АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2008
№ 11/21

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:

За участю представників:

від позивача -Хазратова Н.С. , Підгорний
К.Є.-за дов.,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Суб"єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
22.02.2008

у справі № 11/21

за позовом                               Суб"єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

до                                                   ВАТ
"ПіСіБі-Радіозавод"

про
визнання угоди про часткове зарахування однорідних вимог недійсною

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду м.
Києва з позовом про визнання  укладеної
між сторонами угоди про часткове зарахування зустрічних однорідних вимог від
11.05.2006 недійсною.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що
підписана угода про часткове зарахування зустрічних однорідних вимог між ФОП
ОСОБА_1та ДСД ВАТ «ПіСіБі-Радіозавод», на думку позивача, не відповідає
вимогам  Цивільного кодексу України і
Господарському кодексу України, оскільки дана угода не була спрямована на
реальне настання правових наслідків, що передбачені нею; в угоді зазначені
відомості, що завідомо не відповідають дійсності. Позивач стверджує, що
поставлений ним Відповідачу фоторезист був належної якості, що зокрема
підтверджується неповерненням його Позивачу, а також відсутності претензій щодо
якості від споживачів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від
22.02.2008 року у справі №11/21  у
позові  СПД ФО ОСОБА_1було відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим
рішенням, звернувся з апеляційною скаргою та просить його скасувати  повністю та задовольнити його позовні вимоги,  оскільки вважає, що воно прийнято по неповно
з'ясованим обставинам, що мають значення для справи, з порушенням норм
процесуального та матеріального
права.

Зокрема, в своїй апеляційній скарзі
позивач зазначає , що підписана угода про часткове зарахування зустрічних
однорідних вимог між ФОП ОСОБА_1та ДСД ВАТ «ПіСіБі-Радіозавод» , на думку
позивача, не відповідає вимогам
Цивільного кодексу України і Господарському кодексу України, оскільки
дана угода не була спрямована на реальне настання правових наслідків, що
передбачені нею; в угоді зазначені відомості, що завідомо не відповідають
дійсності.

Розглянувши доводи, які вказани в апеляційній
скарзі, дослідивши фактичні обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення
представників позивача, колегія  вважає ,
що позовні вимоги слід задовольнити повністю, а рішення суду першої інстанції
скасувати  виходячи з  наступного:

Як вбачається з матеріалів справи,
16.08.2005 р. між ФОП ОСОБА_1, як Постачальником, та ДСД ВАТ
„ПіСіБі-Радіозавод", як Покупцем, був укладений договір УКР/СПД № 02/01-2005,
відповідно до умов якого позивач зобов'язався поставити відповідачу фоторезист
RІSТОN -215 для виробництва друкованих плат, а останній зобов'язався цей товар
прийняти та оплатити.

На виконання Договору позивач
поставила відповідачу фоторезист RІSТОN-215 в кількості 547,2 кв. м на загальну
суму 11491,20 грн. за накладною № 4 від 23.03.2006 р. та в кількості 547,2 кв.
м на загальну суму 11491,20 грн. за накладною № 5 від 05.04.2006 р.

Для оплати товару, поставленого за
накладною № 4 від 23.03.2006 р. відповідачу був виставлений рахунок № 4 від
23.03.2006 р. на суму 11491,20 грн. (копії накладних та рахунку є в матеріалах
справи).

13.04.2006р. позивач отримала від
ДСД ВАТ „ПіСіБі-Радіозавод"
претензію  за

№ 35, у якій зазначалося, що
вказаний фоторезист виявився простроченим та неякісним.

За твердженням відповідача, в
процесі виготовлення друкованих плат виник масовий брак, що в свою чергу
призвело до простою та повної зупинки їх виробництва та потягло збитки
виробничої сировини у розмірі 25-40 тис. грн.

11.05.2006 р. позивач отримала
уточнення суми претензії від 10.05.2006 р. № 35/1, де зазначалося, що у зв'язку
із поставкою неякісного фоторезисту по накладних № 4 від 23.03.2006 р. та № 5
від 05.04.2006 р. фактичні збитки, завдані ВАТ „ПіСіБі-Радіозавод",
пов'язані з браком виготовляємої продукції, складають 105318,22 грн.

11 травня 2006 року між ДСД ВАТ
«ПіСіБі-Радіозавод» та Суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою
-ОСОБА_1була укладена Угода про часткове зарахування зустрічних однорідних
вимог , яку позивач вважає недійсною, оскільки вона, на його думку, не
відповідає вимогам ст. 203, 215 Цивільного кодексу України і Господарському
кодексу України.

