КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02.07.2008
№ 7/83

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Мартюк А.І.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - ОСОБА_2. - дов. від
16.01.2007р.;

від відповідача - Варіч Г.О.- дов. від
05.04.2008р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
15.04.2008

у справі № 7/83

за позовом                               Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

до                                                   Товариства
з обмеженою відповідальністю "Сіті Інвест Сервіс"

про
стягнення 189276,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 189 276,92 грн. заборгованості за Договором №26/1-1-05
від 26.01.2005р., з яких: 158 700 грн. - основний борг, 23 011,50 грн. -
інфляційні втрати, 7 565,42 грн. - 3% річних.

Ухвалою
Господарського суду міста Києва від 15.04.2008р. було зупинено провадження у
справі №7/83 на підставі п.2 ч.2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу
України.

Не
погоджуючись із вказаною Ухвалою суду, позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив Ухвалу
Господарського суду міста Києва від 15.04.2008р. у справі №7/83 скасувати.

Вимоги
та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було
порушено норми процесуального права, а зупинення провадження у справі, на думку
позивача, є незаконним та спрямованим на штучне затягування судового процесу.
Окрім того, в тексті апеляційної скарги позивач зазначає про те, що місцевим
господарським судом було необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання
позивача про призначення у справі повторної судово-технічної експертизи, що
суперечить вимогам законодавства щодо
об'єктивності, всебічності і повноти встановлення обставин справи.

Ухвалою
Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2008р. апеляційну скаргу
позивача було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому
засіданні на 02.07.2008р.

Розпорядженням
Голови Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2008р. було
змінено склад колегії суддів у справі №7/83 та доручено здійснювати розгляд
апеляційної скарги по даній справі у наступному складі: головуючий суддя      Мартюк А.І., судді: Лосєв А.М., Зубець
Л.П.

У
судовому засіданні 02.07.2008р. представник позивача додатково до викладеного в
апеляційній скарзі зазначив про те, що місцевим господарським судом було
порушено ст. 6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод” №ETS
№005 від 14.11.1950р. (із змінами та доповненнями), ратифікованої Верховною
Радою України 17.07.1997р., в частині вимог щодо розумного строку вирішення
спорів, було порушено норми, у зв'язку з чим просив суд апеляційну скаргу
задовольнити та скасувати Ухвалу Господарського суду міста Києва від
15.04.2008р. у справі №7/83.

В п.2
резолютивної частини апеляційної скарги позивачем було викладено клопотання про
призначення у справі додаткової судово-технічної експертизи в іншому
експертному складі та наведено перелік питань, які, на думку позивача,
необхідно поставити на вирішення експерту. Оскільки у судовому засіданні
представником позивача вказане клопотання не заявлялось, а поясненнях, наданих
апеляційному суду, представник позивача заявляв вимоги лише про скасування
Ухвали Господарського суду міста Києва від 15.04.2008р. у справі №7/83,
клопотання про призначення у справі додаткової судово-технічної експертизи
судом не розглядалось.

Представник
відповідача заперечував проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі
та зазначених в усних поясненнях, просив суд відмовити в її задоволенні і
залишити оскаржувану Ухвалу суду без змін як таку, що прийнята з дотриманням
норм процесуального права.

Розглянувши
доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої
інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Позивач
звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з
відповідача 189 276,92 грн. заборгованості за Договором №26/1-1-05 від
26.01.2005р., з яких: 158 700 грн. - основний борг, 23 011,50 грн. - інфляційні
втрати, 7 565,42 грн. - 3% річних.

Позовні
вимоги, зокрема, мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання щодо повноти та своєчасності внесення оплати за поставлений згідно
умов Договору №26/1-1-05 від 26.01.2005р. товар.

Відповідач
заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що вищевказаний договір,
додаток до нього та акт приймання-передачі майна від 28.01.2005р. було
підписано директором Товариства з обмеженою відповідальністю „Сіті Інвест
Сервіс” (відповідача у справі) ОСОБА_2 та скріплено основною печаткою товариства.
При цьому, ОСОБА_2 був звільнений з посади директора 27.08.2005р. згідно з
рішення Загальних зборів учасників товариства (протокол №7).

14.09.2005р.
відповідач звернувся до Прокуратури Солом'янського району м. Києва із заявою
про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2. у зв'язку з привласненням
головної печатки товариства.

