ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

21.05.08                                                                                           Справа № 9/73-1569

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Д.Новосад

суддів О.Михалюк

Я.Юрченко

розглянувши апеляційну скаргу ПП “Олімп”, с. Зарубинці Підволочинського району Тернопільської області № б/н від 09.04.08

на рішення господарського суду Тернопільської області від 17.03.08

у справі № 9/73-1569

за позовом: Акціонерно-комерційного банку “Імексбанк”в особі філії АКБ “Імексбанк”, м. Тернопіль

до відповідача: ПП “Олімп”, с. Зарубинці Підволочинського району Тернопільської області

про          звернення стягнення на предмет застави у розмірі 334 309,45 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: - Коцюба Н.Я. - предст. (довіреність № 311007 від 31.01.08);

від відповідача: - Сурматюк С.С. - предст. (довіреність № б/н від 19.05.08).

Права та обов’язки, передбачені ст. 22, 28 ГПК України, роз’яснено.

Відводів складу суду не заявлено.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 17.03.08 у справі № 9/73-1569 (суддя Л.Кропивна) позов Акціонерно-комерційного банку “Імексбанк” в особі філії АКБ “Імексбанк” до ПП “Олімп” задоволено частково: стягнено з відповідача на користь позивача 300 000, 00 грн. заборгованості по кредиту, 18 410, 74 грн. відсотків по кредиту, 526, 03 грн. пені за період з 01.12.06 по 21.03.07 за рахунок заставного майна:

-          обладнання млинів АВМ-6, АВМ-7, АВМ-15, заставною вартістю 119 475, 00 грн., що знаходиться за адресою вул. Коновальця, 37 у м. Скалат, Підволочиського району,Тернопільської бласті;

-          нерухомого майна - цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: вул.Незалежності, 108, с. Зарубинці, Підволочиського району, Тернопільської області, який належить ПП «Олімп»на підставі права власності згідно договору купівілі-продажу від 28.12.02 та зареєстрованого в БТІ Підволочиського району 28.12.02 за № 1;

-          нерухомого майна - цілісний майновий комплекс - комбікормовий завод, що знаходиться за адресою: вул. Грушевського. 34. м. Скалат, Підволочиського району Тернопільскої області, який належить ПП «Олімп»на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 22.02.05 та зареєстрованого в БТІ Підволочиського району за № 178.

Вказаним рішенням з відповідача також стягнено 3 460, 34 грн. судових витрат на користь позивача.

В задоволенні вимог Акціонерно-комерційного банку “Імексбанк” про стягнення з відповідача 72, 48 грн. пені, нарахованої за період з 01.12.06 по 21.03.07 –відмовлено.

На вказане рішення відповідачем - ПП “Олімп” - подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить провести процесуальні дії для з’ясування обставин справи, рішення суду першої інстанції просить скасувати, винести нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, скаржник посилається на обставини, встановлені вироком суду, які при винесенні оскаржуваного рішення не взяті судом до уваги, наголошуючи, зокрема, на відсутності в матеріалах справи документів, які б об’єктивно та однозначно підтверджували саму заборгованість та суму заборгованості за кредитним договором № 91 від 18.04.05. Крім того, посилається скаржник в апеляційній скарзі також на порушення судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм процесуального права, а саме ст.ст. 4, 35 ГПК України. Наводить скаржник і інші мотиви, на підставі яких вважає рішення господарського суду Тернопільської області від 17.03.08 у справі № 9/73-1569 таким, що підлягає до скасування, позов Акціонерно-комерційного банку “Імексбанк” таким, що задоволенню не підлягає.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 05.05.08 подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд апеляційної скарги призначено на 21.05.08.

Позивач - Акціонерно-комерційний банк “Імексбанк” –проти доводів скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, зазначаючи про те, що посилання скаржника є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та є необґрунтованими. На підставі наведеного вважає рішення господарського суду Тернопільської області від 17.03.08 у справі № 9/73-1569 законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

В судовому засіданні 21.05.08 представники сторін підтримали доводи та заперечення, викладені відповідно в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення господарського суду Тернопільської області від 17.03.08 у справі № 9/73-1569 слід залишити без змін.

При цьому колегія виходила з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції при розгляді спору, згідно п. 1.1.1 укладеного між сторонами у справі договору відновлювальної кредитної ліній № 91 від 16.02.05, відповідачу - ПП «Олімп»було надано кредит з максимальним лімітом заборгованості до 180 000, 00 грн. під 26% річних за користування кредитом. Порядок погашення кредиту погоджений сторонами у п. 1.1.2. договору як чергові платежі, а кінцевий термін повернення заборгованості за всіма траншами встановлений до 15.08.06.

Встановлено судом першої інстанції також факт укладення 16.02.05 на забезпечення виконання умов договору № 91 договору застави обладнання млинів АВМ-6, АВМ-7, АВМ-15, посвідченого приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Матійчик А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 337, а також договору іпотеки цегельного заводу, посвідченого приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Матійчик А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 335.

Вірну оцінку в оскаржуваному рішенні надано п. 2.1. договору відновлювальної кредитної ліній № 91 від 16.02.05, яким сторони погодили, що видача траншів кредиту проводиться шляхом перерахування з позичкового рахунку Позичальника № 4001 в філії АКБ «Імексбанк»у м. Тернополі на поточний рахунок Позичальника № 5001 в філії АКБ «Імексбанк»для використання на цілі, зазначені в п.1.2. цього договору, або шляхом оплати з позичкового рахунку Позичальника № 4001 в філії АКБ «Імексбанк»у м. Тернополі розрахункових документів позичальника на цілі, визначені в п.1.2. цього договору. При цьому п. 1.2, на який міститься посилання у вищевикладеному пункті, ціллю отримання кредиту є придбання комбікормового заводу та закупівля насіння зернових культур.

Господарський суд Тернопільської області вірно встановив також факт укладення 18.04.05 додаткових угод № 1 та № 2 до кредитного договору № 91 про, відповідно, передачу

(додатково) в якості забезпечення виконання зобов'язань цілісного майнового комплексу комбікормового заводу та збільшення ліміту заборгованості до 300 000, 00 грн. і зменшення відсоткової ставки за користування кредитом на 25 % річних.

18.04.05 до договору іпотеки від 16.02.05 також внесено зміни та доповнення у частині оформлення іпотеки на майновий комплекс комбікормового заводу.

Як вірно встановлено судом при розгляді спору між сторонами, 19.05.05 між сторонами укладено додаткову угоду № 4, якою відсоткову ставку за користування за договором № 91 визначено у розмірі - 20 % річних та введено сплату комісії за оформлення кредитної справи - 2%, за відкриття позичкового рахунку - 2% та за супроводження кредиту - 2%.

Додатковою угодою № 7 від 16.06.05 до кредитного договору № 91 ліміт заборгованості збільшено до 500 000, 00 грн., а додатковою угодою № 8 від 15.07.05 –до 600 000, 00 грн.

Колегія суддів зазначає, що судом при розгляді спору вірно зазначено про те, що при розгляді кримінальної справи про обвинувачення Козака Олександра Михайловича, Стебла Миколи Івановича, Лакоцької Софії Павлівни, Смоляка Євгена Антоновича та Іванової Наталії Олегівни, на яку посилається скаржник, обставини укладення між сторонами кредитного договору № 91 від 16.02.05 та внесення до нього змін не спростовані.

Належну оцінку дано судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні також наступним документальним доказам: листу головного управління агропромислового розвитку Тернопільської обласної адміністрації від 24.12.07, скерованому на адресу позивача, та доданим до нього заявкам від _ПП «Олімп»на участь у конкурсі на надання з державного бюджету часткової компенсації відсоткової ставки за залученими кредитами банків. Як вірно визначено судом при розгляді спору, ПП «Олімп»23.08.05 визнав наявність своїх грошових зобов'язань перед банком на суму 66 600, 00 грн. із сплатою 20 відсотків річних з кінцевим терміном погашення заборгованості до 15.08.06, а за додатковою угодою № 13 від 16.02.05 до договору відновлювальної кредитної лінії № 91 також свої зобов'язання, окрім інших за договором №          91 на суму 300 000, 00 грн. з кінцевим строком погашення заборгованості до 30.12.06.

РВ

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що видача кредиту відбувалася шляхом оплати рахункових документів, наданих Позичальником.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з застосуванням місцевим господарським судом до спірних правовідносин ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст 202, ч. 2 ст. 509, ч. 1 ст. 1054, ч.ч. 1, 3 ст. 1088, ч. 1 ст. 1089, ст. 1091 ЦК України, на підставі яких дійшов висновку про виникнення у відповідача обов’язку у встановлений договором строки та у передбаченому ним порядку повернути банку кредит та сплатити проценти.

Вірно застосовано місцевим господарським судом при розгляді спору між сторонами також ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 546 ЦК України щодо поняття зобов’язання та забезпечення його виконання неустойкою, гарантією, заставою, при триманням чи завдатком.

У відповідності до ст. 589 ЦК України, наслідком невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, визначено набуття заставодержателем права звернути стягнення на предмет застави, яке, згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором. В даному випадку кредитним договором та договорами іпотеки та застави не встановлено іншого способу звернення стягнення на предмет застави, ніж рішення суду.

