ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2008 р.

№ 21/526

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М., Рогач Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Голосіївської районної в м. Києві ради

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 09.04.2008 р.

у справі

№ 21/526

господарського суду

м. Києва

за позовом

Голосіївської районної в м. Києві ради

до

Територіального управління Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду по Київській області та м. Києву

про

виселення

та за зустрічним

позовом

Територіального управління Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду по Київській області та м. Києву

до

Голосіївської районної в м. Києві ради

про

зобов'язання укласти договір оренди

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:

Корнійко В.В., дов. № 3061/01-р від 21.11.2006 р.;

відповідача:

Куценко І.В., дов. № б/н від 26.05.2008 р.;

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2007 р. Голосіївська районна в м. Києві рада (далі –Рада) звернулась до господарського суду м. Києва з позовною заявою, у якій просила виселити Територіального управління Державного комітету України з промислової безпеки,охорони праці та гірничого нагляду по Київській області та м. Києву (далі –Управління) з приміщень напівпідвального поверху загальною площею 82,4 кв. м будинку по вул. Жилянській, 43 літера Б, передавши їй вказані приміщення.

Позовні вимоги Рада обґрунтовувала тим, що Управління після закінчення строку дії договору оренди від 14.06.2005 р..мс

, об'єктом оренди у якому є приміщення напівпідвального поверху загальною площею 82,4 кв. м будинку по вул. Жилянській, 43 літера Б, без будь-яких правових підстав, в порушення вимог Закону України "Про оренду державного та комунального майна", продовжує користуватись відповідними приміщеннями.

У грудні 2007 р. Управління звернулось до господарського суду м. Києва з зустрічною позовною заявою, у якій просило зобов'язати Раду укласти з ним договір оренди нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 43 літера Б, підвал, площею 82,4 кв. м.

Зустрічні позовні вимоги Управління обґрунтовувало тим, що воно має переважне право на укладення договору оренди приміщення напівпідвального поверху загальною площею 82,4 кв. м будинку по вул. Жилянській, 43 літера Б, проте Рада, в порушення вимог законодавства України, провела конкурс на надання вказаного приміщення в оренду, за результатами якого визначила переможцем іншу особу.

Рішенням господарського суду м. Києва від 15.01.2008 р. (суддя Шевченко Е.О.) позовні вимоги Ради задоволено, а в задоволенні зустрічних позовних вимог Управління відмовлено.

У частині задоволення позовних вимог Ради рішення прийнято з мотивів, наведених Радою у позовній заяві.

У частині відмови у задоволення зустрічних позовних вимог Управління рішення прийнято з мотивів необґрунтованості вказаних вимог.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.04.2008 р. (колегія суддів: Корсак В.А., Коршун Н.М., Авдеєв П.В.) рішення господарського суду м. Києва від 15.01.2008 р. частково скасовано: в задоволенні позовних вимог Ради відмовлено, а в іншій частині вказане рішення залишено без змін. Постанова мотивована тим, що договір оренди від 14.06.2006 р. не припинив свою дію, а вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах.

Рада звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.04.2008 р. скасувати та залишити в силі рішення господарського суду м. Києва від 15.01.2008 р. Викладені у касаційній скарзі вимоги Рада обґрунтовує тим, що апеляційний господарський суд при прийнятті оскаржуваної постанови неправильно застосував ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ст. 764 Цивільного кодексу України.

Управління не скористалось правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на касаційну скаргу Ради до Вищого господарського суду України не надіслало, що не перешкоджає касаційному перегляду судового акту, який оскаржується.

За розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 29.07.2008 р. розгляд касаційної скарги здійснюється Вищим господарським судом України у складі колегії суддів Кравчука Г.А. –головуючого, суддів Мачульського Г.М. та Рогач Л.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Ради підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що:

– між Радою та Управлінням 14.06.2005 р. було укладено договір оренди.мс

, об'єктом оренди у якому є приміщення напівпідвального поверху загальною площею 82,4 кв. м будинку по вул. Жилянській, 43 літера Б, термін дії якого –до 14.05.2006 р.;

– Рада повідомленням від 18.04.2006 р. повідомила Управління про відсутність у неї наміру продовжувати договір оренди від 14.06.2005 р.;

– повідомлення Ради від 18.04.2006 р. було одержано Управлінням 26.05.2006 р.;

– Управління не звільнило приміщення, яке є об'єктом договору оренди від 14.06.2005 р.

Відповідно до частини першої та другої ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з частиною другою ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Таким чином, місцевий господарський суд обґрунтовано прийшов до висновку, що договір оренди від 14.06.2005 р. не було продовжено, оскільки Рада повідомила Товариство про відсутність намірів його продовжувати у відповідності до вимог ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

За таких обставин, виходячи з частини другої ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", договір оренди від 14.06.2005 р. було припинено у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено.

Частина перша ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачає, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Аналогічна за змістом норма міститься у частині першій ст. 785 Цивільного кодексу України: у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Враховуючи наведене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Ради.

Вказане не було враховано господарським судом апеляційної інстанції, у зв'язку з чим постанова Київського апеляційного господарського суду від 09.04.2008 р. підлягає скасуванню як така, що прийнята з порушенням ст. ст. 17, 26 та 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" і ст. 785 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини третьої ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакції, чинній після закінчення терміну договору оренди від 14.06.2005 р.) після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки, має переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий термін.

Між тим, місцевим та апеляційними господарськими судами не було встановлено та матеріали справи не містять доказів того, що Управління у 2006 р. зверталось до Ради з заявою про реалізацію передбаченого частиною третьою ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" права на продовження договору оренди від 14.06.2005 р. на новий термін.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, виходячи з зазначеного, вважає, що Рада обґрунтовано прийняла рішення про оголошення у 2007 р. конкурсу на право оренди нежитлового приміщення, яке було об'єктом оренди за договором оренди від 14.06.2005 р., оскільки вказане приміщення на момент прийняття відповідного рішення в оренді Управління на підставі названого договору не перебувало.

Проведення такого конкурсу передбачалось частиною першою ст. 118 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", яка встановлювала, що у 2007 році передача в оренду державного та комунального майна здійснюється виключно на конкурсних засадах. Орендна плата за державне та комунальне майно визначається відповідно до її ринкової вартості у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв'язку з викладеним колегія суддів Вищого господарського суду України вважає правильним висновок господарського суду м. Києва про необґрунтованість зустрічних позовних вимог Управління.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду м. Києва від 15.01.2008 р. ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому має бути залишено в силі.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Голосіївської районної в м. Києві ради задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.04.2008 р. у справі № 21/526 господарського суду м. Києва скасувати.

Рішення господарського суду м. Києва від 15.01.2008 р. у справі № 21/526 залишити в силі.

Стягнути з Територіального управління Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду по Київській області та м. Києву (ідентифікаційний код 02844386) на користь Голосіївської районної в м. Києві ради (ідентифікаційний код 26077543) 42,50 грн. державного мита, сплаченого за подання касаційної скарги до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                   Г.А. Кравчук

Суддя                                                                       Г.М. Мачульський

Суддя                                                                       Л.І. Рогач