Окрім
того, відповідач стверджує, що за період з 01.01.2005р. по 08.02.2007р., тобто,
коли укладався та виконувався спірний Договір №26/1-1-05 від 26.01.2005р., по
бухгалтерському та податковому обліку Товариства з обмеженою відповідальністю
„Сіті Інвест Сервіс” такий контрагент, як позивач, не значиться і господарські
операції з позивачем у цей час не проводились.

Враховуючи
твердження відповідача про те, що дата Договору №26/1-1-05 від 26.01.2005р.,
додатку до нього та Акту приймання-передачі майна від 28.01.2005р. не співпадає
з дійсним моментом укладення зазначених документів

Товариство
з обмеженою відповідальністю „Сіті Інвест Сервіс” звернулося до суду з
клопотанням про призначення у справі судової експертизи, оскільки стверджував,
що дата договору №26/1-1-05 від 26.01.2005р., додатку до нього, акту
приймання-передачі майна від 28.01.2005р. не співпадає з дійсним моментом
укладення зазначених документів.

Ухвалою
Господарського суду міста Києва від 08.02.2007р. у справі №7/83 було призначено
судово-технічну експертизу.

За
результатами проведеного експертного дослідження було складено експертний
висновок, в якому, зокрема, зазначено про те, що в наданих для дослідження
документах (договорі, додатку до нього та в акті) відтиски печатки Товариства з
обмеженою відповідальністю „Сіті Інвест Сервіс” нанесені в один і той самий
період часу, але не 26.01.2005р. та не 28.01.2005р., а реквізити у вказаних
документах виконані в наступній послідовності: спочатку було нанесено відтиск
печатки товариства, потім виконано друкований текст, а після цього - підпис від
імені ОСОБА_3, тобто для виготовлення документів було використано аркуші
паперу, що містили відтиск печатки відповідача. При цьому, визначити час
нанесення відтисків печатки в наданих на дослідження документах неможливо.

З
урахуванням висновків експертного дослідження, місцевий господарський суд
дійшов висновку про те, що в даному випадку може мати місце неправомірне
підроблення первинних бухгалтерських документів (договору з додатками до нього,
Акту приймання-передачі) з метою заволодіння коштами відповідача. Оскільки
вказані дії є кримінально-карними і наявність чи відсутність їх може бути
встановлена лише в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним
законодавством України, суд першої інстанції визнав за необхідне направити
матеріали справи №7/83 до слідчих органів для організації проведення перевірки
та прийняття відповідного рішення, у зв'язку з чим Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 15.04.2008р. провадження у справі №7/83 було зупинено на
підставі п.2 ч.2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач
в апеляційній скарзі та усних поясненнях, наданих апеляційному суду в судовому
засіданні, зазначив про те, що місцевим господарським судом при винесенні
оскаржуваної Ухвали були порушені вимоги господарського процесуального
законодавства в частині встановленого розумного строку вирішення спору,
оскільки, на думку позивача, зупинення провадження у справі є незаконним та
спрямованим на штучне затягування судового процесу, а також порушено ст. 6
Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод” №ETS №005 від
14.11.1950р. (із змінами та доповненнями), ратифікованої Верховною Радою
України 17.07.1997р. Окрім того, позивач стверджує, що суд першої інстанції
безпідставно відмовив в задоволенні клопотання позивача про призначення у
справі повторної судово-технічної експертизи, що дає підстави позивачу
сумніватися в об'єктивному, всебічному і повному встановленні обставин
справи.

Колегія
суддів не погоджується з даними твердженнями позивача, вважає їх помилковими, з
наступних підстав.

Посилання
позивача на те, що суд першої інстанції був зобов'язаний задовольнити
клопотання про призначення у справі повторної судово-технічної експертизи з
огляду на суперечність висновків попереднього експертного дослідження,
апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки у відповідності до частини 2
статті 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має
право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який
бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках:

1)
призначення господарським судом судової експертизи;

2)
надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів;

3)
заміни однієї з сторін її правонаступником внаслідок реорганізації
підприємства, організації.