Згідно п. 1.1 Угоди ДСД ВАТ
„ПіСіБі-Радіозавод" є кредитором, а позивач - боржником при виконанні
грошового зобов'язання по відшкодуванню виробничих збитків відповідача в сумі
105318,22 грн., що випливає з договору поставки фоторезисту УКР/СПД №
02/01-2005 від 16.08.2005 р., претензії № 35 від 13.04.2006 р. та уточнених
претензійних вимог № 35/1 від 10.05.2006 р.

Однак, позивач вважає, що в нього
перед відповідачем ніяких зобов'язань не виникало, а тому не було підстав
укладати угоду  про часткове зарахування
зустрічних однорідних вимог.

Посилання відповідача на неналежну
якість фоторезисту та понесення ним матеріальних збитків є безпідставними  виходячи з наступного:

Згідно п. 4.2 Договору УКР/СПД № 02/01-2005
від 16.08.2005 р. приймання за якістю та кількістю здійснюється покупцем в
присутності представника постачальника або особи, уповноваженої постачальником,
протягом трьох робочих днів з дати придбання товару.

Не зважаючи на вищевказане,
позивача до участі в прийманні фоторезисту за якістю викликано не було.

Акт - рекламація, на який
посилається відповідач, про неналежну якість фоторезисту, поставленого за
накладною № 4 від 23.03.2006 р., був складений 07.04.2006 р., хоча встановлений
Договором термін приймання товару за якістю сплив через три робочі дні з дати
його поставки, а саме - 28.03.2006 р.

Відповідно до п. 4.6 Договору,
покупець не вправі без погодження із постачальником використовувати товар, по
якому їм заявлена претензія щодо якості.

Всупереч зазначеного фоторезист, по
якому заявлена претензія щодо якості, відповідач використовував за
відсутністю  на те згоди позивача.

В акті - рекламації від 07.04.2006 р. вказано,
що фоторезист отриманий за накладною № 4 від 23.03.2006 р. від СПД ОСОБА_1 є
неякісним. Дата його виготовлення - серпень 2004 р. Він не придатний до
виробництва і підлягає вилученню з виробництва та повній заміні поставленої
партії в кількості 547,2 кв. м з компенсацією збитків в наслідок масового браку
друкованих плат.

Зі змісту акту, з посилань на
перебування у виробництві і масовий брак друкованих плат вбачається, що  фоторезист був запущений у виробництво та
частково був використаний, що є порушенням умов договору.

У судовому засіданні було
з'ясовано, що фоторезист, поставлений відповідачу за накладною № 4 від
23.03.2006 р., був  повернутий позивачу,
що підтверджується накладною № 1 від 11.05.2006 р., копія якої додається.

Таким чином, зазначений фоторезист
у виробництві не використовувався і не міг завдати відповідачу збитки внаслідок
масового браку друкованих плат, а дані, які містяться в акті - рекламації від
07.04.2006 р., не відповідають дійсності.

Крім того, в акті від 07.04.2006 р. не вказано
хто був постачальником фоторезисту, який досліджувався комісією, у ньому
відсутні відомості про документи за якими отримано товар, відсутня дата його
отримання, тому він не може вважатися належним доказом щодо завданих
відповідачу збитків.

Згідно п. 16 Інструкції про порядок
приймання продукції виробничо - технічного призначення і товарів народного
споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів
СРСР від 25.04.1966 р. № П-7, при виявленні невідповідності якості,
комплектності, маркування отриманої продукції вимогам стандартів, технічних
умов, кресленням, зразкам (еталонам), договору або даним, вказаним в маркуванні
та супроводжувальним документам, що посвідчують якість продукції, одержувач
призупиняє подальше приймання і складає акт, у якому вказує кількість оглянутої
продукції та характер виявлених при прийнятті дефектів. Одержувач зобов'язаний
забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції
в умовах, запобігаючих погіршенню її якості та змішуванню з іншою однорідною
продукцією.

Одержувач також зобов'язаний
викликати для участі в продовженні приймання продукції і складанні
двостороннього акту представника іногороднього виробника (відправника), якщо це
передбачено в Основних та Особливих умовах поставки, інших обов'язкових
правилах або договорі.

Відповідно до п. 20 Інструкції у
разі нез'явлення виробника (відправника) за викликом одержувача (покупця) у
встановлений термін і у випадках, коли виклик представника іногороднього
виробника (відправника) не є обов'язковим, перевірка якості продукції
здійснюється представником відповідної галузевої інспекції по якості продукції.

