ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2008 р.

№
6/122пн

Вищий господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючий суддя
:            Першиков Є.В.

суддів:                                   Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши  матеріали касаційної скарги

приватного підприємця ОСОБА_1

на
рішення

господарського
суду Донецької області від 31.05.2007р.

у
справі

№
6/122пн

за
позовом

житлово-будівельного
кооперативу "МИР-65"

до третя особа

Калінінської
районної у м. Донецьку Ради комунальне підприємство "Бюро технічної
інвентаризації м. Донецька"

про за участю  представників сторін: позивача -
відповідача - третьої особи -

визнання
права власності  скаржника Бородіна
О.О. дов.№ 771 від 30.01.08. Деревянко А.М. дов. Від 15.02.2008 не з'явився
не з'явився

Розпорядженням
№ 02-12.2/127   від 09.04.2008р. у
зв'язку з виходом з відпустки судді Першикова Є.В. змінено склад  колегії суддів у справі № 6/122пн,  призначеної до розгляду у складі - головуючий
суддя -Ходаківська І.П., судді Данилова Т.Б., Кравчук Г.А., утворено колегію
суддів в наступному складі: головуючий суддя Першиков Є.В. , судді Данилова
Т.Б. Ходаківська І.П.

В С Т А Н О В И В:

У
квітні 2007 року Житлово-будівельний кооператив "МИР-65" м. Донецьк
звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Калінінської
районної у м. Донецьку Ради та третьої особи Комунального підприємства
"Бюро технічної інвентаризації м. Донецька" з позовом про визнання
права власності на вбудовані нежитлові приміщення площею 629,6 кв.м ( блок А) в
будинку № 53, та площею 313,7 кв.м ( блок В) в будинку АДРЕСА_1.

Рішенням
господарського суду Донецької області від 31.05.2007 позовні вимоги задоволені
в повному обсязі на підставі ст.392 Цивільного кодексу України. Рішення суду
ґрунтується на тому,що  спірні приміщення
знаходяться на балансі житлово-будівельного кооперативу "МИР-65",
утримуються за його кошти, Управління капітального будівництва Донецького
міськвиконкому  та Виконавчий комітет
Донецької міської Ради на ці приміщення не претендують.

В
апеляційному порядку справа не розглядалась.

З
касаційною скаргою на підставі ст.107 Господарського процесуального кодексу
України до Вищого господарського суду звернулась приватний підприємець ОСОБА_1
-особа, яка не була залучена до участі у справі, але яка вважає, що суд прийняв
рішення, що стосується її прав та обов'язків.

В
касаційній скарзі  ПП ОСОБА_1 посилається
на те, що вбудовані приміщення будувались за рахунок державних капітальних
вкладень, в зв'язку з чим вони є державною власністю, вона як приватний
підприємець   фактично володіє та
користується цими вбудованими нежитловими приміщеннями, оплачує всі
експлуатаційні та комунальні платежі, здійснює капітальний та поточний ремонти,
вважає, що вони повинні належати їй на праві власності за набувальною давниною.

У
відзиві на касаційну скаргу Житлово-будівельний кооператив "МИР-65"
проти доводів касаційної скарги заперечує, вважає, що у заявника немає права на
касаційне оскарження; повідомляє, що Договір оренди із ОСОБА_1 закінчився,
додатково надає в касаційну інстанцію копії дев'яти Договорів оренди, висновку
будівельно-технічної експертизи та рішення господарського суду, Постанови
Вищого господарського суду по справі № 6/45пд.

Заслухавши
пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши
наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин
справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Переглядаючи
у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених
фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної
інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Додатково
надані в касаційну інстанцію Житлово-будівельним кооперативом
"МИР-65" докази по справі колегією суддів не розглядаються і до уваги
не приймаються.

Судами
попередніх інстанцій встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що у
1972 році Житлово-будівельним кооперативом "МИР-65" був збудований
будинок № 53 та будинок АДРЕСА_1, включаючи вбудовані нежитлові приміщення
площею 629,6 кв.м. (блок А) в будинку АДРЕСА_2 та площею 313,7 кв.м. (блок В) в
будинку АДРЕСА_1.

Бюро
технічної інвентаризації м. Донецька здійснило у 2006 році відповідну технічну
інвентаризацію цих вбудованих нежитлових приміщень у вказаних будинках для
Житлово-будівельного кооперативу "МИР-65".

Вказані
будинки, включаючи вбудовані нежитлові приміщення знаходяться на балансі
Житлово-будівельного кооперативу "МИР-65".

З
1972 року, з моменту введення цих будинків до експлуатації, по цей час Житлово-будівельний
кооператив "МИР-65" здійснював щодо них, включаючи вбудовані
нежитлові приміщення, права володіння, користування та розпорядження, а також
здійснював фінансування затрат на їх експлуатацію та ремонт за рахунок коштів
кооперативу.

Позивач
звертався до відповідача та третьої особи з приводу оформлення за
Житлово-будівельним кооперативом "МИР-65" права власності на вказані
вбудовані нежитлові приміщення. Однак, відповідач та третя особа до цього часу
не здійснили таке оформлення на тій підставі, що оформлення права власності на
нерухоме майно здійснюється місцевими органами виконавчої влади на підставі
документів, що підтверджують це право.

Суд
першої інстанції дійшов висновку, що такі обставини свідчать про те, що
відповідач не визнає за Житлово-будівельним кооперативом "МИР-65"
права власності на вказані вбудовані нежитлові приміщення з приводу відсутності
певного правовстановлюючого документу (свідоцтва про право власності або інше).