З
вищевказаної норми вбачається, що зупинення провадження у справі за наявності
наведених в ч.2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України підстав є
факультативним (необов'язковим), тобто здійснення зазначеної процесуальної дії
є правом, а не обов'язком господарського суду. До того ж, відповідно до
приписів ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Окрім
того, згідно з ч.2 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України,
сторони мають право брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання,
давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і
міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу тощо.

Відповідно до ч.3 ст. 42
Господарського процесуального кодексу України, у випадках недостатньої ясності
чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити
додаткову судову експертизу.

В ст.
31 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість участі
судового експерта у судовому процесі. Зокрема, судовий експерт зобов'язаний за
ухвалою господарського суду з'явитись на його виклик і дати мотивований висновок
щодо поставлених йому питань.

Зазначаючи
про безпідставність відмови суду в задоволенні клопотання про призначення у
справі повторної судової експертизи, позивач не скористався наданими йому
процесуальним правом звернутися до суду з клопотанням, зокрема, про виклик у
судове засідання експерта, який проводив експертне дослідження у справі, з
метою з'ясування суперечностей, які, на думку позивача, наявні в експертному
висновку.

Твердження
позивача про порушення судом першої інстанції вимог процесуального права не
можуть бути взяті апеляційним судом до уваги, оскільки ані в апеляційній
скарзі, ані в усних поясненнях, наданих в судовому засіданні суду апеляційної
інстанції, представник позивача не зазначив жодної норми, статті процесуального
права, порушеної Господарським судом міста Києва, посилаючись при цьому лише на
ст. 6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод” №ETS №005 від
14.11.1950р. (із змінами та доповненнями), хоча в ч.1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно
з ч.2 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, порушення або
неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для
скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до
прийняття неправильного рішення.

Натомість,
ухвала про зупинення провадження у справі, як процесуальний документ,  має своїм наслідком лише тимчасове припинення
здійснення процесуальних дій у справі, оскільки в даному випадку спір по суті
не було вирішено і, відповідно, остаточне рішення у справі також не прийнято.

Щодо
наявності підстав для направлення матеріалів справи до слідчих органів,
апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини.

Як
вбачається з матеріалів справи, згідно з п.1 резолютивної частини висновку
судового експерта №7806 від 22.11.2007р. (т.с.2, а.с.93-97) в наданих для
дослідження Договорі №26/1-1-05 від 26.01.2005р., додатку №1 до Договору
№26/1-1-05 від 26.01.2005р., Акті приймання-передачі майна від 28.01.2005р.
відтиски печатки відповідача нанесені в один і той же період часу, але не в
той, яким датовані вказані документи з вільними зразками відтисками печатки,
датовані періодом 27.08.2003р.-20.05.2005р., тобто не 26.01.2005р. та не
28.01.2005р.

Отже,
виходячи з висновку, складеного за результатами експертного дослідження, в
даному випадку існує вірогідність підроблення первинних бухгалтерських
документів, а саме Договору №26/1-1-05 від 26.01.2005р., додатку №1 до Договору
№26/1-1-05 від 26.01.2005р. та Акту приймання-передачі майна від 28.01.2005р.,
з посиланням на які позивач обґрунтовує свої позовні вимоги у справі №7/83 щодо
стягнення з відповідача заборгованості у сумі 189 276,92 грн.

Відповідно
до приписів ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З
огляду на вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої
інстанції про необхідність направлення матеріалів справи №7/83 до слідчих
органів для організації проведення перевірки щодо зазначених вище обставин, з
метою всебічного повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи.

За
таких обставин, апеляційний суд констатує, що доводи позивача, викладені в
апеляційній скарзі та в усних поясненнях, наданих у судовому засіданні суду
апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної
справи.

Таким
чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що Ухвала Господарського суду
міста Києва від 15.04.2008р. у справі №7/83 прийнята з дотриманням норм
процесуального права, у зв'язку з чим правові підстави для її скасування та,
відповідно, задоволення апеляційної скарги позивача у суду відсутні.

Враховуючи
викладене, керуючись ст. ст. 22, 31, 33, 41-43, 79, 86, 99, 101-103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1залишити без задоволення, Ухвалу Господарського суду міста
Києва від 15.04.2008р. у справі №7/83.

2.
Матеріали справи №7/83 повернути до Господарського суду міста Києва.

3.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена  до касаційного суду у
встановленому законом порядку.

Головуючий суддя

Судді

04.07.08 (відправлено)