Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2008 р.
Справа № 45/200-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Білоконь Н. Д. , суддя  Фоміна В. О.

при секретарі Криворученко О.І.

за участю представників
сторін:

позивача -
Велієвої Т.О., довіреність  № 5528 від
08.08.2007 р.

відповідача
-  не прибув

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу позивача за первісним позовом (вх. №
665 Х/1-14) на рішення господарського суду Харківської області від
12.12.07  у справі № 45/200-07

за позовом комунального підприємства "Міський
інформаційний центр", м. Харків

до  суб"єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1м. Харків

про стягнення
6120,02 грн.

та
зустрічним позовом
суб"єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

до комунального підприємства "Міський
інформаційний центр"

про визнання договорів
недійсними

встановила:

Комунальне підприємство "Міський
інформаційний центр" подало до господарського суду Харківської області
позов про стягнення з суб"єкта підприємницької діяльності-фізичної особи
ОСОБА_1заборгованості та штрафних санкцій за користування  місцями
по укладеним між сторонами договорам
про надання  в  користування
місць, які перебувають у
комунальній власності для
розташування спеціальних конструкцій: по договору від 09.09.2005 р.   № 3556 -41,05 грн. заборгованості за  грудень 2005 р., 43, 66 грн. пені, 4050 грн.
штрафу за несвоєчасне повернення місця; по договору  від 02.12.2005 р. № 5066 -1399,68 грн.
заборгованості за період з квітня  по
грудень 2006 р., 126,46 грн. пені, 459,17 грн. штрафу за несвоєчасне повернення
місця.

Суб"єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1 подала  зустрічний
позов  про визнання недійсними укладених
між сторонами договорів про надання
в  користування  місць, які перебувають у  комунальній власності для  розташування спеціальних конструкцій від
09.09.2005 р.   № 3556 та  від 02.12.2005 р. № 5066.

Рішенням господарського суду Харківської
області від 12.12.2007 р. у  справі
№  45/200-07 в задоволенні  первісного позову відмовлено та задоволено
зустрічний  позов.Визнано недійсними
договори про надання  в  користування
місць, які перебувають у
комунальній власності для
розташування спеціальних конструкцій від 09.09.2005 р.   № 3556 та
від 02.12.2005 р. № 5066.

Позивач за первісним позовом із зазначеним
рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, подав до
Харківського апеляційного господарського суду

апеляційну скаргу, в  якій, посилаючись на  порушення
місцевим господарським судом  норм
процесуального права, просить рішення
скасувати.

Відповідач за первісним позовом у відзиві
проти апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення  законним, обгрунтованим, винесеним при
повному з"ясуванні обставин, що мають значення для справи та з дотриманням
норм матеріального і процесуального права, просить залишити його без змін,
а  апеляційну скаргу- без задоволення.

Відповідач за первісним позовом  в судове засідання не прибув, хоча належним
чином був повідомлений  про дату, час та
місце його проведення, тому справа розглядається  за його відсутністю  за наявними в ній матеріалами відповідно до
статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши
доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вислухавши пояснення представника
позивача за первісним позовом та перевіривши правильність застосування місцевим
господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Позивач за
первісним позовом  в обгрунтування
позовних вимог посилався на те, що  між
ним  та відповідачем були укладені
договори про надання в користування місць, які перебувають у комунальній
власності, для розташування спеціальних конструкцій № 3556 від 09.09.2005 р. та
№ 5066 від 02.12.2005р, згідно з умовами яких він по  актам приймання-передачі надав відповідачу за
певісним позовом  в експлуатацію місце,
що знаходиться в комунальній власності для розміщення спеціальної конструкції,
а саме щит стаціонарний за договором № 3556 строком з 09.09.2005 р. по
31.12.2005 р. та за договором № 5066 строком з 01.01.2006 р. по 31.12.2006 р.
Однак  відповідач за первісним
позовом  неналежним чином виконував,
передбачені  зазначеними договорами  зобов"язання по оплаті наданого у
користування місця, в  результаті чого у
нього   утворилась заборгованість по
договору  № 3556 від 09.09.2005 р. на  суму
41,05 грн., на  яку позивач на
підставі  п. 6.1 вищезазначеного договору
нарахував пеню в  сумі 43,05 грн. та по
договору №  5066 від 02.12.2005 р. в  сумі 1399,68 грн., на яку ним на підставі
п.  6. 1 договору нараховано пеню в  сумі 126,46 грн.

