РІШЕННЯ

"25" липня 2008 р.

Справа № 2/127-2561

Господарський суд Тернопільської області

у складі

Розглянув справу

за позовом Дочірнього підприємства фірми "Альтфатер Тернопіль" вул. Бродівська-Гріга, 3,Тернопіль,46022

до Відкритого акціонерного товариства "Тернопільській комбайновий завод" вул. Лук'яновича, 8, м.Тернопіль,46000

про cтягнення заборгованості в сумі 18 389 грн. 16 коп..

За участю представників сторін:

позивача: Міщенко В.В. - довіреність від 26.10.2007р.

Процик М.Т. - доручення від 01.07.2008р.

відповідача:

Суть справи: Позивач пред'явив позов про стягнення 18 389 грн. 16 коп. понесених ним збитків за період з 11.12.2007р. по 18.06.2008р. внаслідок протиправних дій відповідача.

Пояснює, що поскільки договір №65 від 17.05.2005р. сторонами не розірваний, він діє, то відповідач повинен виконувати умови договору (вивозити побутові відходи). Такі дії він не може виконувати, так як його контейнера знаходяться (без його дозволу) на території відповідача.

Також просить договір №65 від 17.05.2005р. визнати пролонгованим і зобов'язати відповідача поставити контейнери на місця їх дислокації.

Відповідач позов не визнає, посилаючись на те, що:

- справа №2/127-2561 підтверджує відсутність намірів продовжувати договірні відносини;

- контейнери в кількості 11 штук знаходяться у нього в орендному користуванні. Позивач не витребував у нього такі;

- неправильний розрахунок збитків.

Просить у позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача і приймаючи до уваги, що:

1) Згідно ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з врахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

П.2 ст. 193 Господарського кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів необхідних для належного виконання нею зобов'язання , враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій.

У відповідності до ст. 216, 217 Господарського кодексу України відшкодування збитків це є одним із видів господарських санкцій.

Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є доходи які особа мала реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (опущена вигода) та втрати, які особа зробила для відшкодування свого порушеного права (реальні збитки).

2) 17.05.2005р. сторони заключили договір "Про надання послуг із збирання та вивезення твердих побутових відходів №65.

Даним договором передбачили, що позивач:

- повинен виставити технічно справні контейнери, які є його власністю (п.2,3 договору);

-          тверді побутові відходи вивозяться позивачем згідно графіку - дислокації (п. 2,4 договору);

-          контейнери виставляються відповідачем у дні спорожнення згідно графіку дислокації (п.4.2.3);

Відповідач взяв зобов’язання (п. 4.2.3 договору) не міняти дислокацію контейнерів без згоди з виконавцем. Також відповідач несе відповідальність за контейнери (п,4.2.5 договору).

Отже, в договорі сторони передбачили, що на місці збирання твердих побутових відходів позивач виставляє контейнери, за зберігання яких несе відповідальність відповідач.

У відповідності до ст.. 193 Господарського кодексу України та ст.. 526 Цивільного кодексу України як позивач так і відповідач зобов’язані їх виконувати.

Позивач стверджує, що контейнери, які зникли 20.09.2007р. з вулиць Лук’яновича 2 - (дві штуки) та з Бродівська 50-54- (5 штук) на час розгляду справи знаходяться на господарському дворі відповідача (факт вивезення контейнерів на господарський двір відповідача підтверджений рішення господарського суду Тернопільської області №2/256-4191 від 24.01.2008р.). Чим відповідач протягом 11 місяців позбавив його засобів праці для виконання договірних зобов’язань.

Відповідач не представив доказів того, що ним в належному порядку виконувалися вимоги п.4.2.3 договору №65 від 17.05.2005р. А саме: що він не міняв дислокацію контейнерів і не передавав контейнери 3-м особам.

А із пояснення відповідача (лист відзив на позов №33 від 18.07.2008р.) вбачається, що контейнери перебувають у користуванні у відповідача.

Отже, відповідач визнає, що з 20.09.2007р. по 18.07.2008р. (дата листа) контейнери, які у відповідності до умов договору №85 від 17.05.2005р. повинні знаходитися в місці їх дислокації і за зберігання яких відповідає відповідач знаходяться на території останнього і він ними користується (орендне користування) на свій розсуд.

Дії відповідача суперечать умовам заключного між сторонами договору і є неналежними.

В результаті неналежних дій відповідач наніс позивачеві збитки - доходи які він би реально одержати за звичайних обставин, якби право його не було порушено (якби контейнери стояли на узгодженому сторонами місці і використалися для збирання твердих побутових відходів).