Належність виконання позивачем зобов’язань за договором № 91 належним чином підтверджена господарським судом наявними в справі документальними доказами (платіжні доручення № 19 від 19.04.05 в сумі 25 000, 00 грн., № 24 від 26.04.05 в сумі 4 500, 00 грн., № 35 від 12.04.05 в сумі 11 000, 00 грн., № 52 від 17.06.05 в сумі 50 000, 00 грн., № 53 від 17.06.05 в сумі 48 500, 00 грн., № 63 від 06.07.05 в сумі 3 500, 00 грн., № 61 від 15.07.05 в сумі 75 106, 24 грн., № 62 від 15.07.05 в сумі 2 932, 39 грн., № 63 від 15.07.05 в сумі 20 200, 00 грн. Погоджується суд апеляційної інстанції з твердженням, викладеним в оскаржуваному рішенні, про безпідставність посилання відповідача на те, що перерахування у безготівковому порядку коштів було здійснене не за реальними договорами, які мали економічний зміст, а придбана продукція за такими договорами не могла бути використана і не використовувалася у господарській діяльності ПП «Олімп», оскільки, беручи до уваги відсутність обов’язку банку у договорі кредиту та при здійсненні розрахунків із застосуванням платіжних доручень самостійно здійснювати правовий аналіз визначеного платником призначення платежу та особи одержувача. Вірно звернено увагу в рішенні і на те, що ч. 1 ст. 1212 та ч. 2 ст. 1214 ЦК України відповідачу надано право звернення з вимогою про повернення майна та сплати процентів за користування ним до особи, яка набула майно , або зберегла його у себе за рахунок ПП «Олімп»без достатньої правої підстави.

Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставини, встановлені вироком суду про обвинувачення Козака Олександра Михайловича, Стебла Миколи Івановича, Лакоцької Софії Павлівни, Смоляка Євгена Антоновича та Іванової Наталії Олегівни, спростовуються застосуванням судом першої інстанції ч. 3 ст. 35 ГПК України та зазначенням у рішенні про те, що ні Тернопільським міськрайонним судом , ні судовою палатою в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області, не було встановлено, що у момент виконання платіжних доручень платника банку було відомо про те, що підпис керівника ПП «Олімп»був виконаний іншою, ніж це зазначено у взірцях підписів у банківській картці, особою, або існувала змова між банком, в особі його посадових та службових осіб, та підсуднім Козаком О.М. чи Івановою Н.О., яка, як встановлено у вироку, підробляла підписи керівника ПП «Олімп»Земби П.Ф. Однак, на підставі вірно застосованого господарським судом Тернопільської області ч. 3 ст. 92 ЦК України, вірно зазначено в оскаржуваному рішенні про те, що головний бухгалтер ПП «Олімп»Козак О.М. , виступаючи від імені юридичної особи та порушуючи свої обов’язки щодо представництва, несе солідарну відповідальність за збитки, завдані ним юридичній особі.

Встановлений судом першої інстанції на підставі належних документальних доказів також факт часткового повернення станом на 30.12.06 відповідачем у справі кредиту та сплати ним відсотків, а також вірно встановлено в оскаржуваному рішенні розмір заборгованості відповідача по кредиту у сумі 300 000 грн., а по відсотках - 18 410, 74 грн.

Доказів оплати вказаних сум до встановленого в договорі терміну –30.12.06 скаржником не подано ні при розгляді спору в суді першої інстанції, ні при розгляді апеляційної скарги Львівським апеляційним господарським судом.

На підставі застосованих положень ст. 232 ГК України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», а також п. 4.1 кредитного договору, погоджується колегія також з висновком суду щодо обґрунтованості вимог позивача в частині стягнення з відповідача пені, нарахованої на несплачені відсотки за період з 31.12.06 по 21.03.07, яка складає 526, 03 грн.

Суд першої інстанції вірно застосував до правовідносин, які виникли між сторонами за договором застави ч. 1 ст. 572 ЦК України, на підставі чого дійшов правомірного висновку про законність та обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості з ПП «Олімп»у розмірі 300 000, 00 грн. кредиту, 18 410, 74 грн. відсотків та пені за несплачені відсотки на суму 526, 03 грн. за рахунок заставного майна.

Погоджується колегія суддів з висновком місцевого господарського суду про відмову за безпідставністю в позовних вимогах в частині стягнення 72, 48 грн. пені, нарахованої за несплачені відсотки за період з 01.12.06 по 30.12.06, тобто такий, який перевищував встановлений ст. 232 ГК України, Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», а також п. 4.1 кредитного договору граничний строк нарахування пені.

Колегія суддів також зазначає, що посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, зокрема, на неналежність доказів, які суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваного рішення, є безпідставними, належним чином дослідженими господарським судом, а відтак, скаржник, в порушення вимог ст. 33 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість вимог скаржника, у зв’язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Тернопільської області від 17.03.08 у справі № 9/73-1569 слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 25, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд –

П О С Т А Н О В И В:

1.          Рішення господарського суду Тернопільської області від 17.03.08 у справі № 9/73-1569 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

3.          Матеріали справи скерувати до господарського суду Тернопільської області.

Головуючий-суддя Д.Новосад

Суддя О.Михалюк

Суддя Я.Юрченко