ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.06.08 р.
Справа № 2/286

Суддя господарського суду Донецької
області В.В. Манжур

При
секретарі      Муравйова
М.В.,  розглянувши  матеріали
справи

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю “Агентство “Норма-Прес”                        м. Донецьк

до відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1м. Донецьк

третя особа: Відділення державної
виконавчої служби Куйбишевського району                               м. Донецька

За участю представників сторін :

від позивача:        Нікітіна О.М. -дир., Грановська Н.Л.  - по дов.

від
відповідача:   ОСОБА_2. -по дов.

від третьої особи: Невзоров В.В.
-по дов.

В С Т А Н О В И В:

Постановою Вищого господарського суду України від 13.03.08р. рішення
господарського суду Донецької області від 30.11.2007р. по справі № 2/286  за позовом
Товариства  з обмеженою
відповідальністю “Агентство “Норма-Прес”, м.Донецьк, до Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м.Донецьк,   третьої
особи  Відділення державної
виконавчої служби Куйбишевського району м.Донецька,  про стягнення вартості матеріальних збитків у
розмірі 632110,50грн.,  було скасовано та
справу направлено на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду  Донецької області
від 07.04.08р. справу №2/286 було передано на розгляд судді Манжур В.В. Ухвалою
господарського суду  Донецької області
від 07.04.08р. справу №2/286 було прийнято до провадження. Вказаною ухвалою
розгляд справи  призначено  на
22.04.2008р. -11 год.30 хв. Судом
визнано  обов`язковою  явку у
судове  засідання  представників
сторін,  сторони у справі
зобов`язані  надати докази  та
документи, необхідні  для  всебічного, повного  та  об`єктивного
розгляду  справи.

Представників   сторін
було ознайомлено з правами та обов'язками у відповідності із    ст.
22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні   клопотання про   фіксацію судового процесу  технічними засобами  не
було  надано , з  приводу
чого   фіксація  не
проводилась  . Крім цього,
роз'яснено  вимоги ст.811 Господарського
процесуального кодексу України, тому складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4
частини ст.129 Конституції України, основними засадами  судочинства є рівність усіх учасників
судового процесу перед законом та судом, забезпечення  доведеності вини, змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні  перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського
процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється
на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється
на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального
кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на рішення Господарського суду Донецької області від
05.04.2006р. по справі № 32/43пн, Постанову Вищого Господарського суду від 11.07.2007р.
по справі № 32/43пн, Постанову про відкриття виконавчого провадження від
23.05.2006р., Постанову про закінчення виконавчого провадження від
31.05.2006р., акти приймання-здачі виконаних робіт, рахунки, платіжні
доручення, договір № 27 від 01.06.2006р., листування. Зокрема, позивач
посилається на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача з виселення,
майно позивача було пошкоджено, Інтернет кабель був порізаний, у зв'язку з чим,
зазначене майно було списано за бухгалтерським обліком. Відповідачем не
повернута вартість металевих дверей, які були влаштовані під час оренди, що
спричинило збитки позивачу на суму 7404 грн. Внаслідок неправомірних дій
відповідача, позивач поніс витрати з охорони майна на суму 1766,40 грн. та з
перенесенням та установленням нових телефонних ліній на суму 2100 грн.  Також, позивач просить стягнути суму упущеної
вигоди в розмірі 596100 грн., які підлягали отриманню ним в разі виконання
договору від 17.04.06р. № 17/04/06, укладеного з Товариством з обмеженою
відповідальністю “ВЕБ-ПЛАН Інвест” (Росія) з розробки порталу Центру біржової
торгівлі Сепех та її наповнення, оскільки останній листом від 30.08.06р.
повідомив про розірвання цього договору. Невиконання умов договору, на думку
позивача, відбулось внаслідок неправомірний дій відповідача з виселення,
порізки кабелів, пошкодження майна позивача.
Правовими підставами стягнення збитків позивач вважає ст. 16, 22, 321,
1166 ЦК України.

