ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" травня 2008 р.

Справа № 6/51-08-1072

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТИАРТА-ПЛЮС»

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «БМУ-5 ОДЕСБУД»

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:          Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради

Про визнання права власності

Суддя Демешин О.А.

Представники:

Від позивача: Воронков В.А. - довіреність

Від відповідача: не з`явився

Від третьої особи:          Усатенко В.О. - довіреність

СУТЬ СПОРУ: Товариством з обмеженою відповідальністю «АСТИАРТА-ПЛЮС»(далі –Позивач) надано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «БМУ-5 ОДЕСБУД»(далі –Відповідач) про визнання за позивачем права власності на нежилі приміщення мансардного поверху, загальною площею 405,38 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Коблевська, 40.

Ухвалою господарського суду від 04.04.2008р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, було залучено Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради.

Позивач позов підтримує у повному обсязі.

У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву справа розглядається за наявними матеріалами в порядку ст..75 ГПК України.

Відповідач –Товариство з обмеженою відповідальністю «АСТИАРТА-ПЛЮС»

В С Т А Н О В И В :

22.06.2007р. між позивачем та Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради було укладено договір оренди нежилого приміщення № 209, згідно якого позивач прийняв у строкове платне користування нежилі приміщення першого поверху (літ. «Б»), загальною площею 927,3 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Коблевська, 40.

При підписанні акту прийому-передачі нежилого приміщення від 22.06.2007р. на виконання умов договору оренди нежилого приміщення № 209, сторони зазначили, що орендовані приміщення потребують ремонту.

Для здійснення капітального ремонту орендованих приміщень та в зв’язку з технічною можливістю надбудувати мансардний поверх, між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду № 1 від 20.08.2007р., згідно умов якого відповідач зобов’язався збудувати мансардний поверх та провести капітальний ремонт усієї двоповерхової будівлі, а також зобов’язався здійснити ввід в експлуатацію об’єкт будівництва.

Згідно договору підряду № 1 від 20.08.2007р. відповідач виконав свої зобов’язання перед позивачем у частині будівництва мансардного поверху та у частині здійснення капітального ремонту усієї двоповерхової будівлі, в зв’язку з чим, позивач виконав свої зобов’язання перед відповідачем щодо сплати вартості виконаних відповідачем будівельних робі у повному обсязі.

В зв’язку з нездійсненням відповідачем вводу в експлуатацію мансардного поверху, позивач вважає, що відповідач порушив умови договору підряду в супереч ст. ст. 525, 526 ЦК України, що обумовило на підставі ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України звернення позивача до господарського суду Одеської області за захистом своїх прав як сторони по договору, так і власника новозбудованого майна –мансардний поверх.

В заперечення на позов, відповідач зауважив, що позов позивача є необгрунтованим та такими, що не відповідає дійсним обставинам справи і відповідно не підлягає задоволенню, так як відповідач тільки зауважив на те, що вартість робіт збільшилася і відповідачем буде введено об’єкт будівництва в експлуатацію після сплати позивачем ціни договору і лише у випадку відмови позивача від виконання своїх договірних обов’язків, відповідач би здійснив оформлення права власності на об’єкт будівництва якій було збудовано фактично за власні кошти відповідача.

Також відповідач зауважив, що ним не було порушено і ст. ст. 525, 526 ЦК України на порушення яких відповідачем вказує позивач і які вказують на недопустимість односторонньої відмови від зобов’язання та на те, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, так як пропозиція відповідача сплатити ціну договору не свідчить про неналежне виконання договору підряду № 1 від 20.08.2007р. і про порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Третя особа –Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, в заперечення на позов зазначило, що Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради не надавало позивачу згоди на проведення ремонтно-будівельних робот.

Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов’язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Частиною 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Як встановлено судом, 20 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду № 1, відповідно до умов якого сторони прийняли на себе певні обов’язки та мають відповідні права за цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до договору підряду від 20.08.2007р. № 1 відповідач зобов’язався збудувати мансардний поверх та провести капітальний ремонт усієї двоповерхової будівлі, а також зобов’язався здійснити ввід в експлуатацію об’єкт будівництва.