Окрім того за
прострочення повернення місця, наданого в користування позивачем на підставі п.
6.2  договорів нараховано відповідачу
штраф по договору  №  3556 від 09.09.2005 р. в сумі   4 050,00 грн., та по договору №  5066 від
02.12.2005 р. в  сумі 459,17 грн.

Як вказує
позивач за первісним позовом, у зв"язку з виникненням у відповідача  за первісним позовом заборгованості він
направив останньому повідомлення № 2808 від17.11.2006р. та № 1980 від
18.04.2006 р. з вимогою сплатити суму заборгованості, але   ніяких дій щодо погашення заборгованості не
здійснено, у зв'язку з чим відповідно до договору № 5066 спеціальну конструкцію
- щит стаціонарний було позивачем демонтовано, про що свідчить акт проведення
демонтажу спеціальної конструкції та рахунок-фактура № СФД-000151 від
02.11.2006 р., в результаті чого позивач поніс збитки на суму 459,17 грн.

Відповідач за
первісним позовом, в обгрунтування своїх заперечень стверджував те, що він
ніколи не укладав з позивачем договір № 3556 від 09.09.2005 р. та Договір №
5066 від 02.12.2005 р. про надання в користування місць, які перебувають у
комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, зазначені
договори не підписував, не ставив на них своєї печатки та  не підписував актів прийому-передачі цих
місць, не отримував та не підписував актів надання послуг за договорами та
ніколи не здійснював оплати за зазначеними договорами.

Відповідач за
первісним позов подав зустрічний позов про визнання зазначених

- 3 -

договорів
недійсними, посилаючись на те, що ці договори не відповідають вимогам закону, а
саме в порушення вимог ч. 1 статті 203 та статті 207 Цивільного кодексу України
не підписані ним особисто як стороною договору.

Для
з"ясування питання, чи підписувались відповідачем за первісним
позовом  спірні договори,  за клопотанням останнього  господарським судом першої інстанції у
відповідності до статті 41 Господарського процесуального кодексу України було
призначено судово-почеркознавчу експертизу.

Як
вбачається з  висновку
судово-почеркознавчої експертизи   № 9134
від 05.11.2007          р.   підписи від імені ОСОБА_1. в квитанції від
12.09.2005 р. на суму

38,88 грн.
(а.с. 89), розташовані в рядку: „Платник" та під записом: „ ОСОБА_1",
в договорі № 5066 про надання в користування спеціальних місць,

які перебувають
у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій

від 02.12.2005
р. (а.с. 90,92), в додатку № 1 до договору № 5066 від 02.12.2005 р.

(а.с. 91), в
договорі № 3556 про надання в користування місць, які перебувають у

комунальній
власності для розташування спеціальних конструкцій від 09.09.2005 р.

(а.с. 93,
95),  в додатку № 1 до договору № 3556
від 09.09.2005 р. (а.с. 94),розташовані
в    рядку:    „ОСОБА_1"    виконані
не    ОСОБА_1, а іншою особою.
Тобто підписи, які виконані в Договорі № 3556 від 09.09.2005 р. та в Договорі №
5066 від 02.12.2005 р. виконані не відповідачем за первісним позовом (позивачем
за зустрічним), а іншою особою.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності правочину є недодержання в  момент вчинення правочину стороною вимог, які
встановлені частинами першою-третьою, п"ятою та шостою статті 203  цього Кодексу.

Частиною 3 статті  203 Цивільного кодексу України передбачено,
що правочин має вчинятися  у  формі, встановленій законом.