Представник позивача у судових
засіданнях підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та надав письмові
пояснення, які містяться в матеріалах справи. Зокрема, у поясненнях від
17.09.07р. позивач вказує на те, що йому стало відомо про набрання законної
сили рішенням суду від 05.04.06р. та відкриття виконавчого провадження з
виселення лише 24.05.06р. та надана обмаль часу для проведення виселення -один
день. Позивачем приймалися заходи щодо продовження строку для добровільного
виконання рішення суду, відкладення виконавчих дій, оскаржувались дії
державного виконавця та висувалися вимоги про визнання недійсною постанови про
відкриття виконавчого провадження, про що виконавча служба повідомлялась та
направлялись їй ухвали суду. Незважаючи на це, державним виконавцем було
закінчено виконавче провадження 31.05.06р., у зв'язку із його повним виконанням,
постанова про це була оскаржена позивачем та визнана недійсною ухвалою
господарського суду від 30.11.06р.

04.06.2008р.     позивачем до суду    надані
додаткові  пояснення , в  яких
позивач  зазначає   ,
що   неправомірні  дії
ОСОБА_1підтверджуються   наступним
:   його
заявою до   начальника  Куйбишевського РВ  ДМУ
МВС  України   від
03.06.2006р. стосовно  факту  винесу
речей    гр. ОСОБА_1та  його
представниками    на  вулицю, яка
була  залищена  без
реагування  ;  відповіддю
прокурора    Куйбишевського  району
м.Донецька  № 283-в/06  від
13.10.2006р. , в  якій  встановлюється   неприйняття
мір    працівниками    Куйбишевського  РВ ДМУ
та  того , що  гр.ОСОБА_1.
дійсно    вчиняв   дії
02.06.2006р.   щодо  виселення
позивача    з  приміщення .

Представник    відповідача
проти задоволення позову заперечує, зазначає, що позивачем не доведено
факту спричинення матеріальних збитків відповідно до ст. 224 ГК України, наявність
у діях відповідача противопрваності, відстуність доказів та неналежність
доказів на підствердження списання матеріальних активів. Також, відповідач
вказує на ті обставини, які свідчать, на його думку, про противоправні дії з
боку поивача, оскільки він не виконував рішення суду, всупереч ст. 124 Конституції
України, не виконував та порушував вимоги виконавчої служби, порушував право
власності відповідача. Окрім того ,
відповідач    зазначає , що  зі
сторони   позивача   не
доведений    факт   причинення
йому   матеріальних  збитків
, а  саме  :   відповідач  вважає
,  що  металеві
двері  в  кількості
3  штук    являються
його  власністю ,  що
навіть у випадку  покращення   речі
яку  неможливо  відділити
без  нанесення   пошкодження
, відшкодуванню  не  підлягає
.  Також,  відповідач
зазначає ,   що   зі
сторони  позивача не  доведено
де  саме   були
встановлені  двері  , та
чим  була  визвана
необхідність   їх  встановлювання   на
весь  5  -ий
поверх. Тим  більш  ,
відповідач  вважає  , що
позивачем   не  доведено факт зв`язку    з
якими  саме    протиправними  діями
був  укладений    договір
з  ТОВ  «
Гранит ЛТД» на  охорону    всього 5
- го  поверху   та
зодля  яких  цілей
він  був  укладений
,  коли    позивачем
було  орендоване    тільки
189 , 4  кв.м.   з  524
, 5 кв.м.   5-го  поверха.
.  Також,  відповідач
зазначає   , що з
31.05.2006р.  майно   позивача
було  передано  на
відповідальне  збереження    директору
ТОВ  «  Агенство «
Норма - пресс»  Нікітіной  Е.Н.
-  акт   державного виконавця  ,  то б
то    з
31.05.2006р.
відповідальність  за  збереження
майна  несла    директор
підприємства позивача  ,  з
приводу  чого   ствердження
отсаннього  стосовно   знищення
майна   з 02.06.2006р.  вважаються
голословними   та  непідтвердженими  документально   .
На  підставі   викладеного .  відповідач
просить  в  задоволенні
позову  відмовмити   повністю
(  відзив    від 02.06.2008р.) .

Представник третьої особи -
Відділення державної виконавчої служби Куйбишевського району м. Донецька у
судове засідання з'явився, надав виконавче провадження № 765 з виконання наказу
господарського суду Донецької області від 05.04.06р. № 32/43пн, письмових
пояснень не надав, у судовому засіданні вказував на правомірність дій
виконавчої служби та невстановлення будь-яких порушень в їх діях під час
перевірки органами прокуратури.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд встановив
:

01.01.05р.  між Товариством з обмеженою відповідальністю
“Агентство “Норма-Прес” та Державним відкритим акціонерним товариство
“АСУвуглеавтоматика” був укладений договір оренди № 20 .