При відсутності відповідної
інспекції по якості у місці знаходження одержувача (покупця), при відмові їх
виділити представника або його нез'явленні за викликом одержувача (покупця)
перевірка здійснюється :

а)    з участю компетентного представника іншого
підприємства (організації), виділеного керівником або заступником керівника
цього підприємства (організації), або

б) з участю компетентного
представника громадськості підприємства - отримувача, призначеного керівником
підприємства зі складу осіб, затверджених рішенням фабричного, заводського або
місцевого комітету профспілки цього підприємства, або

в) односторонньо підприємством -
отримувачем, якщо виробник (відправник) надав згоду на одностороннє приймання
продукції.

Як зазначено в п. 29 Інструкції, за
наслідками приймання продукції за якістю та комплектністю з участю
представників, вказаних в пп. 19 та 20 даної Інструкції, складається акт про
фактичну якість та комплектність отриманої продукції. Акт має бути складений в
день закінчення приймання продукції за якістю та комплектністю.

Зміст акту має відповідати наведеним
в Інструкції вимогам. До акту повинні додаватися обов'язковий комплект
додатків.

Вимоги Інструкції щодо приймання
фоторезисту за якістю відповідачем дотримані не були.

Не зважаючи на те, що приймання
товару за якістю мало відбутися в присутності представника постачальника,
відповідач до участі в прийманні поставленого йому фоторезисту позивача не
запросив.

Всупереч вимогам Інструкції
приймання продукції відбулося без залучення експерта та односторонньо
підприємством - отримувачем, хоча позивач на це своєї згоди не давала.

Отже, колегія прийшла до висновку про
те, що  складений відповідачем акт не
відповідає Інструкції і не може вважатися належним доказом в розумінні ст. 33
ГПК України.

Також, слід зазначити про те, що
якщо на маркуванні фоторезисту стояла дата виготовлення - серпень 2004 р., як
це стверджував відповідач,  що перевищує
термін його зберігання, відповідач згідно Інструкції та п. 4.6 Договору повинен
був цю продукцію зберігати, а не пускати у виробництво.

Оскільки відповідачем не дотримано
передбаченого законодавством та Договором порядку приймання продукції за
якістю, а складені ним акти не відповідають чинному законодавству України, факт
поставки неякісного фоторезисту не доведений способами, передбаченими
Інструкцією та Договором, а твердження відповідача що поставлений фоторезист
виявився неякісним і що це завдало йому матеріальної шкоди є безпідставними і
не можуть братися судом до уваги.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ст. 623 ЦК України
боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані
збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується
кредитором.

Відповідно до ч. 1 ст. 601 ЦК
України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог,
строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений
або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Таким чином , сума грошового
зобов'язання позивача в розмірі 105 318,22 грн. не підтверджені в повному
обсязі належними та допустимими доказами , тому відсутні підстави для
зарахування зустрічних однорідних вимог.

Отже, оспорювана угода не
відповідає ст. 601 ЦК України та на підставі ст. 215 ЦК України визнається  судом недійсною.

За вказаних обставин, колегія
вважає доводи апеляційної скарги правомірними та обґрунтованими, а позовні
вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на викладене, колегія
прийшла до висновку, що апеляційна скарга
позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції  від 22.02.2008р.  підлягає скасуванню. Прийняти нове рішення,
яким позов  СПД ФО ОСОБА_1   задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104,
105  ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу СПД ФО ОСОБА_1
задовольнити.

2.Рішення Господарського суду м.
Києва від 22.02.2008 р. по справі №11/21
скасувати повністю.

3. Прийняти нове рішення, яким
позов СПД ФО ОСОБА_1      задовольнити в
повному обсязі.  Визнати  недійсною угоду про часткове  зарахування зустрічних однорідних вимог від
11.05.2006р., яка укладена між ВАТ „ПіСіБі-Радіозавод” та СПД ФО ОСОБА_1.

Стягнути з  ВАТ „ПіСіБі-Радіозавод”   ( 02099, м. Київ, вул.. Бориспільська, 9,
, п/р 14 в КФ АТ „ВаБанк”, МФО 320519 ) на
користь СПД ФО ОСОБА_1     ( АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1, п/р НОМЕР_2 в ЧФ ВАТ „Укрпромбанк”, МФО 353661, )
85  витрат по сплаті державного мита, 118
грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу ,
42,50  грн. витрат по сплаті державного
мита за подання апеляційної скарги.
Видати наказ.

4. Видачу наказу доручити
Господарському суду м. Києва.

5.Матеріали справи №11/21 повернути
Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді