ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 322
ПОСТАНОВА

Іменем України

01.04.2008

Справа
№2-27/12573-2007А

За
позовом Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1, АДРЕСА_1.

До
відповідача    ДПІ в Сімферопольському
районі АР Крим, Сімферопольський район, с. Мирне, вул.. Белова, 2.

Про  визнання нечинними податкових повідомлень -
рішень.

Суддя Н.В. Воронцова.

При
секретарі Пономаренко Н. О.

представники:

Від
позивача -  ОСОБА_1, паспорт; ОСОБА_2,
дор. у справі.

Від
відповідача -  Юрковська, дор. у
справі.

Сутність
спору:

Позивач
звернувся до господарського суду АР Крим про визнання нечинними податкових
повідомлень - рішень  №1/0 від
22.08.2007 р. та №1/0 від 22.08.2007 р.

Відповідач
проти позовних вимог заперечував по мотивам, викладеним у запереченнях на
позов.

Судом
було зроблено запит до Сімферопольського районного центру зайнятості з
проханням повідомити чи зареєстровано у вказаному центрі зайнятості  трудовий договір між  гр.. ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ( ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 ) і гр.. ОСОБА_3, ( АДРЕСА_2 ).

Сімферопольський
районний центр зайнятості у відповіді на вказаний запит повідомив про те, що з
у позивача по справі не зареєстрований трудовий договір з гр.  ОСОБА_3.

Позивач
у поясненнях по справі також повідомив про те, що він з гр.  ОСОБА_3 ніколи не мав трудових стосунків.

Судом
було викликано в судове засідання як свідка
гр.  ОСОБА_3.

Свідок
з'явився в судове засідання,  що
відбулося 29.02.2008 р., та пояснив,
що  трудових відносин з позивачем
по справі ніколи не мав та заробітну плату від нього ніколи не отримував.

Позивач
у поясненнях  по справі від 01.04.2008 р.
повідомив про те, що при проведенні перевірки працівниками податкової міліції
він не був проінформований,  які
показання були отримані  від гр. ОСОБА_3
У наданні протоколу допиту вказаного громадянині позивачу було відмовлено.    Також позивач повідомив,  що гр. ОСОБА_3 на нього ніколи не працював та
заробітну плату від нього не отримував.

Відповідач
у доповненні до заперечень на позов повідомив про те, що відповідно до пояснень
гр. ОСОБА_3 він  на протязі 2 - місяців
працював на позивача, при отримані грошей від позивача вказана особа у
відповідних відомостях не розписувалася і трудові відносини з позивачем не
оформлювала.

Розглянувши
матеріали справи, дослідивши представлені докази,  заслухавши пояснення сторін,    суд,
-

В С Т
А Н О В И В :

07.08.2007 р. ДПІ в  Сімферопольської районі АР Крим було
проведено невиїзну документальну перевірку з питання дотримання вимог
податкового законодавства з використання праці           найманої особи позивачем по справі
за період з 01.01.2007 р. по 07.08.2007 р.

По
результатам перевірки було складено акт від 07.08.2007 р. №647/42/1701/.

На
підставі вказаного акту перевірки відповідачем було винесено податкової
повідомлення - рішення №1/0 від 22.08.2007 р. про донарахування
єдиного податку на підприємницьку діяльність фізичних осіб у розмірі 2400,00
грн. і №1/0 від 22.08.2007 р. про визначення забовязання по податку з
доходів найманих працівників у розмірі 900,00 грн., з якого 300,00 грн. за
основним платежем і 600,00 грн.  по
штрафним санкціям.

Вказані
податкові повідомлення - рішення позивачем, в порядку ст.. 5 Закону України
«Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і
державними цільовими фондами», не оскаржувалися.

При
таких обставинах справи, суд вирішив позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі, виходячи з наступних підстав.

Суд
встановлено, що позивачу, згідно до заяви про право застосування спрощеної
системи оподаткування. обліку і звітності на 2007 р. вх. №7231/ч від 14.12.2006
р., ДПІ в Сімферопольському районі було видано свідоцтво платника єдиного
податку №050181 від 01.01.2007 р. за ставкою 200 грн.

Відповідно
до службової записки ОПМ ДПІ в
Сімферопольському районі вих.. №13 від 04.08.2007 р. з питання наявності
найманих працівників встановлено,  що на
момент проведення перевірки здійснення підприємницької діяльності позивача,
працював найманий працівник ОСОБА_3. Таким чином, було зроблено висновок, що
позивач по справі використовував найману працю вказаного громадянина з
01.06.2007 р. без включення у заяву про перехід на спрощену систему
оподаткування,  обліку і звітності на
2007 р. та довідки про трудові відносини найманих працівників з СПД - фізичною
особою.