Згідно  з умовами
договору    оренди  № 20
від 01.01.2005р.  Державне  відкрите акціонерне  товариство “АСУвуглеавтоматика”  передало
, а Товариство з обмеженою відповідальністю “Агентство
“Норма-Прес”(позивач)  прийняв в строкове
платне користування нерухоме майно -нежитлове приміщення площею 225,00кв.м, яке
розташоване за адресою: м. АДРЕСА_3на п'ятому поверсі будівлі.

Станом на 04.11.05р. майно, яке
було об'єктом оренди, вибуло з володіння Державного відкритого акціонерного
товариства “АСУвуглеавтоматик” на користь фізичної особи ОСОБА_1.

Вищевказані факти встановлені
рішенням господарського суду Донецької області
від 05.04.06р. по справі № 32/43пн, про зобов'язання звільнити нежитлове
приміщення площею 225 кв.м., яке розташоване за адресою м. АДРЕСА_3за позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1до Товариства з обмеженою
відповідальністю “Агентство “Норма-Прес».

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 10.05.2006р. рішення Господарського суду по справі №
32/43пн залишено без змін.

Постановою Вищого косподарського
суду України від 11.07.06р. вищевказані рішення судів скасовані, у позові
відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на 10.05.06р. рішення суду по справі            № 32/43пн набрало законної сили, у
зв'язку із винесеннями постанови апеляційного суду та видано наказ на примусове
виконання такого рішення.

Ззгідно ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України
факти  встановлені  рішеннями
суду      між  тими ж
сторонами  процесу  , не підлягають доведенню знову при вирішенні
інших спорів .

22.05.2006р. відповідач звернувся
до Державної виконавчої служби Куйбишевського району м. Донецька з наказами
господарського суду та заявою, де просив відкрити виконавче провадження з
виконання рішення Господарського суду Донецької області по справі, та
примусовим виконання рішення Господарського суду по справі № 32/43пн в
найкоротший час.

Згідно частин 1, 4 ст.2 Закону
України “Про виконавче провадження ”, примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України; інші органи, установи, організації і посадові
особи здійснюють виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі
відповідно до статті 6 цього Закону на вимогу чи за дорученням державного
виконавця.

23.05.2006р. державним
виконавцем  Куйбишевського  РУЮ
було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження по
примусовому виконанню наказу № 32/43пн Господарського суду Донецької області
.  Товариству з обмеженою
відповідальністю “Агентство “Норма-Пресс” надано час для добровільного
виконання судового рішення до 25.05.2006р. .

В
зазначений    добровільний
строк  виконання   рішення Господарського суду про звільнення
нежитлового приміщення площею 210,6м2
керівництвом ТОВ “Агентство “Норма-Пресс” виконано не було, майно не
вивезено, користування приміщенням не припинено, добровільного звільнення приміщення
позивачем не відбулось.

Згідно з матеріалами  виконавчого провадження  25.05.2006р. державним виконавцем за участю
понятих, представника стягувача та боржника проведено опис майна ТОВ “Агентство
“Норма-Пресс”, описане майно передано на відповідальне зберігання представнику
стягувача ОСОБА_3. Вказане нежитлове приміщення було опечатано державним
виконавцем ДВС Куйбишевського  РУЮ  м.Донецька
.

30.05.2006р. державним виконавцем
при виході за адресою: м. Донецьк-96, вул.. Хірургічна, 22, встановлено,
зірвані опечатані ДВС пломби та робочий персонал користується опечатаним
приміщенням, не зважаючи на заборону, про що був складаний відповідний акт
державного виконавця.

У зв'язку із заявою відповідального
за збереження ОСОБА_3. з останньої було знято відповідальність за збереження та
актом державного виконавця 31.05.2006р. відповідальність за збереження майна
покладено на директора Товариства з обмеженою відповідальністю “Агентство
“Норма-Пресс” Нікітіну Олену Миколаївну.

31.05.2006р. державним виконавцем
було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з
повним фактичним виконанням.