Вирішуючи
спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що на час створення
кооперативу та введення в експлуатацію вказаних будинків мали чинність норми
Постанови Ради Міністрів УРСР від 27 червня 1972 р. N 297 "Про
затвердження Типового статуту житлово-будівельного кооперативу", які
регулювали порядок організації житлово-будівельного кооперативу.

У
1983 році набув чинність Житловий кодекс УРСР, статтею 4 якого передбачалось,
що житлові будинки, збудовані житлово-будівельним кооперативом, належать цим
кооперативам.

Відповідно
до п.19 Постанови Ради Міністрів УРСР від ЗО квітня 1985 р. N186 "Про
затвердження Типового статуту житлово-будівельного кооперативу", жилий
будинок (будинки) і надвірні будівлі належать житлово-будівельному кооперативу
на праві кооперативної власності.

Відповідно
до ст.24 Закону України "Про власність" будівлі та споруди
кооперативу є об'єктами його права власності.

При
цьому, відповідно до п.4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу
України, який набрав чинність з 01.01.2004 року, його норми застосовуються до
тих прав та обов'язків, що продовжують існувати після набрання ним чинності, а
ст. 384 цього Кодексу встановлено,що будинок, споруджений житлово-будівельним
(житловим) кооперативом, є його власністю.

При
цьому свідоцтво про право власності на вказані вбудовані нежитлові приміщення
площею 629,6 кв.м. (блок А) в будинку № 53 та площею 313,7 кв.м. (блок В) в
будинку № 55 до цього часу для ЖБК "МИР-65" не оформлювались.

Згідно
ст.182 Цивільного кодексу право власності та інші речові права на нерухомі
речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають
державній реєстрації. Таку державну реєстрацію права власності, відповідно до
норм "Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно", затвердженого
Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. № 7/5  та Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", здійснює Бюро
технічної інвентаризації м. Донецька на підставі документів, передбачених
статтею 19 вказаного Закону та додатку 1 вказаного Положення.

Відповідно
ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень" підставою для державної реєстрації прав, що
посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно є
документи, вказані у цій статті, зокрема, свідоцтво про право власності на
будівлю (частину будівлі), споруду;  Акти
прийому нерухомого майна до експлуатації; рішення суду стосовно речових прав на
нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили.

Пунктом
2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме
майно встановлений перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких
проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна.

Відповідно
п.6 цього Тимчасового Положення оформлення права власності на об'єкти
нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими
органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування -фізичним особам
та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти
нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про
відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про
прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію.

Судом
першої інстанції встановлено, що визнання за Житлово-будівельним кооперативом
"МИР-65" прав власності на вбудовані нежитлові приміщення площею
629,6 кв.м. (блок А) в будинку АДРЕСА_2 та площею 313,7 кв.м. (блок В) в
будинку АДРЕСА_1 у судовому порядку на підставі ст.392 ЦК України є єдиним
можливим захистом прав власності для позивача.

Доводи
відповідача про те, що на  дані
приміщення може претендувати Управління капітального будівництва, так як
житлово-будівельний кооператив будувався, виходячи із документів, по кредитам
УКБа міськвиконкому, судом  не прийняті
до уваги, оскільки у матеріалах справи є АВІЗо УКБа та лист УКБа Донецького
міськвиконкому, в яких вказується на те, що кредити Житлово-комунальним
кооперативом погашені, будинки передані на баланс ЖБК “Мир-65” та всі відношення
між УКБа та ЖБК “Мир-65” припинені. Тобто, УКБа цим листом підтвердило
відсутність будь-яких претензій зі своєї сторони до ЖБК “Мир-65”.

Тому,
суд вважає, що доводи представника відповідача відносно можливих претензій УКБа
Донецького міськвиконкому на вказані вбудовані приміщення цокольного поверху є
безпідставними та необґрунтованими.

Однак,
такий висновок суду є передчасним, винесеним з порушенням вимог  ст. 33, 34, 43 Господарського процесуального
кодексу України в частині доведеності обставин справи належними доказами,
обов'язку суду витребувати у сторін та інших осіб належні докази по всебічного,
повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Судом
не встановлені відносини сторін по фінансуванню будівництва вбудованих нежитлових
приміщень площею 629,6 кв.м. (блок А) в будинку АДРЕСА_2 у місті Донецьку та
площею 313,7 кв.м. (блок В) в будинку АДРЕСА_1, передачі їх у власність або
набуття іншим способом цих приміщень ЖБК “Мир-65”, знаходження їх на балансі та
належне утримання спірних приміщень (капітальні та поточні ремонти тощо).

Крім
того, без розгляду по суті в судовому засіданні неможливо встановити права
приватного підприємця ОСОБА_1 -особи, яка не була залучена до участі у справі,
але яка вважає, що суд прийняв рішення, що стосується її прав на спірні
нежитлові приміщення та обов'язків.

Статтею
1117 Господарського процесуального кодексу України
передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна
інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і
процесуального права.

Касаційна
інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, тому
судове рішення по справі підлягає
скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до господарського суду.

Під
час нового розгляду господарському суду слід взяти до уваги викладене, вжити
передбачені законом заходи для всебічного, повного і об'єктивного встановлення
обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у
відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Враховуючи
наведене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119,
11111, 11112 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області
від 31.05.2007р. скасувати.

Справу № 16/122пн направити на новий розгляд
до господарського суду Донецької
області.

Головуючий                                                                   Є.Першиков

Судді
Т. Данилова

І.Ходаківська