ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2008 р.

№ 42/372

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Разводової С.С.,

Самусенко С.С.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу           Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтагазінвест"

на рішення           Господарського суду міста Києва від 09.10.2007р

та на постанову           Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2007 року

у справі                                                  №42/372

господарського суду                              міста Києва

за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтагазінвест"

до           Дочірнього підприємства "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

треті особи          1.Дочірнє підприємство "Чернігівнафтогазгеологія" Національної акціонерної компанії "Надра України"

2.Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта"

3.Товариство з обмеженою відповідальністю "Галс-К ЛТД"

4.Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про          зобов'язання передати природний газ

за участю представників:

позивача –          Бикадорової Л.О. –директор

Чередніченка О. М. – довіреність № 3 від 24.09.2007 року

відповідача –          Грищенюка Д. М. –довіреність № 2-45 від 19.03.2008 року

Вербового О.В. –довіреність № 2-48 від 26.03.2008 року

третіх осіб –          1. Чередніченка О. М. –довіреність №19/168 від 26.05.2008 року

2. не з'явились

3. не з'явились

4.Паца В.О. –довіреність № 14-30 від 10.01.2008 року

У порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 27.05.2008 року оголошувалась перерва до 03.06.2008 року

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрнафтагазінвест" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" за участю третіх осіб Дочірнього підприємства "Чернігівнафтогазгеологія" Національної акціонерної компанії "Надра України", Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта", Товариства з обмеженою відповідальністю "Галс-К ЛТД", Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про зобов'язання передати природний газ.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.10.2007 року (суддя Паламар П.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2007 року (судді: Моторний О.А., Кошіль В.В., Алданова С.О.) в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрнафтагазінвест" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові акти попередніх інстанцій скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вимоги касаційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрнафтагазінвест" обґрунтовує тим, що постанова Київського апеляційного господарського суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого та постанова апеляційного суду відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суди першої та апеляційної інстанцій встановили наступне:

12.07.2002 року між позивачем та третіми особами 1 і 2 було укладено договір № 1 –СД/2002 про спільну діяльність, за умовами якого позивач здійснює інвестиційну та виробничу діяльність учасників з приводу організації та здійснення геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислової розробки Зимницького родовища з метою отримання прибутку.

За період з 01.07.2006 року до 01.01.2007 року у процесі спільної діяльності було видобуто природного газу в обсязі 881 тис. куб. м. та передано на зберігання у підземні сховища відповідно до договору зберігання природного газу № 116-588 від 16.08.2006 року, укладеного між третьою особою 1 та відповідачем.

29.01.2007 року між позивачем та третьою особою 3 укладено договір купівлі-продажу природного газу у ПСГ ДК "Укртрансгаз" № 01/07-Ф/СД, за умовами якого позивач зобов'язався продати третій особі 3 природний газ у обсязі 881 тис. куб. м., що знаходились на зберіганні у відповідача.

Листом № 2 від 30.01.2007 року позивач звернувся до відповідача з вимогою погодити акт прийому-передачі в ПСГ в лютому 2007 року 881 тис. куб. м. природного газу. Проте, відповідач листом № 1609/64-04 від 12.02.2007 року відмовився погоджувати зазначений акт прийому-передачі, посилаючись на те, що згідно постанови Кабінету Міністрів України №1729 від 27.12.2001 року "Про порядок забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом" видобуті у процесі спільної діяльності обсяги природного газу підлягають використанню для потреб населення.

Згідно ст. 6 Закону України "Про нафту і газ", Верховна Рада України визначає основні напрями державної політики в межах повноважень, визначених законом, реалізують державну політику в нафтогазовій галузі та здійснюють управління нею.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік", підприємства, частка держави у статутному фонді яких перевищує 50 відсотків, а також господарські товариства, більш ніж 50 відсотків акцій (часток, паїв) яких знаходиться у статутних фондах інших господарських товариств , акціонером яких є держава і володіє в них контрольним пакетом акцій, здійснюють продаж природного газу власного видобутку для потреб населення (за винятком обсягів природного газу, що використовується газовидобувними підприємствами для забезпечення власних технологічних потреб, та обсягів природного газу, видобутих із родовищ Чорного та Азовського морів понад базовий рівень 2005 року) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №1729 від 27.12.2001 року "Про порядок забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом" в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 813 від 09.06.2006 року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, потреба в природному газі населення задовольняється з ресурсів газу, видобутого підприємствами Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Національної акціонерної компанії "Надра Україна", Відкритим акціонерним товариством "Укрнафта", іншими господарськими товариствами частка держави у статутному фонді яких перевищує 50 відсотків, а також господарськими товариствами, більш ніж 50 відсотків акцій (часток, паїв) яких знаходиться у статутних фондах інших господарських товариств , акціонером яких є держава і володіє в них контрольним пакетом акцій, та з інших ресурсів природного газу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". Потреба в природному газі промислових споживачів та інших суб'єктів господарської діяльності –з ресурсів газу, зокрема суб'єктів господарювання, що видобувають газ за договорами про спільну діяльність та отримують його відповідно до угод про розподіл продукції, крім обсягів природного газу, право власності на які на підставі зазначених угод набуваються газовидобувними підприємствами Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Національної акціонерної компанії "Надра Україна", Відкритим акціонерним товариством "Укрнафта", іншими господарськими товариствами частка держави у статутному фонді яких перевищує 50 відсотків, а також господарськими товариствами, більш ніж 50 відсотків акцій (часток, паїв) яких знаходиться у статутних фондах інших господарських товариств , акціонером яких є держава і володіє в них контрольним пакетом акцій.

У відповідності до умов зазначеного договору про спільну діяльність № 1-СД/2002 кожен з учасників має право на придбаня корисних копалин у розмірі, визначеному у п. 7.3. даного договору (розподіл часток учасників спільної діяльності). Кожен з учасників самостійно на свій розсуд визначає доцільність отримання у свою власність своєї частки видобутих у процесі спільної діяльності корисних копалин шляхом укладання договорів купівлі-продажу цих копалин за ціною, узгодженою рішенням комітету управління.

Колегія вважає, що судами попередніх інстанцій при розгляді цієї справи по суті правильно застосовано норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, висновки судів першої та апеляційної інстанції про обґрунтованість позовних вимог є правомірними.

Отже, при вирішенні спору, судами попередніх інстанцій правильно встановлені усі обставини, що мають значення для справи, їм надана вірна юридична оцінка, норми права застосовані вірно, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду.

За наведених вище обставин, Вищий господарський суд України не знайшов законних підстав для повного або часткового задоволення вимог касаційної скарги, а тому судові акти слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

На підставі наведеного вище і керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтагазінвест" залишити без задоволення.

2. Рішення          Господарського суду міста Києва від 09.10.2007року та постанову           Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2007 року у справі №42/372 залишити без змін.

Головуючий                                                                                 І. А. Плюшко

Судді                                                                                                    С. С. Разводова

С. С.Самусенко