ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2008 р.

Справа № 03/55-5А.

за позовом Ковельського спеціалізованого лісогосподарського акціонерного товариства “ТУР”, м. Ковель

до відповідача Управління пенсійного фонду України в Ковельському районі, м. Ковель

про визнання нечинною вимоги про сплату боргу № Ю164 від 29.02.2008 року

Суддя Сініцина Л.М.

При секретарі Пастушук А.М.

Представники:

від позивача: Пащук В. І. –представник, дов. в справі

від відповідача: Олексюк О. П. –зав. юр. сектора, дов. в справі

На клопотання представників сторін фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.

Згідно статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) в судовому засіданні 02.06.2008р. було оголошено перерву до 05.06.2008р., для врегулювання спору в позасудовому порядку.

Суть спору: Ковельське спеціалізоване лісогосподарське акціонерне товариство «Тур»просить суд визнати нечинною вимогу Управління Пенсійного фонду України в Ковельському районі від 29.02.2008р. №Ю 164 про сплату заборгованості в сумі 12 447,55 грн. Свої вимоги обґрунтувало тим, що висновки, викладені в акті перевірки не відповідають дійсності та суперечать чинному законодавству. Заниження зобов’язання за січень 2004 року не було. Загальна сума страхових внесків за січень 2004 року становить 30 841,48 грн., що підтверджується звітом за січень 2004 року, прийнятим Пенсійним фондом без зауважень. Згідно звіту за березень 2004 року позивач не завищував фонд оплати праці, а нараховував внески згідно чинного законодавства, що підтверджується довідкою про загальний розмір нарахованих доходів та страхових внесків поперсоніфікованого обліку за звітний 2004 рік. Без законних підстав Пенсійний фонд своїм рішенням №50 від 16.02.2005р. на загальну суму 7 489,52 грн. та рішенням №70 від 07.04.2005р. на загальну суму 7 231,11 грн. згідно чинного законодавства повинен подати ці рішення на стягнення Державною виконавчою службою, а відповідач безпідставно ці суми стягнув в порядку календарної черговості, чим порушив законні права позивача.

Відповідач в поясненні з позовними вимогами не погоджується, посилається на те, що відповідно до записів у головній книзі позивачем у січні 2004 року було виплачено заробітну плату, нараховану за грудень 2003 року. При цьому він зобов’язаний був подати розрахунок суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за січень 2004 року, де повинна була бути проставлена сума зобов’язання 25 354,21 грн. у ІІ розділі розрахунку –у графі 1 та у графі 2 згідно з графою 4 додатка до розрахунку, чого не було зроблено і цим самим занижено зобов’язання на суму 25 354,21 грн., що зазначено у акті перевірки №6 від 29.02.2008р. Нарахована заробітна плата та внески на обов’язкове державне пенсійне страхування за січень 2004 року проставлені у І розділі розрахунку і відповідають фактичним даним, що було відображено в додатку 2 до акту перевірки №6 від 29.02.2008р.. Щодо розрахунку за березень 2004 року, то позивачем подано суду розрахунок, що не відповідає дійсності, так як на ньому не проставлений вхідний номер Управління Пенсійного фонду відповідно до п. 11.13 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. №21-1. До управління подано розрахунок за березень 2004 року, де проставлені суми, що не відповідають розрахунку, представленому до суду позивачем. За несвоєчасну сплату страхових внесків за період з 20.02.2004р. по 06.01.2005р. Управлінням 16.02.2005р. винесено рішення про застосування фінансових санкцій та пені №50 на суму 7 489,52 грн. та за період з 21.03.2005р. по 31.03.2005р. винесено рішення №70 на суму 7 231,11 грн. Позивач з дня отримання рішень не оскаржував їх ні до вищестоящої організації ні до суду. Оскільки, при сплаті страхових внесків у позивача був борг зі сплати фінансових санкцій, то управлінням за рахунок сум, що надійшли від позивача в рахунок сплати недоїмки, погашено суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення згідно чинного законодавства. Управлінням протягом 5 робочих днів складено повідомлення №2 від 07.04.2005р., яке надіслано позивачу і вручено під розписку. Повідомлення про перерозподіл коштів позивачем не оскаржувалось. Потреби подавати ці рішення на примусове стягнення до відділу державної виконавчої служби не було, адже вони сплачені згідно діючого законодавства.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві; представник відповідача позов заперечила з підстав, викладених у поясненні.

Із досліджених матеріалів справи, пояснень представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Актом №6 Управління Пенсійного фонду України в Ковельському районі планової перевірки правильності обчислення, повноти нарахування та своєчасності сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування від 29.02.2008р. було встановлено заниження зобов’язання в січні 2004 року в сумі 25 354,21 грн.; завищення фонду оплати праці в розрахунку за березень 2004 року в сумі 37 103,00 грн.; різниця в загальній сумі 12 541,46 грн. виникла за рахунок зайво нарахованих страхових внесків за ставкою 32% в сумі 11 664,08 грн. та 1-2% в сумі 877,38 грн. на завищений фонд оплати праці в розрахунку за березень 2004 року. (а.с.8-14).

За результатами перевірки відповідачем прийнято вимогу про сплату боргу №Ю 164 від 29.02.2008р. (а.с.7).