Частиною 2 статті 207  Цивільного кодексу України передбачено, що
правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний  його стороною, сторонами.

Таким чином  договори, на які посилається позивач за
первісним позовом  в обгрунтування  своїх позовних вимог та які просить визнати
недійсними  відповідач за первісним
позовом у поданому ним зустрічному позові є недійсними, оскільки не
відповідачють вимогам, які встановлені ч. 3 статті  203  та
ч. 2 статті 207 Цивільного кодексу України.

Зважаючи на наведене, місцевий
господарський  суд дійшов правильного
висновку  про задоволення зустрічного
позову та відмову, у зв"язку з цим
у задоволенні первісного позову.

Позивач за первісним позовом в апеляційній
скарзі посилається на те, що відповідач замість відзиву  на позовну заяву подав зустрічний позов,
який  не містив  обгрунтувань позовних вимог, а  за своїм змістом є  відзивом на
позовну заяву, тому  ніякої
необхідності в поданні зустрічного позову не було.

Колегія суддів вважає зазначені доводи
безпідставними, оскільки  по-перше
подання  відзиву на позов не позбавляє
відповідача  права на подання зустрічного
позову, яке передбачено статтею 60 Господарського процесуального кодексу
України та по-друге, оскільки зазначеною статтею передбачено, що  зустрічний
позов  повинен бути
пов"язаним з первісним, підстави зустрічного позову  можуть містити доводи, які є протиставленням
доводам первісного позову, та задоволення
зустрічного позову може виключати повністю або частково  задоволення первісного позову.

Безпідставним є посилання  позивача
за первісним позовом на те, що відповідач за первісним позовом  при поданні зустрічного позову в  порушення статті  54 Господарського процесуального кодексу
України не включив до нього позовну вимогу
про стягнення витрат по сплаті
державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення  судового процесу, оскільки  господарським процесуальним кодексом

- 4
-

України,
зокрема статтею 55 цього Кодексу  ці
витрати не віднесено до ціни позову, а статтею 44  Кодексу
вони віднесені до  судових витрат,
які  розподіляються  за результатами вирішення  спору
за правилами встановленими статтею 49
ГПК України.Тому зазначені
витрати не є позовними вимогами та не повинні  включатися
до позовної заяви.

Також позивач за певісним позовом   посилається на те, що місцевий господарський
суд  неправомірно  поклав на нього  витрати, пов"язані  з проведенням судово-почеркознавчої
експертизи, оскільки проведення  судово
-почеркознавчої експертизи  є засобом
доведення тих обставин, на які він посилається в обгрунтування свого
зустрічного позову.

Колегія  суддів також вважає ці доводи безпідставними,
оскільки статтею 44 Господарського процесуального кодексу України суми, що
підлягають сплаті за проведення  судової
експертизи віднесено  до судових витрат,
а згідно зі статтею 49 цього Кодексу судові витрати при задоволенні  позову покладаються  на відповідача, а при відмові в  позові -на позивача. Оскільки  зустрічний
позов  підлягає задоволенню,

а у задоволенні
первісного  позову слід відмовити,
місцевий господарський  суд правомірно
поклав судові витрати, в  тому числі
і  витрати, пов"язані  з проведенням судово-почеркознавчої
експертизи у даній  справі на  позивача за певісним позовом.

Зважаючи на наведене, колегія  суддів вважає, що оскаржуване рішення  прийнято без порушень норм матеріального та
процесуального права та підстави для його зміни чи скасування відсутні, у
зв"язку з чим його слід залишити без змін, а  апеляційну скаргу -без задоволення.

Керуючись статями 33. 43. 99. 101,
103-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської
області від  12.12.2007 р. у справі
№  45/200-07 залишити без змін.

Постанову складено в повному обсязі
25.04.2008 р.

Головуючий суддя                            (підпис)                          Сіверін В. І.

Суддя                            (підпис)                          Білоконь Н. Д.

Суддя                            (підпис)                          Фоміна В. О.