Ухвалою Господарського суду
Донецької області від 30.11.2006р. у справі № 32/43пн Постанову про закінчення
виконавчого провадження визнано недійсною, оскільки повного фактичного
виконання не було, та майно позивача знаходилося в приміщенні.

Із матеріалів справи вбачається ,
що відповідачем 01.06.2006р. на адресу позивача було направлено листа про
необхідність звільнення нежитлового приміщення п'ятого поверху буд. 22 по вул.
Хірургічна, м. Донецька, оскільки з 02.06.2006р. останнім буде розпочато
капітальний ремонт зазначеного приміщення та попереджено, що у випадку
невиконання рішення суду, майно ТОВ “Агентство “Норма-Пресс” буде вивезено
працівниками будівельної фірми.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що 2 червня 2006р. у присутності працівників охоронного
агентства, Куйбишевського РВ УМВС України в Донецькій області з орендного
приміщення виносилося майно позивача. Майно виносилося просто на вулицю, сходи,
драбинні марші, неохайно, шнури телефонні та комп'ютерні просто висмикувалися,
телефонний та Інтернет кабель порізаний на шматки, у зв'язку з чим майно
пошкоджено, а позивачу завдані збитки у вигляді реальних збитків на суму
36010,50 грн. та упушеної вигоди в сумі 596100 грн. Разом з тим,   неправомірність дій відповідача позивач
пов'язує  із здійсненням саме ним  примусових дій по виконанню рішення суду,
а  не
державним  виконавцем   ,  що
в свою чергу стало підставою завдання йому шкоди.

Загальні підстави для
відповідальності за заподіяння майнової шкоди встановлені ст.1166 ЦК України.

Статтею 1166 Цивільного кодексу
України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її
цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і
звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно ч.2. ст. 224 ГК України під
збитками розуміються витрати, зроблені уповноваженою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які уповноважена сторона
одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил
здійснення господарської діяльності другою стороною.

Вичерпний перелік складу збитків,
що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення,
визначений ст. 225 Господарського кодексу України, зокрема:

- вартість втраченого, пошкодженого
або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні
санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково
витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок
порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена
вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної
шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2
статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а
також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушено (упущена вигода).

Проте на позивачеві лежить обов'язок
довести суду згідно ст. 33 ГПК України наступне:

-          по-перше, факт заподіяння йому
збитків;

-          по-друге, розмір зазначених збитків
та докази невиконання зобов'язань;

-          по-третє, причинно-наслідковий
зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками.

Згідно загальної практики про визначення розміру збитків, заподіяних
порушенням господарських договорів, береться до уваги:

А) вид (склад) збитків;

Б) наслідки порушення договірних
зобов'язань для підприємства.

Породжуючи настання цивільних прав
та обов'язків згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України,
відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування
наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи
бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку
між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла
збитки.

За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправною є поведінка, що не
відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав
та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди).

Причинний зв'язок між протиправною
поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому
(безпосередньому) зв'язку між протиправною поведінкою та настанням шкідливого
результату.

Вказані фактичні обставини
викладаються у позовній заяві як підстави позовних вимог та підлягають
доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами відповідно до
статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України.

З
огляду  на  зазначене
, позивач просить стягнути з відповідача суму  596 100грн - упущену  вигоду.
В  обгрунтування     щодо
стягнення  з  відповідача
зазначеної суми,  позивач  посилається      на
контракт № 17/04/06   від  17.04.2006р. ,  укладений
між    ним   та
Товариством з обмеженою відповідальністю “ВЄБ-ПЛАН” (Росія), відповідно
до якого позивач повинен був до 30 липня 2006р. здійснити розробку порталу
Центра біржової торгівлі Cenex та їх наповнення. Вартість контракту складала
3000000руб, що на момент пред'явлення позову складає 596 100грн.  Позивач
наполягає  на  тому ,
що у зв'язку із діями відповідача, а саме виселенням, позивач не зміг
вчасно виконати роботу, про що повідомляли контрагента, але отримували листи
про недоступність робочої версії сайту, неможливості продовження контракту,
розірвання контракту.

