ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.08                                                                                 Справа № 16/87.

За позовом Малого приватного виробничо – будівельного підприємства “Лугрембуд”, м. Луганськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничої компанії “Укрбудмонтаж”, м. Свердловськ Луганської області

про стягнення 26 541 грн. 06 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.

секретар судового засідання Маценко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача –Усова К.В., дов. від 17.04.08. №1704/08-1,

від відповідача –Ільченко К.Г., керівник,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: заявлена вимога про відшкодування матеріальних збитків в сумі 23521,04грн., інфляційних нарахувань в сумі 2846,03грн. та 3% річних в сумі 173,99грн.

Відповідач відзивом, зданим у судовому засіданні 23.06.08., проти позову заперечує і вказує, що він не спричиняв збитків позивачеві при виконанні договору від 20.09.07. №1/9.

Між сторонами у справі укладено договір від 20.09.07. №1/9, на підставі якого субпідрядник (відповідач) зобов’язався виконати роботи по об’єкту ВАТ «АМК»своїми силами і зі свого матеріалу та у відповідності до проектно-кошторисної документації і у строки, встановлені графіком виконання робіт, а підрядник (позивач) зобов’язався прийняти та оплатити виконані роботи на підставі актів здачі-приймання виконаних робіт (форми ФКБ-2, ФКБ-3).

Ціна договору встановлена сторонами у розмірі 500 тисяч гривень (п.2.1), оплата виконаних робіт здійснюється протягом 20 днів з дня здачі об’єкта в експлуатацію на підставі двосторонніх акті виконаних робіт і роботи повинні бути виконані до 31.12.07. (п.п.3.3,4.1).

За своєю правовою природою вказаний договір є договором будівельного підряду і відповідає нормам правового інституту підряду – глава 61 Цивільного кодексу України (ст.ст.837,838,875).

Позивач звернувся з даним позовом до суду з вимогою до відповідача про відшкодування збитків в сумі 23521,04грн., яка складається зі збитків, понесених позивачем, по його твердженню, у зв’язку з тим, що робітники підприємства відповідача знаходились на території будівельного об’єкту в стані алкогольного сп’яніння, за що позивач поніс матеріальну відповідальність перед замовником будівельних робіт. Розмір відповідальності позивачем у позові не визначений.

Крім того, позовні вимоги містять твердження про те, що позивачем переказано грошей відповідачеві і в якості авансу і за фактично виконані роботи більш, ніж виконано робіт, а саме: позивач стверджує, що він переказав 48930,64грн. – частину як аванс, а частину за виконані підрядні роботи, тоді як відповідач виконав робот на суму 25409,60грн. і різницю між сплаченою сумою і виконаними роботами позивач вимагає стягнути з відповідача як збитки, нараховуючи на збитки інфляційну складову в сумі 2846,03грн. і три відсотки річних в сумі 173,99грн.

Позов вмотивовано правилами ст.ст.193,224,225 ГК України, ст.ст.625 ЦК України. В підтвердження своїх доводів позивач посилається на акт звірення взаємних розрахунків від 17.12.07. (а.с.10), підписаний однією стороною відносин - посадовими особами відповідача і скріплений печаткою підприємства. Посилання на договір акт не містить. Також в підтвердження доводів про спричинені збитки позивач додає до справи рахунки про штрафи за порушення пропускного режиму та про вартість будівельних матеріалів, протоколи затримання громадян, податкові накладні. В підтвердження виконаних робіт позивач надав акти виконаних робіт (форми КБ-2, а.с.38-42) без посилання на договір і з великою кількістю виправлень цифрових позначень (виправлено «від руки») та без вказаної точної суми вартості виконаних робіт, підписані однією стороною –відповідачем.

Відповідач проти позову заперечив і вказав про безпідставність позовних вимог у зв’язку з відсутністю спричинених збитків.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, вислухав представників сторін, оцінивши надані ними докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до норми ст.19 Основного Закону держави –Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки особі, права або законні інтереси якої порушено. Згідно з ч. 2 цієї статті і відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в грошовій сумі у повному обсязі.

Відповідно до правил ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень до суті спору. Згідно з вимогами ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказами.

Позивач зобов’язаний довести суду обставини щодо наявності шкоди, протиправної поведінки відповідача, яка спричинила шкоду, причинний зв'язок між шкодою та поведінкою, вину відповідача як підставу для настання відповідальності, підстави виникнення обов’язку відповідача по відшкодуванню збитків та надати докази понесених позивачем збитків у заявленому розмірі. Відсутність вини зобов’язаний довести відповідач.

При розгляді справи судом встановлено, що підстави для відшкодування відповідачем позивачу збитків відсутні: докази складу правопорушення, вчиненого відповідачем, відсутні, також відсутні докази, на підставі яких можна було б дійти висновку про неналежне виконання відповідачем умов договору від 20.09.07. №1/9, що призвело позивача до непередбачених витрат або порушило його права і охоронювані законом інтереси.

Документи, додані до позову позивачем і зазначені вище, не можуть бути належними доказами спричинених збитків, оскільки жодним документом не підтверджено факт невиконання (або неналежного виконання) відповідачем умов договору від 20.09.07. №1/9 як субпідрядником своїх обов’язків: акти виконаних робіт, додані позивачем до позову, не містять необхідних реквізитів для документа, яким можна довести факт виконаних підрядних робіт за договором будівельного підряду. А враховуючи письмові виправлення і написання деяких цифрових позначень по декілька разів в одній строчці, наданий документ взагалі не можна вважати документом.

Акт звірення взаємних розрахунків від 17.12.07. (а.с.10), підписаний однією стороною відносин, рахунки про штрафи за порушення пропускного режиму та про вартість будівельних матеріалів, протоколи затримання громадян, податкові накладні ніяким чином не підтверджують факт понесення збитків і факт неналежного виконання відповідачем своїх обов’язків по договору від 20.09.07. №1/9.

Крім того слід вказати, що перекази грошових коштів юридичною особою юридичній особі повинні бути підтверджені платіжними дорученнями, у тому числі і понесені витрати у вигляді сплати грошових коштів на вимогу замовника, і сплата авансових сум також повинні бути підтверджені платіжними дорученнями.

До речі, виплата авансу позивачем відповідачеві по договору від 20.09.07. №1/9 не передбачена: позивач зобов’язаний сплачувати грошові кошти тільки за виконані роботи, надані послуги і тільки на підставі актів виконаних робіт, підписаних без доповнень і зауважень обома сторонами і тільки після здачі об’єктів в експлуатацію. При цьому слід вказати, що виплачений аванс не є збитками у розумінні ст.22 ЦК України, ст.ст.224,225 ГК України.

За таких підстав і у зв’язку з відсутністю доказів щодо складу правопорушення у позові по стягненню (відшкодуванню) збитків у сумі в сумі 23521,04грн., інфляційних нарахувань в сумі 2846,03грн. та 3% річних в сумі 173,99грн. слід відмовити.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на позивача.

На підстав викладеного, ст.19 Конституції України, ст.224,225 ГК України, ст.ст.11,22 ЦК України, керуючись ст.ст. 22,33,34,43,49,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Відмовити у позові.

2.Судові витрати покласти на позивача.

Рішення підписане 01.07.08.

Суддя                               Р. Шеліхіна