Ковельське спеціалізоване лісогосподарське акціонерне товариство «ТУР»03.09/1997 року зареєстроване в управлінні Пенсійного фонду України в Ковельському районі і відповідно до закону України "Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування" № 400/97 - ВР від 16.06.1997р. з подальшими змінами і доповненнями, є платником збору в розмірі 32 % від фактичних витрат на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", а також винагороди, що виплачуються громадянам за виконання робіт за угодами цивільно - правового характеру.

Згідно з вимогами статті 5 Закону України "Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року № 400/97-ВР, збір сплачувався одночасно з одержанням коштів в установах банків на оплату праці. У разі недостатності у платника збору коштів на плату праці і сплати збору в повному обсязі, видача коштів на оплату праці і сплату збору здійснюється в пропорційних розмірах.

Відповідно до підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами»№ 2181-ІП від 21.12.2000 року, платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у розрахунку зобов’язання, та який відповідно до підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 вищевказаного закону протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця подає до органів Пенсійного фонду.

Як вбачається з головної книги позивачем у січні 2004 року було виплачено заробітну плату, нараховану за грудень 2003 року (а.с.29). При цьому, позивач зобов'язаний був подати розрахунок суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за січень 2004 року, де повинна була бути проставлена сума зобов'язання 25354,21 грн. у II розділі розрахунку:

У графі 1. Одержаний фонд оплати праці у звітному місяці та у графі 2 «Підлягає сплаті внесків (збору)»згідно з графою 4 додатка до розрахунку, чого не було зроблено і цим самим занижено зобов'язання на суму 25354,21 грн. (а.с.15-16), що зазначено у акті перевірки № 6 від 29.02.2008 року (а.с.9).

Нарахована заробітна плата та внески на обов'язкове державне пенсійне страхування за січень 2004 року проставлені у І розділі розрахунку і відповідають фактичним даним.

Як вбачається з розрахунку за березень 2004 року, поданого позивачем до суду (а.с.17-18), він не відповідає пункту 11.13 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року № 64/8663. На ньому відсутній вхідний номер відповідача. До управління Пенсійного фонду України в Ковельському районі подано розрахунок за березень 2004 року, де проставлені суми, що не відповідають розрахунку, представленому суду позивачем (а.с.37-38). Це було з’ясовано при перевірці і встановлено, що різниця в сумі 37 103,00 грн. виникла за рахунок завищеного фонду оплати праці в розрахунку за березень 2004 року. Різниця в загальній сумі 12 541,46 грн. виникла за рахунок зайво нарахованих страхових внесків за ставкою 32% в сумі 11 664,08 грн. та 1-2% в сумі 877,38 грн. на завищений фонд оплати праці в розрахунку за березень 2004 року (а.с.10).

За несвоєчасну сплату страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Ковельського спеціалізованого лісогосподарського акціонерного товариства «ТУР»управлінням за період з 20.02.2004 року по 06.01.2005 року 16 лютого 2005 року винесено рішення про застосування фінансових санкцій та пені № 50 на суму 7489,52 грн. (а.с.19-23) та за період з 21.03.2005 року по 31.03.2005 винесено рішення про застосування фінансових санкцій та пені № 70 на суму 7231,11 грн.(а.с.24-28). Вказані рішення надіслані позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.39,41-42). Позивач не оскаржував їх ні до вищестоящої організації ні до суду.

Відповідно до частини 5 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІУ з подальшими змінами та доповненнями, за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Оскільки, при сплаті страхових внесків у позивача був борг зі сплати фінансових санкцій то управлінням відповідно до частини 5 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІУ та підпункту 10.11 пункту 10 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року № 64/8663, за рахунок сум, що надійшли від позивача в рахунок сплати недоїмки, погашено суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. Протягом п'яти робочих днів після закінчення базового звітного місяця управлінням складено повідомлення, у яких міститься інформація про суми розподілу сплачених коштів за формою встановленого зразка: повідомлення № 2 від 07.04.2005 року (а.с.40), яке надіслано позивачу рекомендованим листом з повідомленням 07.04.2005 року, вих. № 1024/04-23 (а.с.41). Повідомлення № 3 від 06.05.2005 року вручено головному бухгалтеру під розписку (а.с.40). Повідомлення вважається надісланим чи врученим платнику, якщо його надіслано листом з повідомленням або вручено посадовій особі платника під підпис. Повідомлення про перерозподіл коштів позивачем не оскаржувались.

Пенсійним управлінням правомірно, відповідно до чинного законодавства застосовано фінансові санкції до позивача та здійснено перерозподіл коштів, що вбачається з розрахунків зобов’язання за листопад –грудень 2003 року (а.с.54-55) та відповідностей первинної звітності персоніфікованого обліку даним розрахунку зобов’язання по підсумках за 2003-2004 років (а.с.56-57).

Таким чином, вимога №Ю 164 від 29.02.2008р. відповідає вимогам чинного законодавства, позовні вимоги позивачем не доведені і до задоволення не підлягають. В позові слід відмовити.

Керуючись Законами України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування», «Про порядок погашення зобов’язань перед бюджетами та державними цільовими фондами», статтями 70,71,86,94,158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В позові Ковельського спеціалізованого лісогосподарського акціонерного товариства «ТУР»до Управління пенсійного фонду України в Ковельському районі про визнання нечинною вимоги від 29.02.2008р. № Ю 164 про сплату заборгованості в сумі 12 447 грн. 55 коп., відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20 денний строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього 20 денного строку. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Заява про апеляційне оскарження постанови може бути подана до адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                             Л.М.Сініцина

В повному обсязі постанову складено 06.2008р.