Відповідно
до п. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку і
звітності» №727/98 від 03.07.1998 р.
установлено,  що спрощена система
оподаткування,  обліку та звітності   запроваджується    для
таких    суб'єктів    малого підприємництва, зокрема, фізичних
осіб,  які  здійснюють підприємницьку діяльність без
створення  юридичної  особи
і  у  трудових
відносинах  з  якими, включаючи членів  їх
сімей,  протягом  року
перебуває  не більше 10 осіб та
обсяг виручки яких від реалізації
продукції  (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень

Виручкою
від реалізації продукції  (товарів,  робіт,
послуг) вважається   сума,  фактично
отримана  суб'єктом  підприємницької діяльності на розрахунковий
рахунок або (та) в касу за  здійснення
операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Відповідно
до п. 2 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку і
звітності» №727/98 від 03.07.1998 р.
ставка єдиного  податку для
суб'єктів малого підприємництва - фізичних
осіб  встановлюється  місцевими
радами  за  місцем
їх державної  реєстрації  залежно
від  виду  діяльності
і  не  може становити менше 20 гривень та більше 200
гривень на місяць.

У
разі коли платник єдиного податку
здійснює  підприємницьку
діяльність   з  використанням
найманої  праці  або
за  участю  у підприємницькій  діяльності
членів  його  сім'ї,
ставка  єдиного податку
збільшується на 50 відсотків за кожну особу.

Відповідно
до п. 4 «Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку» якщо  платник
єдиного  податку  здійснює
підприємницьку діяльність  з
використанням найманої праці, то на кожну особу, яка перебуває  з
ним  у  трудових
відносинах,  включаючи членів його
сім'ї,  платнику  єдиного
податку  видається  довідка про трудові відносини  фізичної
особи  з  платником
єдиного  податку (далі - Довідка)
згідно з додатком 2 до цього Порядку. У разі
збільшення   чисельності   працівників
(відкриття додаткових
робочих  місць)  протягом
терміну   дії   отриманого Свідоцтва  платник
єдиного  податку  повинен здійснити доплату за кожного
додатково найманого працівника, з розрахунку не менш як за повний  місяць з початку діяльності таких
працівників,  і отримати Довідки для цих
працівників. У разі зменшення чисельності працівників протягом терміну дії
отриманого Свідоцтва платник
єдиного  податку  повинен
повернути отримані Довідки.

Відповідно
до п. 5 «Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку»  свідоцтво
(Довідка)  повинно  знаходитися
на  робочому місці платника  єдиного
податку (найманого працівника,
включаючи членів  його  сім'ї)
та  пред'являтися  працівникам
контрольних органів,   які
мають  відповідні  функціональні
повноваження  на здійснення
перевірки. Свідоцтво та  Довідки,  видані
платнику єдиного податку,  не
можуть бути передані іншим особам, крім зазначених у них. У разі  втрати Свідоцтва (Довідки) орган державної
податкової служби видає дублікат Свідоцтва (Довідки)  на
підставі  письмової заяви.  Видача
дубліката  Свідоцтва здійснюється
за умови надання довідки органів Міністерства внутрішніх справ України.

Таким
чином, для встановлення факту чи допущено позивачем порушення,   необхідно встановити чи існували трудові
відносини між позивачем по справі та  гр.
ОСОБА_3.

Судом
встановлено, що позивачем по справі довідки про трудові відносини  фізичної
особи  з  платником
єдиного  податку   ніколи
не отримувалися та суду не надані.

Судом
було зроблено запит до Сімферопольського районного центру зайнятості з
проханням повідомити зареєстровано у вказаному центрі зайнятості  трудовий договір між  гр.. ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ( ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 ) і гр.. ОСОБА_3, ( АДРЕСА_2 ).

Сімферопольський
районний центр зайнятості у відповіді на вказаний запит повідомив про те, що з
у позивача по справі не зареєстрований трудовий договір з гр.  ОСОБА_3.

Відповідно
до ч. 1 Кодекса Законів про Працю кодекс законів  про
працю України регулює трудові відносини всіх  працівників,
сприяючи   зростанню   продуктивності   праці, поліпшенню  якості
роботи,  підвищенню  ефективності
суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і
культурного рівня життя трудящих,  зміцненню
трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства
в  першу
життєву  потребу кожної  працездатної людини.

Відповідно
до ч. 1 ст. 21 Кодекса Законів про Працю трудовий  договір
є  угода  між
працівником і власником підприємства,
установи,   організації   або
уповноваженим   ним органом  чи фізичною
особою,  за  якою
працівник  зобов'язується
виконувати  роботу,   визначену
цією   угодою,   з
підляганням внутрішньому
трудовому  розпорядкові,  а
власник   підприємства, установи,
організації  або  уповноважений
ним  орган  чи
фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові  заробітну
плату  і забезпечувати  умови
праці,  необхідні  для
виконання   роботи, передбачені
законодавством  про  працю,
колективним  договором  і угодою сторін.

Відповідно
до ст.. 24 Кодекса Законів про Працю трудовий договір укладається,  як правило, в письмовій формі.