Також,  свої
вимоги    позивач   обґрунтовує тим , що під час виселення була
грубо порушена локальна комп'ютерна мережа агенції, комп'ютери некоректно вимикалися,
що призвело до їх пошкодження та неможливості відновлення інформації на
жорстких дисках. Частина обладнання серверної залишалася у приміщенні  та не була пошкоджена до 14 червня 2006р. У
цей день були порізані кабелі відповідачем та пропала частина порталу в
Інтернеті. Вказує на те, що весь цей час позивач не мав доступу до приміщення
та не міг забрати обладнання, на якому містилася робоча версія Cenex. Позивач
вказує, що вищевказані дії призвели до неможливості виконання контракту,
оскільки неможливо було повністю відновити інформацію, за решту залишку часу
знов створювати окремі модулі програмного забезпечення, у зв'язку із
відсутністю приміщення, обладнаних робочих місць, та звільнення частини
персоналу.

Дослідивши  доводи
сторін  та надані ними  матеріали ,
суд  зазначив :

Як вбачається із змісту
вищевказаного контракту  (  № 17/04/06 від 17.04.2006р.) , умовами його
встановлено, що Виконавець зобов'язується здійснити установку основних модулів
відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.4., 1.5. до 30.07.2006р. (п. 2.3. контракту).
Розділом 5 “Строк дії договору” встановлено, що договір вступає в силу з дня
його підписання обома сторонами та дії до 30.07.2006р.

Кожна сторона повинна вжити всіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу,
порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Зазначений контракт за своїм
змістом та своєю правою природою є договором підряду .

Відповідно до ст. 837 ЦК України
встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Під час розгляду справи судом
неодноразово витребувались у позивача докази
того, що роботи за предметом контракту виконувались, виконані у певних
об'ємах, технічне завдання, його опис, характеристики, що були надані позивачу
замовником, докази викоання певних часткових етапів робіт за цим контрактом,
передання та узгодження робочих проектів з виконання предмету робіт, листування
у мережі Інтернет.

Проте, позивачем витребуваних
доказів не надано, упущену вигоди обгрутовує наявністю конракту, його умовами,
листами ТОВ „ВЄБ-ПЛАН Інвест” про попередження та розірвання контракту.  Позивач
зазначає  ,що    контракт
є розірваним     листом   №
234 від 30.08.2006р.

Судом  досліджено ,
що умовами    спірного  контракту
(  п.6.5. )  передбачено ,що   про
наміри  однієї  сторони
розірвати    контракт    раніше
строку    , вказаного  в
п.6.1.   ,   сповіщається    іншій
стороні    в  письмовому
вигляді з точним  вказаннням   причин
відмови   від  договору .
На  протязі  7  днів    строни
повинні  прийняти  рішення
по  даному  питанню .
Інші    документи  , які б зазначали   факт
розірвання  контракту   в
матеріалах  справи   відсутні
,  а  зазначений лист     свідчить
тільки  про  сповіщання                   (  намір)
розірвати  контракт .

Також,  як видно із умов контракту № 17/04/06 від
17.04.06р. юридична та поштова адреси вказані наступні: м. АДРЕСА_1, м.
АДРЕСА_2. Така адреса як м. АДРЕСА_3у контракті не фіксується ані як адреса
з'язку, ані як адреса за якою мають бути виконуватися роботи з розрорбки
порталу Cenex або як адреса виключно за якою будуть розміщені технічні засоби
для її розробки.

Отже, позивач не довів, що
відстуність позивача та його майна саме за адресою               АДРЕСА_3 може будь-яким чином
вплинути на фактичність виконання зобов'язань за контрактом.

Не приймається судом до уваги
посилання позивача на те, що розроблені модулі програмного продукта втрачені та
не були збережені внаслідок некоректного ставлення з компьютерною технікою,
оскільки це є власне необережне ставлення позивача до своєї роботи, так як він
повинен був здійснювати дії по його належному збереженню на інших технічних
носіях та в іншій спосіб.

Таким чином , суд дійшов висновку,
що виходячи із наданих письмових доказів та матеріалів справи, позивач не довів
що ним було розроблено або він приступив до такого розроблення замовленого
порталу Cenex, а також, той факт, що такий програмний продукт втрачений
внаслідок неправомірних дій    саме  відповідача,
факт  пошкодження  майна
позивача  відповідачем   не
є  доведеним   та
заперечується  зі  сторони
відповідача . Крім того,   відповідач  зазначає
, що  сама по собі порізка кабелів
не є пошкодженням носія інформації, а засобу його передачи, якщо така
інформація передавалсь в загальному порядку.

