КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2008                                                                                           № 35/122

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Шипка В.В.

суддів:           Борисенко І.В.

Розваляєвої Т.С.

За участю представників:

від позивача - Бившев С. В.,

від відповідача - Павлюк І. М.,

від третьої особи – не з’явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернечий дім (Монастир) ордену сестер кармеліток босих Римо-католицької церкви

на рішення Господарського суду м.Києва від 05.05.2008

у справі № 35/122 (Літвінова М.Є.)

за позовом                               Чернечий дім (Монастир) ордену сестер кармеліток босих Римо-католицької церкви

до                                                   Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна

третя особа позивача                     Торгово-промислове товариство "Метронекс" АО

про                                                  зобов"язання вчинити дії та визнання права власності

після оголошеної відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України перерви в засіданні 24.06.2008р. до 16 год. 00 хв. 08.07.2008р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.05.2008р. у справі № 35/122 позов задоволено частково.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою на нього, в якій просив спірне рішення суду скасувати частково в зв’язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема ст. 392 ЦК України; спірним рішенням суд зобов’язав відповідача надати позивачу належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу від 13.05.1994 року квартири № 308 по вул. Зодчих, 4 у місті Києві, між тим Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно передбачено, що бюро може здійснити лише оформлення дубліката свідоцтва про право на об’єкт нерухомості, який не є правовстановлюючим документом.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою на вказане рішення, в якій просив його скасувати. При цьому відповідач зазначив, що до його повноважень не входить видача дублікатів договорів купівлі-продажу; рішення про задоволення позовних вимог про визнання права власності за позивачем повинне супроводжуватись рішенням про скасування реєстрації, яка вже проведена, в іншому випадку будуть порушені вимоги ст. 24 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” щодо заборони подвійної реєстрації.

Відзиви на апеляційні скарги не надавалися.

Апеляційним господарським судом встановлено, що 05.03.2008 року Чернечий дім (монастир) ордену сестер кармеліток босих Римо-католицької церкви звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна, відповідно до уточнених вимог якої просив суд зобов’язати відповідача надати позивачу дублікат чи належним чином завірену копію договору купівлі-продажу від 13.05.1994 року квартири № 308 по вул. Зодчих, 4 у місті Києві, зареєстровану в реєстрі за № 30443, та інформаційну довідку з реєстру прав; визнати право власності на квартиру № 308 по вул. Зодчих, 4 у місті Києві за позивачем. Позов мотивований тим, що оригінал договору купівлі-продажу від 13.05.1994 року, на підставі якого до позивача перейшло право власності на квартиру № 308 по вул. Зодчих, 4 у місті Києві, було втрачено; на звернення позивача до відповідача останній безпідставно відмовив позивачу у видачі дублікату зазначеного договору; згідно із ст. 392 ЦК України втрата правовстановлюючого документа є підставою для визнання права власності на квартиру № 308 по вул. Зодчих, 4 у місті Києві.

Відповідач та третя особа відзивів на позовну заяву не надали.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.05.2008р. у справі № 35/122 позов задоволено частково: зобов’язано Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна надати Чернечому дому (монастир) ордену сестер кармеліток босих Римо-католицької церкви дулікат чи належним чином завірену копію договору купівлі-продажу від 13.05.1994 року квартири № 308 по вул. Зодчих, 4 у місті Києві, зареєстровану в реєстрі за № 30443, та інформаційну довідку з реєстру прав; в іншій частині позову відмовлено.

Апеляційний господарський суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню повністю, апеляційна скарга відповідача – задоволенню частково, а рішення місцевого господарського суду – скасуванню повністю в зв’язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що відповідно до п. 6.4. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно у разі втрати свідоцтва про право власності чи витягу про реєстрацію прав БТІ можуть видати дублікат витягу або за дорученням органів місцевого самоврядування, місцевої державної адміністрації та інших органів здійснити необхідні підготовчі заходи для видачі дубліката свідоцтва, а тому вимога позивача про видачу копії договору купівлі-продажу від 13.05.1994 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню; вимоги позовної заяви щодо визнання права власності не підлягають задоволенню, оскільки право власності позивача на спірний об’єкт ніким не оспорюється.

Проте такі висновки суду першої інстанції є помилковими, враховуючи наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 13.05.1994 року між Торгівельно-промисловою компанією “Метронекс” (продавець) та монастирем ордену Кармеліток Босих римо-католицької церкви в м. Києві (правонаступником якого є позивач) (покупець) уклали договір купівлі-продажу квартири № 308 по вул. Зодчих, 4 в місті Києві (належним чином засвідчена копія договору знаходиться в матеріалах справи).

