ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2008 р.

№ 2/405

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г., Рогач Л.І.

за участю представників сторін

позивача

відповідача

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну скаргу

у справі

Морчук А.Б., дов. від 01.07.2008 року

не з'явились, повідомленні належним чином

Фермерського господарства "Хлібороб-Р"

№2/405

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду

від

20.03.2008 року

за позовом

Фермерського господарства "Хлібороб-Р"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтоагопродукт ЛТД"

про

стягнення 248 307,70 грн.

Фермерське господарство "Хлібороб-Р" звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовом про стягнення дизельного палива у кількості 71766 літрів на суму 228 217,00 грн. та 2090,70 грн. сплачених відсотків за користування кредитними коштами, як збитків. Позов вмотивований тим, що відповідач не виконав умови договору купівлі-продажу нафтопродуктів №25 від 01.06.2007 року, а саме відмовляється поставляти оплачене дизельне паливо, чим порушує умови договору та перешкоджає діяльності підприємства.

Господарський суд Кіровоградської області рішенням від 17.01.2008 року (суддя: Деревінська Л.В.) позовні вимоги задовольнив. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтопродукт-ЛТД" дизельне паливо в кількості 71766 літрів на суму 228 217,00 грн., 20 090,17 грн. збитків та судові витрати. Рішення суду вмотивоване, обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог та не

Доповідач:Гоголь Т.Г

виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу нафтопродуктів №25 від 01.06.2007 року щодо передачі позивачу дизельного палива на суму 21 783,00 грн. в кількості 71766 літрів на суму попередньої оплати 228 217,00 грн.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд постановою від 20.03.2008 року (судді: Герасименко І.М., Прудніков В.В., Ясир Л.О.) рішення господарського суду Кіровоградської області від 17.01.2008 року скасував, в задоволенні позовних вимог Фермерського господарства "Хлібороб-Р" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтопродукт-ЛТД" про стягнення дизельного пального та збитків відмовив, пославшись на відсутність факту порушення відповідачем зобов'язання з поставки нафтопродуктів позивачу на підставі договору купівлі-продажу нафтопродуктів №25 від 01.06.2007 року.

Фермерське господарство "Хлібороб-Р" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.03.2008 року, а рішення господарського суду Кіровоградської області від 17.01.2008 року залишити без змін, посилавшись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: статей 526, 525, 655, 662, 664 Цивільного кодексу України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України. При цьому скаржник зазначив, що висновок апеляційного суду щодо відсутності вини відповідача в поставці товару, у зв'язку із відсутністю додаткової угоди є помилковим, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтопродукт- ЛТД" частково було виконано зобов'язання з передачі дизельного палива.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г., пояснення присутнього в засіданні представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет повноти їх встановлення в рішеннях судів попередніх інстанцій, правильності застосування норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В процесі розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтопродукт-ЛТД" та Фермерським господарством "Хлібороб-Р" укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів №25 від 01.06.2007 року.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що продавець зобов'язується передати нафтопродукти, а покупець прийняти та оплатити, по кількості, номенклатурі, цінам, вказаних в додаткових угодах до договору. Пунктом 3.4 договору сторони погодили, що продавець зобов'язується відпустити оплачений товар з нафтобази протягом 3-х робочих днів від дати підписання додаткової угоди та надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок.

Відповідно до пункту 5.2 договору покупець здійснює попередню оплату за товар тільки після отримання рахунку продавця. Строк оплати рахунку не може бути більше ніж 1 день.

На виконання умов вказаного договору Фермерське господарство "Хлібороб-Р" здійснило попередню оплату купівлі нафтопродуктів на суму 250 000,00 грн. на підставі встановленого рахунку-фактури №СФ-0000156 від 06.06.2007 року платіжним дорученням №481 від 06.06.20007 року. В рахунку фактурі відповідач визначив кількість, ціну і суму пального, яке підлягало попередній оплаті та поставці.

Відповідно до видаткової накладної №РН-0000338 від 04.09.2007 року відповідач передав позивачу дизельне паливо на суму 21 783,00 грн., а дизельне паливо в кількості 71766 літрів на суму попередньої оплати 228 217, 00 грн. передано ФГ"Хлібороб-Р" не було, відтак відповідач свої зобов'язання за договором купівлі-продажу нафтопродуктів №25 від 01.06.2007 року не виконав. Позивач направив на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтопродукт-ЛТД" вимогу про необхідність поставити позивачу дизельне паливо в кількості 71766 літрів на суму попередньої оплати 228 217,00 грн., яку останній залишив без задоволення.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов’язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Укладення договорів купівлі-продажу регулюється нормами параграфу 1 розділу ІІІ Цивільного кодексу України.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 662 цього Кодексу передбачає обов'язок продавця передати товар покупцеві, визначений договором купівлі-продажу. Обов'язок означає те, що продавець повинен передати товар в найменуванні, кількості, якості, асортименті, надати в тарі або упаковці, відповідно до визначених умов договору купівлі-продажу.

Пунктом 2 статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Строк (термін) виконання зобов'язання визначений статтею 530 цього Кодексу.

За приписами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо термін виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд, скасовуючи рішення господарського суду Кіровоградської області, наведеного не врахував. А відтак неправомірно скасував рішення суду першої інстанції в частині стягнення нафтопродуктів у кількості 71766 літрів на суму 228 217,00 грн.

Щодо, вимоги скаржника про стягнення 20090,70 грн. сплачених відсотків за користування кредитними коштами, як збитків, Вищий господарський суд України виходить з наступного.

Як, вбачається з матеріалів справи, між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та Фермерським господарством "Хлібороб- Р" був укладений кредитний договір №010-05/294 від 14.05.2007 року на суму 1 500 000,00 грн. зі сплатою 17 % річних за кредит. Метою кредиту є придбання паливно-мастильних матеріалів, мінеральних добрив, засобів захисту рослин, посівного матеріалу, запасних частин, основних засобів, оплати послуг, оплати праці, електроенергії, поповнення обігових коштів (пункт 2.1 кредитного договору).

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, тобто заподіяння збитків умисно чи з необережності, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками, а також його виною. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Водночас, сума збитків, яку просить стягнути позивач, обґрунтовується витратами у вигляді сплати відсотків за користування кредитними коштами, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу нафтопродуктів. Однак, кредитний договір №010-05/294 був укладений 14.05.2007 року, а договір купівлі-продажу нафтопродуктів №25 був укладений 01.06.2007 року.

Попередні судові інстанції, розглядаючи спір в цій частині не встановили наявності причинного, наслідкового зв'язку між сплаченими відсотками за кредитним договором та порушенням зобов'язань відповідача за договором купівлі-продажу нафтопродуктів.

Враховуючи викладене, ухвалену у справі постанову апеляційної інстанції в частині відмови у стягненні 71766 літрів дизельного пального на суму 228 217,00 грн. слід скасувати, залишивши без змін в цій частині рішення господарського суду першої інстанції. В частині стягнення 20090,70 грн. сплачених відсотків за користування кредитними коштами, як збитків постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.03.2008 року залишити без змін.

З урахуванням зазначеного, керуючись статтями 108, 1115 , 1117, 1119- 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.03.2008 року у справі № 2/405 скасувати у частині відмови у стягнення 71766 літрів дизельного пального на суму 228 217,00 грн., залишивши без змін в цій частині рішення господарського суду Кіровоградської області від 17.01.2008 року. Решту постанови залишити без змін.

Касаційну скаргу Фермерського господарства "Хлібороб-Р"- задовольнити частково.

Головуючий суддя                                                                      Т. Добролюбова

Судді                                                                                                    Т.Гоголь

Л.Рогач