Відповідно до ст. 623 ЦК України
при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи вжиті
кредитором щодо їх одержання.

Статтею 226 Господарського кодексу
України врегульовані умови та порядок відшкодування збитків. Зокрема,
зазначеною нормою встановлено, що учасник господарських відносин, який вчинив
господарське правопорушення, зобов'язаний вжити   необхідних заходів щодо запобігання  збиткам
у  господарській сфері інших
учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру.

Сторона,  яка порушила своє зобов'язання або напевно
знає, що порушить його при   настанні
строку виконання, повинна невідкладно
повідомити  про  це
другу сторону. У протилежному випадку ця сторона  позбавляється
права  посилатися на невжиття
другою  стороною  заходів щодо запобігання збиткам та вимагати
відповідного зменшення розміру збитків.

Сторона господарського зобов'язання
позбавляється права на відшкодування збитків у разі якщо вона була своєчасно
попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов'язання і могла
запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила  цього, крім випадків, якщо законом або
договором не передбачено інше.

Позивач, як виконавець за
контрактом, напевно знаючи та розуміючи про існуючий із листопада 2006 року
спір про його виселення та звільнення приміщення саме за адресою м. АДРЕСА_3,
п'ятий поверх, що є рішення Господарського суду, яке прийняте 05.04.07р. та
вимоги про його виселення з займаного приміщення задоволені судом, яке у
подальшому набрало законної сили, та враховуючи, те, що для завершення робіт
йому необхідне обладнання та приміщення, реально свої зобов'язання з передачі
приміщень не виконав, не потурбувався про забезпечення собі умов (іншого
приміщення, комп'ютерного обладнання) для належного виконання зобов'язань за
контрактом, при цьому усвідомлюючи процедуру та строки здійснення примусових
заходів відносно нього для фактичного виконання рішення суду, не вжив будь-яких
своєчасних та розумних заходів з метою попередження, запобігання виникненню та
зменшенню можливих збитків з цього приводу.

Крім того суд зазначає, що
позивачем не надано належного доказу звернення позивача   до власника приміщення після 02.06.2006р. з
метою вивезення належних йому речей, що залишилися в приміщенні.

Суд
зазначає  , що  для
розгляду  справи  по суті
, суду  необхідно  встановити дійсні фактичні обставини справи,
а саме ким і коли, то б то за яких обставин, було виселено позивача із орендованого
приміщення  .

З метою дослідження обставин
правомірності дій службових осіб ДВС у Куйбишевському районі міста Донецька,
Куйбишевського РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області та Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1. , судом були витребувані матеріли перевірки
Прокуратури Куйбишевського району міста Донецька                     № 419-пр/06 про відмову у
порушенні кримінальної справи за заявою директора ТОВ “Агентства “Норма-Пресс”
Нікітиной О.М.

Проте, згідно матеріалів перевірки
№419-пр/06 , долучених до матеріалів справи, вбачається, що представник ОСОБА_1
ОСОБА_3. давала пояснення, що звільнення нежитлового приміщення та винос майна
ТОВ “Агенство “Норма-Пресс” проводились силами та за рахунок власника
нежитлового приміщення ОСОБА_1., З  зазначеному
пояснення     було   зазначено
, що  майно складалося   під
охорону  на  1-му
поверсі  (  коштовні
речи   )  та
на  5 -му  поверсі
меблі)  та  в
присутності представників
Агентства  “ Норма-  Прес” . З
приводу     факту порушення  права власності  СПД ОСОБА_1
(   не  впущення
його   до  приміщення, що  належить йому
як власнику) , була  подана  заява 02.06.2008р.  до
Куйбишевського  РВ ДМУ УМВС  .

Суду , встановивши чи мали місця
такі обставини, слід саме такі дії відповідача оцінити як правомірні або
неправомірні, і зробити висновок чи не перебувають ці дії в
причинно-наслідковому зв'язку із спричиненням позивачу матеріальної шкоди.

