ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2008 р.

№
14/347

Вищий господарський суд України  у складі колегії суддів:

головуючого
судді

Кравчука
Г.А.,

суддів:

Мачульського
Г.М.,

Шаргала
В.І.

за
участю представників сторін:

позивача

не
з'явився

відповідача

ОСОБА_2
дов. від 28.03.2008 р.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні

касаційну
скаргу

Приватного
підприємця ОСОБА_1

на
постанову

Запорізького
апеляційного господарського суду  від
14.02.2008 р.

у
справі

№14/347
господарського суду Херсонської області

за
позовом

Відкритого
акціонерного товариства "Херсонський "Торгрічтранс"

до

Приватного
підприємця ОСОБА_1

про

стягнення
22 400 грн.

В С Т А Н О В И В:

Відкрите
акціонерне товариство  (надалі ВАТ)
"Херсонський "Торгрічтранс" звернулось до господарського суду
Херсонської області з позовом до Приватного підприємця (надалі ПП) ОСОБА_1 про
стягнення 22 400 грн.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що укладений між названими  сторонами договір оренди нежитлового
приміщення закінчився, однак відповідач відмовляється звільнити приміщення,
тому позивач - наймодавець має право вимагати
від наймача -підприємця сплати неустойки в розмірі подвійної орендної
плати.

Рішенням
господарського суду Херсонської області від 27.09.2004 року (суддя Гридасов
Ю.В.) позов задоволений, з ПП ОСОБА_1 на користь ВАТ "Херсонський
"Торгрічтранс" стягнуто 22 400 грн. неустойки та відповідні судові
витрати.

Не
погоджуючись з названим судовим рішенням, ПП ОСОБА_1 звернулась до Запорізького
апеляційного господарського суду  з
апеляційною скаргою, яка ухвалою суду апеляційної інстанції від 25.10.2004
прийнята до провадження з призначенням до розгляду на 17.11.2004 року.

Доповідач:
Шаргало В.І.

Однак,
ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 17.11.2004 року
апеляційне провадження  у справі № 14/347
було зупинене до розгляду господарським судом Херсонської області справи
№4/437-пн за позовом ВАТ “Херсонський “Торгрічтранс" до ПП ОСОБА_1 про
усунення перешкод в користуванні не житловим приміщенням та стягнення 22 000
грн. упущеної вигоди, 155 грн. 85 коп. збитків та до розгляду господарським
судом Херсонської області справи №13/373-О за позовом ВАТ "Херсонський
"Торгрічтранс" до відповідачів: Херсонської міської рада, Управління
комунальної власності, м. Херсона та ПП ОСОБА_1,  про визнання недійсним розпорядження
Херсонського міського голови №1177-р від 10.08.2004 р. "Про видачу
свідоцтв про право власності" та договору оренди від 17.08.2004 р. між
Управлінням комунальної власності міста Херсона та ПП ОСОБА_1

За
клопотанням позивача, у зв'язку з набранням чинності рішеннями у справах   №4/437-пн та
№13/373-О, ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від
28.01.2008 р. провадження у справі №14/347 поновлено, судове засідання
призначено на 14.02.2008 року.

Постановою  Запорізького апеляційного господарського
суду  від 14.02.2008 року (судді: Коробка
Н.Д., Кагітіна Л.П., Мойсеєнко  Т.В.)
апеляційна скарга ПП ОСОБА_1 залишена без задоволення, а  назване судове рішення залишене без змін.
Постанова мотивована тим, що право власності на спірне приміщення належить
позивачу як правонаступнику ХТП "Торгрічтранс", підприємець
безпідставно займав приміщення в період з 05.09.2003 року по 24.01.2008 року,
тому з урахуванням положень ст. 785 Цивільного кодексу України заявлена ВАТ
"Херсонський "Торгрічтранс"
сума неустойки підлягає стягненню з відповідача.

Не
погоджуючись з прийнятими у справі рішенням та постановою,  ПП ОСОБА_1 звернулась до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального
права, просить їх скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої
інстанції. Скаржник, зокрема, звертає увагу касаційної інстанції на те, що
спірне приміщення не належить позивачу, а є комунальною власністю.

У
відзиві на касаційну скаргу позивач ВАТ "Херсонський "Торгрічтранс"
просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постановлені у справі
судові рішення -без зміни, як такі, що відповідають обставинам справи та
чинному законодавству.

Заслухавши
в судовому пояснення представника відповідача, розглянувши та обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої
та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, судова
колегія Вищого господарського суду вважає, що касаційна скарга не підлягає  задоволенню з наступних підстав.

