СУД
Постанова

Іменем України

09
квітня 2008 року

Справа
№ 2-2/15403-2007

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  Плута
В.М.,

суддів                                                                      Гонтаря
В.І.,

Борисової Ю.В.,

за участю
представників сторін:

позивача:          Воліка Костянтина Сергійовича, довіреність №  ню-62
від 01.01.08;

відповідач: не з'явився;

розглянувши
апеляційну скаргу
Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця"
в особі відокремленого підрозділу "Пансіонат "Львівський
залізничник" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим
(суддя Толпиго В.І.) від 17.01.2008 у справі № 2-2/15403-2007

за
позовом           Державного територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" (м. Львів, вул. Гоголя, 1, 79000)

в
особі відокремленого підрозділу "Пансіонат "Львівський
залізничник" (вул. Приморська, 46, м. Судак, 98002)

до суб'єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про
стягнення 5768,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне територіально-галузеве
об`єднання „Львівська залізниця” в особі відокремленого підрозділу „Пансіонат
„Львівський залізничник” звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про стягнення 5768,86 грн.
заборгованості за надані комунальні послуги централізованого опалення.

Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору оренди комунального
майна  №33 від 01.06.2006 року,
укладеного між КП «Житлово-експлуатаційна ділянка»та СПД ОСОБА_1, останній
прийняв в оренду нежитлове приміщення площею 172,7 кв.м, розташоване за
адресою: м. Судак, вул. Істрашкіна, буд. 15 та зобов'язався протягом місяця з
моменту укладення договору укласти договори з постачальниками комунальних
послуг. Позивач зазначає, що він надає послуги з централізованого опалення в
житлові будинки по вул. Істрашкіна в м. Судак, в тому числі в будинок № 15, де
знаходиться орендоване відповідачем приміщення. Листом за № 2175 від 19.12.2006
року відповідачеві було запропоновано укласти договір про надання послуг з
централізованого опалення, а по закінченню опалювального періоду на адресу
відповідача було направлено рахунок № 456 від 03.4.2007 року на оплату, який не
було оплачено.

Рішенням
господарського суду АР Крим від 17.01.2008 року у справі № 2-2/15403-2007 у
задоволенні позову Державного територіально-галузевого об`єднання „Львівська
залізниця” в особі відокремленого підрозділу „Пансіонат „Львівський
залізничник” відмовлено.

При
прийнятті рішення суд першої інстанції встановив, що СПД ОСОБА_1 у договірні
правовідносини з позивачем з приводу отримання послуг з опалення не вступав та
обов`язків перед позивачем по оплаті отриманих послуг не має. Тому,
господарський суд АР Крим прийшов до висновку про відсутність порушеного права
та відсутність підстав для його судового захисту.

Не
погодившись з цим судовим актом, Державне територіально-галузеве об`єднання
„Львівська залізниця” в особі відокремленого підрозділу „Пансіонат „Львівський
залізничник” звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати,
позов задовольнити.

Доводи
позивача в апеляційній скарзі полягають у неповному дослідженні обставин справи
та невірному застосуванні судом першої інстанції норм матеріального права.
Позивач посилається на положення Закону України „Про житлово-комунальні
послуги”, відповідно до статті 20 якого споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідач
у судове засідання не з'явився, своїм процесуальним правом на участь у судовому
засіданні не скористався, до початку судового засідання надіслав до суду
клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно
до статті 98 Господарського процесуального кодексу України учасники судового
процесу були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Стаття
22 Господарського процесуального кодексу України, зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в
судове засідання представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може
розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Статтею
77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський
суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд
справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Судова
колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача за
наявними документами в матеріалах справи.

Розпорядженням
заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 09.04.2008
суддю Голика В.С. замінено на суддю Борисову Ю.В.

Повторно
розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу
України, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Відповідно
до статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну
енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту),
який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію
енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частиною
2 статті 275 Господарського кодексу України встановлено, що відпуск енергії без
оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно з частиною 1 статті 19
Закону України „Про житлово-комунальні послуги”, відносини між учасниками
договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

Пунктами
1, 5 частини 3 статті 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги”
закріплено, що споживач зобов'язаний: укласти договір  на надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі типового договору, а також оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У
даному випадку між КП „Житлово-експлуатаційна ділянка” - Орендодавець, та
суб`єктом підприємницької діляності ОСОБА_1 -Орендар, було укладено договір
оренди нежитлового приміщення площею 172,7 кв. м, розташованого за адресою: м.
Судак, вул. Істрашкіна, 15.

Розділом
5 вказаного договору закріплено обов`язки орендаря.

Так,
відповідно до пункту 5.8 договору оренди № 33 від 01.06.2006 року, зобов`язаний
укласти у місячний строк з балансоутримувачем орендованого майна договір про
відшкодування витрат на утримання орендованого приміщення та надання
комунальних послуг Орендарю балансоутримувачем.

Таким
чином, фактичним споживачем послуг по опаленню являється балансоутримувач спірних
приміщень. На підставі викладеного, судова колегія погоджується з висновком
суду першої інстанції про, що договір оренди комунального майна № 33 від
01.6.2006 року, укладений між КП «Житлово-експлуатаційна ділянка»та
відповідачем, не може бути доказом наявності у відповідача зобов'язань перед
позивачем по сплаті послуг за опалення.

Згідно
з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має
право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно
до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Однак,
позивачем не надано суду будь-яких доказів існування між ним та позивачем
зобов`язань з надання/оплати послуг по опалюванню орендованих приміщень.

У
даному випадку існують окремі правовідносини між позивачем та
балансоутримувачем приміщень по вул. Істрашкіна, 15 в м. Судак з приводу
опалення вказаних приміщень та між балансоутримувачем та СПД ОСОБА_1 з приводу
відшкодування витрат по витратах на комунальні послуги.

Таким
чином, позов про стягнення витрат на опалення приміщень по вул. Істрашкіна, 15
в м. Судак може бути пред`явлено до балансоутримувача вказаних приміщень. СПД
ОСОБА_1 належним відповідачем у справі не являється.

Стаття
15 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить
загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття
16 Цивільного кодексу України закріплює способи захисту особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Однак,
дослідивши обставини справи судом апеляційної інстанції встановлено відсутність
порушеного права позивача та, як наслідок, відсутність підстав для його
судового захисту. На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги є такими,
що не підтверджені нормами законодавства, позовні вимоги позивача є
необґрунтованими, а відмова господарського суду АР Крим в їх задоволенні є
правомірною. У зв`язку з цим, підстави для скасування оскаржуваного рішення
відсутні.

Керуючись
статтями 101, 103 п.1, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об`єднання „Львівська залізниця” в особі
відокремленого підрозділу „Пансіонат „Львівський залізничник” залишити без
задоволення.

2.
Рішення господарського суду Автономної республіки Крим від 17 січня 2008 року у
справі № 2-2/15403-2007 залишити без змін.

Головуючий
суддя
В.М. Плут

Судді
В.І. Гонтар

Ю.В. Борисова