Відповідно
до ст.. 24 -1 Кодекса Законів про Працю у разі
укладення  трудового  договору
між   працівником   і фізичною
особою  фізична особа повинна у
тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи
зареєструвати  укладений у  письмовій
формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого
проживання у  порядку,  визначеному
Міністерством праці та соціальної політики України.

Однак
трудовий договір між позивачем і вказаними фізичними особами ніколи не
укладався, та не реєструвався у встановленому законом порядку. Вказаний договір
сторонами по справі представлений не був.

Судом
було викликано в судове засідання як свідка
гр.  ОСОБА_3.

Свідок
пояснив,  що  трудових відносин з позивачем по справі
ніколи не мав та заробітну плату від нього ніколи не отримував.

Взагалі
суду не зрозуміло з якої причини в основу акту перевірки було покладено тільки
пояснення  гр.  ОСОБА_3.

Відповідно
до п. 1  ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
органи державної   податкової  служби
у  випадках,  в
межах компетенції та у порядку,
встановлених  законами  України,
мають право, зокрема, здійснювати
документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих  податкових
декларацій,  звітів  та
інших   документів,
пов'язаних   з   нарахуванням   і
сплатою   податків  та
зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі),  а також планові    та
позапланові    виїзні   перевірки
своєчасності, достовірності,
повноти нарахування і сплати
податків  та  зборів (обов'язкових   платежів),
додержання   валютного  законодавства юридичними   особами,
їх    філіями,
відділеннями,    іншими
відокремленими підрозділами,  що не мають
статусу юридичної особи, а  також   фізичними
особами,   які   мають
статус   суб'єктів
підприємницької  діяльності  чи  не
мають такого статусу,  на яких згідно із
законами України покладено обов'язок
утримувати  та/або сплачувати   податки
і   збори   (обов'язкові   платежі),
крім Національного банку України
та  його  установ
(далі  -  платники податків).

Пояснення
гр.  ОСОБА_3 не можно вважати первинним
документом і не може бути покладено в основу акту перевірки, в основу акту
невиїзної  перевірки може бути покладено
тільки ті  документи, що перелічені у
вищевказаної нормі Закону України «Про державну податкову службу в
Україні».

Відповідно
до ч. 3 ст. 2 КАСУ У  справах  щодо
оскарження рішень,  дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони: 1) на
підставі,   у  межах
повноважень  та  у
спосіб,  що передбачені
Конституцією  та законами України;  2) з
використанням  повноваження  з
метою,   з   якою
це повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття
рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів
особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з  урахуванням
права  особи на участь у процесі
прийняття рішення;  10) своєчасно, тобто
протягом розумного строку.

Відповідно
до ч. 1 ст. 8 КАСУ суд  при вирішенні
справи керується принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина,
її права  та  свободи є
найвищими   цінностями   та
визначають   зміст   і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАСУ кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги і заперечення. В
адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи
бездіяльності  суб'єкта  владних
повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого
рішення,  дії  чи
бездіяльності покладається
на   відповідача,   якщо
він   заперечує   проти адміністративного позову.

Відповідачем  не було представлено достатніх доказів щодо
правомірності винесення спірного податкового
повідомлення - рішення.

За
таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є
обгрунтованими, підтверджуються матеріалами справи  та
підлягають задоволенню.

Відповідно
до п. 11 ст. 171 КАСУ резолютивна
частина   постанови   суду
про   визнання
нормативно-правового акта незаконним або таким,
що не  відповідає правовому акту
вищої юридичної сили,  і про визнання
його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його
було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

В
даному випадку, приймаючи до уваги той факт, що
опублікуванню належить постанова суду,
яка виноситься по справі,
результати якого зачіпають права і інтереси широкого кола осіб, суд
дійшов висновку про те, що спор, який виник між сторонами по справі  зачипає тільки їх інтереси. Результат
розгляду даного  спору носить локальний
характер. Таким чином, суд не баче ніякої необхідності в опубліковані
результатів розгляду даної справи.

Судові
витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 3,
40  грн. з Державного бюджету України на
підставі ч. 1 ст. 94 КАС України.

Постанову
проголошено 01.04.2008 р.

Постанову
у повному обсязі складено 07.04.2008 р.

На
підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 - 164,
167  Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2.
Визнати нечинними  податкові
повідомлення - рішення державної податкової інспекції в Сімферопольському
районі АР Крим №1/0 від 22.08.2007 р. та №1/0 від
22.08.2007 р.

3.
Стягнути з Державного бюджету України (р/р 0002 у банку
отримувача: Управління Державного казначейства в АР Крим, отримувач: Держбюджет
м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 34740405 ) на користь   суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, ( ідентифікаційний код НОМЕР_1, банківські реквізити не відомі )     3,40
грн. судового збору.

Виконавчий документ видати після вступу
Постанови в закону силу, за заявою особи на користь якої воно винесено.

У
разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили
через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо
після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана,
Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанова
може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим
Воронцова Н.В.