Дослідивши матеріали перевірки,
судом встановлено, що у діях службових осіб ДВС та Куйбишевського РВ ДМУ УМВС
України в Донецькій області та Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 не
було порушень закону  та зловживань
службовим становищем.   Факти , що  підтверджують   виселення
позивача    (  включаючи
його  речі)  відповідачем,не  були встановлені   матеріалами
перевірки  , матеріали справи     зазначені
факти  теж   не
містять   .

В
своїх  вимогах   просить стягнути з відповідача збитки
завдані пошкодженням майна в розмірі 36010,50 грн., які складаються: з майна,
що було пошкоджено під час виселення  в
розмірі 24740,10грн. та підтверджуються актами про списання б/н від
12.08.2006р.; пошкодження вхідних металевих дверей в кількості 4 шт. загальною
вартістю 7404грн. в підтвердження позивач посилається на рахунок № 19 від
13.01.2003р., акт приймання від 27.01.2003р., квитанцію до прибуткового
касового ордеру № 11, рахунок № 31, квитанція до прибуткового касового ордеру №
17, акт приймання від 10.02.2003р.;
заходи з охорони приміщення  та
майна в сумі 1766,40грн. в підтвердження посилається на договір № 27 від
01.06.2006р., акт виконаних послуг від 08.06.2006р.; витрати пов'язані з
установкою нових телефонних ліній, зміною та переносом номерів на загальну суму
2100грн. в підтвердження вказує на договір № 28, платіжні доручення, акти
виконаних робіт.

Дослідивши надані позивачем
документи, враховуючи викладені вище обставини, суд зазначає, що доказів в
розумінні ст. 32, 33-34  ГПК України
позивачем до матеріалів справи не надано на підтвердження факту пошкодження майна
на суму 24 740,10 грн., не доведено, що таке пошкодження здійснено саме
відповідачем, не надано доказів встановлення та фіксування фактів знищення,
знецінювання, причин знецінювання, а також доказів неможливості подальшого
використання майна позивачем та чим саме характеризується незадовільний стан
майна та як він встановлений.

То б то факт  заподіяння
шкоди  саме  відповідачем    майну
позивача    не  встановлений
матеріалами  справи ,  причинно-
слідчий  зв`язок    між
пошкодженням    майна  та
діями  відповідача   відсутній
, з  приводу  чого
позивачем   не  доведено
як   розмір  збитків
так     і  підстави
їх  виникнення  .

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на наявність в нього витрат з перенесення та з установкою нових
телефонних ліній, зміною та переносом номерів на загальну суму 2100 грн.,
оскільки такі витрати пов'язані із власною господарською діяльністю позивача і
не мають будь-якого причинного зв'язку із понесеними ним збитками.

Відносно збитків в  розмірі
1766 грн. 40  коп.  ,  які
позивач поніс внаслідок укладання договору з ТОВ “Граніт ЛТД” на охорону
приміщення, то суд зазначає наступне.

Пунктом 1.2. договору № 27
укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю  “Граніт ЛТД” та Товариством з обмеженою
відповідальністю “Агентство “Норма-Пресс” (Замовник) від 01.06.2006р.
встановлено, що обов'язковою умовою на час укладання договору та здійснення
договору є наявність у Замовника
повноважень на володіння (користування) Об'єктом (у формі права
власності, права на повне господарське відання, оперативне управління, лізинг,
доручення тощо), відомості про що надаються Виконавцю в завіреній
Замовником  письмовій формі.

Позивачем до матеріалів справи не
надано належних доказів того, що ним при укладанні вказаного договору було
повідомлення Виконавця про наявність у позивача законних підстав для
знаходження в приміщенні та відповідно його охорони та його майна.

На
підставі  зазначеного  ,
можно  зробити  висновок
, що  позивач  ввів  в  оману
робітників   ТОВ  “Граніт ЛТД”
щодо  охорони  об`єкту
.

Також,     зі
сторони  позивача   не
доведено  , що  саме
протиправні  дії  відповідача
змусили  його  до звернення    до
охоронної  фірми   ,  то
б то   причиино-  слідчий зв`язок    між
укладення  спірного  договору
охорони   та    діями
відповідача  (  СПД
ОСОБА_1)  відсутній  .Зазначені
позивачем  збитки   не
є  доведеними , виходячи із
наявних матеріалів справи та складу елементів правопорушення.