Частиною 1 ст. 128 ЦК УРСР (який діяв на час укладання договору купівлі-продажу від 13.05.1994) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Таким чином до позивача на законних підставах перейшло право власності на квартиру № 308 по вул. Зодчих, 4 у місті Києві.

Крім того, як стверджує відповідач та підтверджується матеріалами справи на даний час реєстрація права власності на кв. 308 по вул. Зодчих, 4 проведена за Монастирем ордена Кармеліток Босих римо-католицької церкви м. Києва на підставі договору купівлі-продажу від 13.05.1994 року, відповідно до якого компанія “Метронекс” продала позивачу вищезазначену квартиру.

Апеляційним господарським судом встановлено, що оригінал договору купівлі-продажу від 13.05.1994 року – правовстановлюючий документ, який засвідчують право власності позивача на квартиру № 308 по вул. Зодчих 4, в місті Києві, останнім втрачено.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності на квартиру № 308 по вул. Зодчих, 4 в місті Києві є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в частині зобов’язання відповідача надати позивачу дублікат чи належним чином завірену копію договору купівлі-продажу від 13.05.1994 року квартири № 308 по вул. Зодчих, 4 у місті Києві, зареєстровану в реєстрі за № 30443, та інформаційну довідку з реєстру прав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2007 року позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу дублікату правовстановлюючого документа на кв. 308 за адресою: м. Київ, вул. Зодчих, 4.

14.01.2008 року своїм листом № 1286 відповідач відмовив у видачі правовстановлюючого документу, зазначивши, що відповідач не має відповідних повноважень.

Розглядаючи справу по суті, місцевий господарський суд визнав таку відмову відповідача безпідставною, при цьому суд послався на п. 6.4. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5.

Між тим зазначеним пунктом передбачено, що у разі крадіжки, втрати, пошкодження тощо свідоцтва про право власності чи витягу про реєстрацію прав БТІ можуть видати дублікат витягу або за дорученням органів місцевого самоврядування, місцевої державної адміністрації та інших органів здійснити необхідні підготовчі заходи для видачі дубліката свідоцтва.

Таким чином, слід погодитись з доводами апелянтів, що зазначена норма передбачає можливість видачі свідоцтва про право власності чи дублікату витягу про реєстрацію прав, а не правовстановлюючих документів, яким в даному випадку є договір купівлі-продажу б/н від 13.05.1994 року.

Крім того, іншими нормами чинного законодавства не передбачене таке повноваження відповідача як видача дублікатів договорів купівлі-продажу, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Апеляційний господарський суд не приймає до уваги доводи відповідача відносно того, що рішення про задоволення позовних вимог про визнання права власності за позивачем повинне прийматись одночасно із рішенням про скасування реєстрації, яка вже проведена, в іншому випадку будуть порушені вимоги ст. 24 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” щодо заборони подвійної реєстрації.

Так відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” у державній реєстрації права може бути відмовлено в разі, якщо заявлене право власності або інше речове право вже зареєстроване.

Між тим частиною 2 ст. 27 цього ж закону передбачено, що державна реєстрація речових прав скасовується в разі припинення дії договору, укладення іншого договору або винесення судом відповідного рішення, про що вносяться дані до Державного реєстру прав.

Таким чином рішення суду у цій справі про визнання права власності на спірне майно у зв’язку з втратою первісного правовстановлюючого документа є підставою для здійснення державної реєстрації за позивачем квартири № 308 по вул. Зодчих, 4 у місті Києві та скасування попередньої державної реєстрації речового права, яке було здійснене за договором купівлі-продажу б/н від 13.05.1994 року.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 96, 99, 101, 103 - 105 ГПК України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернечого дому (Монастир) ордену сестер кармелітокбосих Римо-католицької церкви задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2008р. у справі № 35/122 скасувати повністю.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати за Чернечим домом (Монастир) ордену сестер кармеліток босих Римо-католицької церкви право власності на квартиру № 308 в будинку № 4 по вул. Зодчих в м. Києві.

В іншій частині позову відмовити.

Головуючий суддя                                                                      Шипко В.В.

Судді                                                                                          Борисенко І.В.

Розваляєва Т.С.

10.07.08 (відправлено)