Як свідчать матеріали справи, відповідач виконав свої зобов’язання перед позивачем у частині будівництва мансардного поверху та у частині здійснення капітального ремонту усієї двоповерхової будівлі, в зв’язку з чим, позивач виконав свої зобов’язання перед відповідачем у повному обсязі щодо сплати ціни договору. Проте, відповідач не здійснив ввід в експлуатацію нежитлових приміщень мансардного поверху.

Частина 1. ст. 193 ГК України, вказує на те, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. Отже, відповідач зобов’язавшись за договором підряду № 1 від 20.08.2007р. здійснити ввід в експлуатацію нежилі приміщення мансардного поверху повинен був виконати своє зобов’язання але не виконав.

Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що відповідачем виконано не було.

За таких обставин господарським судом не приймається до уваги ствердження відповідача про не порушення ним ст. ст. 525, 526 ЦК України та умов договору підряду № 1 від 20.08.2007р.

Відповідно до ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші, цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Статтею 329 ЦК України встановлено, що юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Згідно п. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно житлові будинки, будівлі, споруди тощо, виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Матеріали справи свідчать про узгодженість наміру, як позивача з відповідачем, так і Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради щодо здійснення капітального ремонту нежилих приміщень першого поверху (літ. «Б»), загальною площею 927,3 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Коблевська, 40, про що свідчить акт прийому-передачі нежилого приміщення від 22.06.2007р. на виконання умов договору оренди нежилого приміщення № 209, де сторони зазначили, що орендовані приміщення потребують негайного ремонту та свідчить договір підряду № 1 від 20.08.2007р., в зв’язку з чим суд не приймає до уваги ствердження Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про ненадання позивачу згоди на проведення ремонтно-будівельних робіт.

Про належне виконання позивачем своїх обов'язків за договором підряду № 1 від 20.08.2007р., а також про фактичну передачу новоствореного (збудованого) майна від підрядника замовнику свідчать наявні у матеріалах справи документи надані позивачем.

Таким чином, нерухоме майно, а саме нежилі приміщення мансардного поверху, загальною площею 405,38 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Коблевська, 40, є об'єктом цивільних прав, збудовані відповідачем за кошти позивача, передані згідно умов договору і діючого законодавства позивачу, та відповідно, саме позивач є його належним власником, але відповідач відмовившись від повного виконання своїх договірних обов’язків чинить перешкоди позивачу в реалізації прав власника. При цьому, позивач отримав технічний висновок № 12-03/01/08 про можливість подальшої експлуатації мансардного поверху.

Основні положення про захист права власності втілені у Конституції України та ЦК України, зокрема:

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, але як свідчать матеріали справи відповідач в супереч названим нормам закону створив реальні умови, які обмежують права позивача у здійсненні ним своїх прав на новозбудоване майно.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння майном.

Також ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Крім того, згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України –кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, зокрема шляхом визнання права.

За таких обставин, вимога позивача щодо визнання за ним права власності на нерухоме майно, а саме на нежилі приміщення мансардного поверху, загальною площею 405,38 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Коблевська, 40, відповідає передбаченим ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України засадам захисту порушених прав суб'єкта господарювання та підлягає задоволенню.

При цьому суд зазначає, що збудування позивачем мансардного поверху не порушило прав і охоронюваних законом інтересів Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, так як нерухоме майно яке орендує позивача у Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради не було пошкоджене, а навпаки позивач здійснив капітальний ремонт орендованого майна та позивач не оспорює прав Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради на орендоване майно.

За таких обставин, позов слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити у повному обсязі.

2.          Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «АСТИАРТА-ПЛЮС»() право власності на нежилі приміщення мансардного поверху, загальною площею 405,38 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Коблевська, 40.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БМУ-5 ОДЕСБУД»() на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТИАРТА-ПЛЮС»() 85 /вісімдесят п’ять/ грн. 00 коп. державного мита та 118 /сто вісімнадцять/ грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення набирає чинності в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати у порядку ст. 116 ГПК України.

Суддя Демешин О.А.