Окрім того   ,
позивач   просить стягнути    з
відповідача    збитки  завдані
пошкодженням    майна  ,посилається    на
акт    списання    б/н
від 12.08.2006р.,згідно
якого  вартість  пошкодженого
майна  складає   24 740 грн. 10  коп.

Суд
не   приймає  як
доказ  завданих збитків   спірний
акт   ,  так
як    не доведено  , що
перелічені в  акті  основні
засоби    (  по
кожній   позиції)   є
пошкодженими  саме
відповідачем   .  Окрім
того ,  акт  є
датованим   12.08.2006р.,  коли
як  зазначає  позивач
майно  було  пошкоджене
саме  02.06.2008р.    То б
то  суду    не
зрозуміло  , чому    позивач
не складав  акт  списання
раніше  з  зазначенням
пошкоджень  . Тим  більше
,  позивач    не
довів  суду   ,
що  саме  зазначене
в  акті  майно
належить  йому    та
що  воно взагалі  було
пошкоджене  .  Суд
не  приймає    , як
докази  по  справі
посилання   позивача  на
участь  експерта  -оцінщика
ОСОБА_5. в  складання  спірного
акту   , так  як
його  доводи не є доведеними   . Крім того
,    його  дослідження
не  є  судовою
експертизою в  розумінні   ст. 42, 43-44   ГПК України
.

Також,  позивач
просить  стягнути  з
відповідача  вартість   металевих
дверей   в  кількості
4  -х  штук
на  суму    7 404 грн.
, зазначає  , що  вартість
дверей     та  факт
їх встановлення    вказаний  в
акті   прийому- здачі  виконаних робіт    від
27.01.2003р.

З
огляду  на  матеріали
справи   та  згідно
з  доводами  сторін
, суд  з`ясував , що   , що
зі  сторони   позивача
не   доведений    факт
причинення  йому   матеріальних
збитків.

Відповідач  вважає
,  що  металеві
двері  в  кількості
3  штук    являються
його  власністю ,  що
навіть у випадку  покращення   речі
яку  неможливо  відділити
без  нанесення   пошкодження
, відшкодуванню  не  підлягає
.

Зі
сторони   позивача     не
доведено   де  саме
були  встановлені  двері
, та  чим  була
визвана  необхідність   їх
встановлювання   на  весь
5  -ий  поверх.
Окрім того ,  суд зазначає   , що такі витрати пов'язані із власною
господарською діяльністю позивача і не мають будь-якого причинного зв'язку із
понесеними ним збитками , тим  більш  з  вини  відповідача
.

Таким чином, враховуючи досліджені
судом фактичні обставини справи та проаналізувавши вищевикладені приписи
законодавства, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем підстав та умов
для стягнення збитків у вигляді неодержаного прибутку та матеріальних збитків,
у зв'язку із не доведенням наявності причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками, порушення у діях відповідача, його вина,
наявність факту протиправності у діях відповідача під час виселення. Такі факти
також не встановлені й матеріалами дослідчої перевірки.

У зв'язку з цим, вимоги позивача
щодо стягнення збитків в розмірі 632110,50грн. є безпідставними та не
підлягають задоволенню.

Стаття 49 Господарського
процесуального кодексу України передбачає, що суми,                    які підлягають сплаті за
проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані
з розглядом справи, покладаються:

при задоволенні позову - на
відповідача;

при відмові в позові - на позивача;

при частковому задоволенні позову -
на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати покладаються на
позивача в порядку  ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України.

За згодою сторін у судовому
засіданні 19.06.08р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 526 ,  611, 614 , 623 , 837, 1166
ЦК України,   ст. ст. 225, 226  Господарського  кодексу
України ,  керуючись ст. ст. 22,
30, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю
“Агентство “Норма-Прес”,  м. Донецьк,   до Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1, м. Донецьк , третя
особа  без  самостійних
вимог на предмет   спору  Відділення державної виконавчої служби
Куйбишевського району                               м. Донецька  ,  про
стягнення збитків в розмірі 632110,50грн.
,   відмовити  .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (підписання).

Рішення  підписане
19.06.2008р.

Суддя

Надруковано
4 прим.

1
прим. - у справу

3
прим. - сторонам

Виконавець
- Подолян О.О.