Господарськими
судами попередніх інстанцій встановлено, що
01.01.2002 року між ВАТ "Херсонський "Торгрічтранс"
(Орендодавець)  та ПП ОСОБА_1 (Орендар)
укладений договір оренди нежитлового приміщення №1, на підставі якого  підприємець отримала в оренду нежитлове
приміщення площею 228 м2 за адресою: м. Херсон, вул. Комунарів,
7.  Строк оренди за умовами договору
встановлений з 01.01.2002 р. по 31.03.2002 р., а орендна плата складає 1 600,00
грн. та  нараховується щомісячно.
Додатковими угодами від 01.07.2002 р., 01.10.2002 р., 01.01.2003 р., 01.04.2003
р. строк оренди зазначеного приміщення було продовжено сторонами до 01.07.2003
р.

У
зв'язку з закінченням строку оренди та відмовою підприємця укласти новий
договір оренди приміщення ВАТ "Херсонський "Торгрічтранс” направив
відповідачу вимогу про виселення його з займаного приміщення не пізніше
05.09.2003 року.

Проте,
ПП ОСОБА_1 свої зобов'язання за Договором щодо повернення орендованого
приміщення позивачу за Актом здавання-приймання не виконала та продовжувала
користуватись названим  приміщенням після
закінчення строку оренди, а також
продовжувала його займати і на час прийняття Запорізьким апеляційним
господарським судом постанови від 24.01.2008 р. у справі №4/437-ПН. Зазначеною
постановою вирішено виселити ПП ОСОБА_1 з нежитлових приміщень магазину
"Дружба", площею 180,4 кв. м., які знаходяться в м. Херсон,  по вул. Комунарів, 7. Цією постановою також
встановлено, що ВАТ "Херсонський "Торгрічтранс" є
правонаступником ХТП "Торгрічтранс" щодо права власності на вказані
приміщення.

Оскільки
спірні правовідносини продовжують існувати і після набрання чинності  Цивільним та Господарським кодексами України,
судова колегія погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що
при вирішенні даного спору слід керуватися нормами цих Кодексів.

Згідно
зі  статтею 283 Господарського кодексу
України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Статтею 291 Господарського кодексу України
передбачені випадки, з настанням яких договір оренди припиняє свою дію, зокрема
договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було
укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно
до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Статтею 785 ЦК України встановлений
обов'язок наймача у разі припинення договору найму негайно повернути річ у
стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у
стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує цього обов'язку,
наймодавець вправі вимагати від наймодавця сплати неустойки у розмірі подвійної
плати за користування річчю за весь час прострочення.

За
умовами пункту 8 договору оренди від 01.01.2002 року об'єкт оренди вважається
фактично переданим з моменту підписання членами двосторонньої комісії акту
приймання-передачі

Як зазначалося вище, у зв'язку з
закінченням строку оренди та відмовою відповідача укласти новий договір оренди
приміщення ВАТ “Херсонський “Торгрічтранс” направив відповідачу вимогу про
виселення його з займаного приміщення не пізніше 05.09.2003 р., однак останній
відмовився звільняти спірне приміщення,
посилаючись на  укладення  договору з Управлінням комунальної власності
м. Херсона.

Проте,
факт належності названого приміщення позивачу та факт безпідставного
користування ПП ОСОБА_1 цим об'єктом встановлений у постанові Запорізького
апеляційного господарського суду від 24.01.2008 р. у справі №4/437-ПН і за
правилами ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України  ці факти не повинні доводитися знову при
вирішенні інших справ за участю тих самих сторін. Вказана постанова була чинна
на момент прийняття судом апеляційної інстанції оскаржуваної постанови у даній
справі.

З
урахуванням викладеного господарські суди попередніх інстанцій дійшли
правомірного висновку про обґрунтованість позовних вимог ВАТ “Херсонський
“Торгрічтранс" та відповідно задовольнили позов.

Згідно
зі ст.1117 Господарського процесуального кодексу  України касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних  доказів над іншими, збирати нові докази або
додатково перевіряти докази. Тому доводи касаційної скарги щодо неправильної
оцінки та недостатньої перевірки судами попередніх інстанцій доказів у
справі,  у тому числі і стосовно права
власності на спірне приміщення, не входять до повноважень суду касаційної
інстанції і не можуть бути підставою для скасування прийнятих у справі судових
рішень.

З
огляду на наведене, колегія   суддів   вважає, що під   час розгляду справи судами попередніх
інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного і
об'єктивного дослідження матеріалів справи, висновки судів відповідають цим
обставинам і їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням
норм матеріального і процесуального права, тому у касаційної інстанції відсутні
підстави для скасування прийнятих у справі рішень.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,
-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову
Запорізького апеляційного господарського суду
від 14.02.2008р.  у справі №14/347  залишити без змін.

Головуючий  суддя

Кравчук
Г.А.

Суддя

Мачульський
Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.