При таких обставинах слід вважати, що відповідач при здійсненні своїх прав допустив дії, які порушили права позивача, завдали йому збитки, що є порушенням ст.. 13 Цивільного кодексу України і не довів що ним вжито всіх заходів для недопущення господарського правопорушення (ст.. 218 Господарського кодексу України).

Тому у суду є підстави застосувати до відповідача господарські санкції у вигляді збитків, які позивач поніс в наслідок неналежних (непередбачених ні договором ні законом) дій.

Тому позовні вимоги позивача в частині стягнення збитків за період з 11.12.2007р. по 18.06.2008р. в сумі 18 389 грн. 16 коп. слід визнати визнати обґрунтованими і вони підлягають задоволенню.

3) Згідно ст.. 206,188 Господарського кодексу України, ст.. 651 та 907 Цивільного кодексу України розірвання договору в односторонньому порядку не допускається; договір розривається в тій самій формі в якій заключено (ст.. 654 Цивільного кодексу України). Ст.. 188 Господарського кодексу України передбачено порядок розірвання господарського договору

Відповідач не представив в суд доказів того, що він з позивачем досягли згоди щодо розірвання договору.

Не представив доказів того, що договір розірваний судовим рішенням.

А і з рішення господарського суду Тернопільської області №2/256-4191 від 24.01.2008р. вбачається. що суд відмовив відповідачеві в розірванні договору №65 від 17.05.2005р.

П.1.8 договору №65 від 17.05.2005р. сторони узгодили що договір вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не було заявлено однією із сторін про відмову від цього договору.

Відповідач не представив доказів того, що з 30.03.2006р. по 30.04.2006р. він заявив позивачеві про відмову від договору.

Неодноразове підтвердження відсутності намірів продовжувати договірні відносини (зустрічний позов по справі №2/256-4491) не є доказом того що за місяць до 30.04.2008р. відповідач відмовився від договору №65 від 17.05.2005р.

При таких обставинах слід вважати що договір №65 від 17.05.2005р. 30.04.2008р. продовжений до 30.04.2009р.

Тобто на час розгляду справи сторони по даній справі є в договірних відносинах які є обов’язковими до виконання (ст.. 509 та 629 Цивільного кодексу України).

Тому суд вважає за необхідне зобов’язати відповідача до 25.08.2008р. повернути контейнери на їх дислокацію.

4) При розгляді справи враховувалось:

а) розрахунок збитків зроблений з врахування доповнення до договору від 20.09.2006р.;

Згідно цього доповнення обсяг перевезень в рік становить: 2 523,72 (458,86+344,14+1 720,72) куб.м.

4 контейнери x 1,1 куб.м. х 2 рази на тиждень х 365/7=458,86 куб.м.

2 контейнери х1,1 куб. м. х 3 рази на тиждень х 365/7 = 344,14 куб.м.

5 контейнери х 1,1 куб. м. х6 рази на тиждень х 365/7 = 1 720,72 куб.м.

Обсяг перевезень в місяць становить 2 523,72 куб. м. /12 = 210,31 куб.м.

Тобто, кількість контейнерів зменшено. але збільшено кратність їх вивозу. Місячна кубатура вивозу сміття залишена без змін.

б) графік-дислокація №2 від 01.09.2006р. є додатком до договору від 17.05.2005р. (додатком до договору про надання послуг), тому і контейнери позивач дав відповідачеві в орендне користування для виконання умов договору про надання послуг із збирання та вивезення твердих побутових відходів, а не для використання даних контейнерів на своїй території;

в) відповідач в письмовій формі не повідомив позивача про передачу ЖЄП «Житловик»на обслуговування житловий будинок за адресою вул.. Клима Савури,7 , і не звернувся до позивача з пропозицію змінити умови договору (додатки до договору), тому в основу збитків покладені умови заключного (діючого) між сторонами договору з його додатками.

5) Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України видатки по державному миту слід покласти на відповідача.

6) Відповідно до ст. ст. 44, 47 –1 Господарського процесуального кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України №411 від 29.03.02 р. , витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу пов’язані з розглядом даної справи в сумі 118 грн. покласти на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 43,49,82,84,85,116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1) Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Тернопільській комбайновий завод", вул. Лук'яновича, 8, м.Тернопіль, (ідент.код. 05754502):

- на користь Дочірнього підприємства фірми "Альтфатер Тернопіль", вул. Бродівська-Гріга, 3,Тернопіль, (ідент. код.22601875) 18 389 грн. 16 коп. - збитків; 183 грн. 89 коп. - державного мита; 118 грн. - витрат на інфірмаційно- технічне забезпечення судового процесу.

2) Встановити що договір №65 від 17.05.2005р. продовжений до 30.04.2009р.

3) Відповідачеві повернути на місце дислокації контейнери.

Видати наказ.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення 28 липня 2008 року через місцевий господарський суд.

Суддя