 04.03.2008 р.

відповідача

не з’явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційне подання

та

касаційну скаргу

Заступника прокурора Одеської області

Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" філія –Одеське обласне управління

на рішення

від 01.04.2005 р. господарського суду Одеської області

у справі

№ 26/65-05-1862 господарського суду Одеської області

за позовом

Німецько –Українського спільного підприємства "Ява" у вигляді ТОВ

до

Білгород-Дністровського відділення ВАТ "Державний ощадний банк України"

про

стягнення упущеної вигоди, та збитків нанесених ділової репутації позивача

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2005 р. Німецько –Українського СП "Ява" у вигляді ТОВ звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Білгород-Дністровського відділення ВАТ "Державний ощадний банк України" про стягнення упущеної вигоди у сумі 2 000 000 грн. та збитків нанесених діловій репутації позивача у сумі 1 000 000 грн., посилаючись на приписи статей 22, 23, 525, 611, 623, 838, 1166, 1167 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 01.04.2005 р. (суддя Никифорчук М.І.) позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а саме стягнуто з Білгород-Дністровського відділення ВАТ "Державний ощадний банк України" на користь Німецько –Українського спільного підприємства "Ява" у вигляді ТОВ упущену вигоду в сумі 2 000 000 грн. та збитки нанесені діловій репутації позивача у сумі 1 000 000 грн., з огляду на обґрунтованість позовних вимог.

Заступник прокурора Одеської області подав до Вищого господарського суду України касаційне подання, в якому просить рішення у справі скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи доводи касаційного подання порушенням судом норм матеріального права.

Прокурор у поданні, зокрема, зазначає, що судом порушено приписи статті 21 Господарського процесуального кодексу України, частини 2 статті 80 та статтю 95 Цивільного кодексу України, оскільки філія - Білгород-Дністровського відділення ВАТ "Державний ощадний банк України" не є юридичною особою та не наділена цивільною правоздатністю, а тому не може бути стороною у справі.

Крім того, як вважає прокурор, судом порушено вимоги статей 64, 65, 77 Господарського процесуального кодексу України, оскільки справу розглянуто за відсутністю відповідача, не повідомленого належним чином про місце засіданні суду, докази направлення судом процесуальних документів відповідачу в матеріалах справи відсутні.

ВАТ "Державний ощадний банк України" філія –Одеське обласне управління також подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду України від 01.04.2005 р. та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Скаржник, зокрема, зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано статті 22, 23, 1166, 1167 цивільного кодексу України, оскільки для покладення відповідальності на заподіяння майнової та моральної шкоди, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди, протиправність дій, причинний зв'язок та вина, проте, наявність в діях ВАТ "Ощадбанк" ознак протиправності не доведено.

У відзиві на касаційне подання Німецько –Українського СП "Ява" у вигляді ТОВ просило у задоволенні подання відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні прокурора, представників скаржника та позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування норм процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що касаційне подання та касаційна скарга підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до статті 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду.

Як вбачається з матеріалів справи Німецько –Українського СП "Ява" у вигляді ТОВ 18.02.2005 р. звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Білгород-Дністровського відділення ВАТ "Державний ощадний банк України" про стягнення упущеної вигоди у сумі 2 000 000 грн. та збитків нанесених ділової репутації позивача у сумі 1 000 000 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.02.2005 р. порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 25.02.2005 р.

Розгляд справи неодноразово відкладався ухвалами господарського суду Одеської області від 25.02.2005 р., 04.03.2005 р. та 21.03.2005 р.

01.04.2005 р. господарським судом Одеської області прийнято рішення, яким позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Зі змісту судового рішення та вказаних ухвал про відкладення розгляду справи вбачається, що представник відповідача - Білгород-Дністровського відділення ВАТ "Державний ощадний банк України" у судові засідання не з’являвся.

Статтею 64 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, прийнявши позовну заяву виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Про відкладення розгляду справи виноситься ухвала, в якій вказуються час і місце проведення наступного засідання.

Згідно зі статтею 87 Господарського процесуального кодексу України рішення та ухвали розсилаються сторонам, прокурору, який брав участь в судовому процесі, третім особам.

Пунктом 3.5.1. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої Наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 р. № 75, передбачено, що ухвала про порушення провадження у справі і призначення її до розгляду надсилається службою діловодства в день її прийняття всім учасникам процесу з повідомленням про вручення.

Повідомлення з відміткою про вручення ухвали адресатові залучаються до матеріалів справи.

Проте, матеріали справи не містять доказів на підтвердження належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, відповідно до вимог чинного законодавства.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Німецько –Українського СП "Ява" у вигляді ТОВ звернулось до господарського суду з позовом до Білгород-Дністровського відділення ВАТ "Державний ощадний банк України".

Частиною 1 статті 21 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі –позивачами і відповідачами –можуть бути підприємства і організації, зазначені у статті 1 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 80 Цивільного кодексу України передбачено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

За статті 95 Цивільного кодексу України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи.

Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила і діють на підставі затвердженого нею положення.

Керівника філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності.

Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Таким чином, господарський суд здійснюючи судовий розгляд справи не з’ясував правовий статус відповідача - Білгород-Дністровського відділення ВАТ "Державний ощадний банк України" та розглянув спір , заявлений не до юридичної особи.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що предметом спору у даній справі є стягнення упущеної вигоди у сумі 2 000 000 грн. та збитків нанесених ділової репутації позивача у сумі 1 000 000 грн..

За приписами статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Пунктом 1 статті 225 цього кодексу передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного зобов’язання другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як - то:

-          протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи;

-          шкідливий результат такої поведінки (збитки);

-          причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками;

-          вина правопорушника.

Як вбачається зі змісту судового рішення, задовольняючи позовні вимоги про стягнення збитків та упущеної вигоди, суд дійшов висновку, що у результаті виконання договору на постачання консервної продукції від 02.11.2004 р., укладеного позивачем з ПП "Делія" позивач розраховував отримати чистий прибуток у розмірі 2 000 000 грн., однак з вини відповідача був позбавлений можливості отримати цей прибуток, що також вплинуло на ділову репутацію позивача.

Проте, судом не взято до уваги, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків необхідна наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення.

За відсутності хоча б одного з визначених елементів цивільна відповідальність не настає.

Таким чином, судом було задоволено позовні вимоги щодо стягнення збитків, не встановивши наявність повного складу цивільного правопорушення, що має значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення у справі підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Одеської області від 01.04.2005 р. справі № 26/65-05-1862 скасувати, а справу направити на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Касаційне подання заступника прокурора Одеської області та касаційну скаргу ВАТ "Державний ощадний банк України" філія –Одеське обласне управління задовольнити частково.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: Н. Волковицька

Л. Рогач