ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"26" червня 2008 р.           Справа № 19/230-08

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-союз-Рівне», м. Рівне

до Дочірньої компанії «Укртрансгаз»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»в особі Філії «Управління сервісного обслуговування та ремонту імпортної автотракторної спецтехніки «СІАТ», м. Боярка

про стягнення 250971,85 грн.

суддя Т.П. Карпечкін

від позивача –Степко І. П. (дов. № 180 від 25.06.2008 року);

Оліферук Л.А. (дов. №181 від 26.06.2008 року);

від відповідача – Купрієнко В.І. (дов. від 25.06.2006 року);

обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-союз-Рівне»звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Дочірньої компанії «Укртрансгаз»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»в особі Філії «Управління сервісного обслуговування та ремонту імпортної автотракторної спецтехніки «СІАТ»про стягнення 250971,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов’язань за договором поставки № 21, укладеного між сторонами 24.07.2007 року, а саме не оплатив у повному обсязі кошти за переданий товар, в результаті чого за ним утворилась заборгованість в сумі 242711,70 грн. Додатково позивач просить стягнути з відповідача інфляційні у розмірі 7524,06 грн. та три проценти річних в розмірі 736,09 грн.

Сторони належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи ухвалою суду від 17.06.2008 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача не заперечував проти позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку щодо правомірності заявлених позовних вимог з наступних підстав.

Між позивачем та відповідачем 24.07.2007 року було укладено договір поставки № 21 (надалі - договір). Згідно п. 1.1. договору, позивач передає у власність відповідача, а відповідач сплачує запасні частини до імпортної будівельно-дорожньої техніки, визначені в асортименті, в кількості та за цінами (надалі - товар), які зазначені у специфікації (додаток № 1), що додається до цього договору і є його невід’ємною частиною, на умовах DDP –Київ. Ціна товару кожного найменування зазначаються у специфікації, яка додається до договору (п. 2.1. договору). Зобов’язання позивача щодо поставки товару вважається виконаними у повному обсязі з моменту передачі товару у власність відповідача (п.3.2. договору). Відповідно до п. 4.1. договору, відповідач проводить оплату на умовах відстрочки платежу по мірі надходження коштів на його розрахунковий рахунок та виконання позивачем своїх обов’язків за договором на підставі встановленого рахунку.

На виконання умов вказаного договору, позивачем було передано відповідачу товар на загальну суму 591743,74 грн., що підтверджується накладними:

-          накладна № 16924/06 від 03.09.2007 року –товар на суму 149166,56 грн.

-          накладна № 19346/06 від 08.10.2007 року –товар на суму 149865,48 грн.

-          накладна № 22280/06 від 24.11.2007 року –товар на суму 98343,10 грн.

-          накладна № 22527/06 від 29.11.2007 року –товар на суму 76466,96 грн.

-          накладна № 22533/06 від 29.11.2007 року –товар на суму 95240,35 грн.

Як зазначає позивач в результаті неналежного виконання зобов’язання зі сторони відповідача, а саме несвоєчасно та неповної оплати за отримані товар, за ним утворилась заборгованість в загальній сумі 242711,70 грн.

Додатково позивач нарахував відповідачу за прострочення виконання зобов’язання інфляційні у розмірі 7524,06 грн. та 3% річних у розмірі 736,09 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав повністю позовні вимоги, представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву № 451-КВ, в якому визнає суму заборгованості перед позивачем та не заперечує проти позову.

Судом оглянуті оригінали документів залучених до матеріалів справи.

При вирішені спору судом враховано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу (ст. 33 ГПК України).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб’єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Перевіривши та проаналізувавши договір, судом встановлено, що в п. 4.1. договору не встановлено конкретні строки оплати за отримані товар.

Отже, позивачем 08.04.2008 року відправлено на адресу відповідача претензію № 54 про, що свідчить фіскальний чек поштового відправлення за № 9755.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в загальній сумі 242711,70 грн. підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних в сумі 7524,06 грн. та 3 % річних у розмірі 736,09 грн. підлягають задоволенню.

Таким чином позов підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати відповідно до ст. 44, ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Філії «Управління сервісного обслуговування та ремонту імпортної автотракторної спецтехніки «СІАТ»Дочірньої компанії «Укртрансгаз»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»(08153, Київська область, м. Боярка, вул. Білогородська, 61, код 24928497, р/р 0016 в Вишневому відділені Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк», МФО 321013) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-союз-Рівне» (33009, м. Рівне, вул. Князя Володимира, 109 А, код 24173219, п/р 5610 в РОФ АКБ «Укрсоцбанк», МФО 333012) –242711 (двісті сорок дві тисячі сімсот одинадцять) грн. 70 коп. основного боргу, інфляційні у розмірі –7524 (сім тисяча п’ятсот двадцять чотири) грн. 06 коп., 736 (сімсот тридцять шість) грн. 09 коп. 3% річних та судові витрати: 2509 (дві тисячі п’ятсот дев’ять) грн. 72 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя                                                                                           Т.П. Карпечкін