ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"18" серпня 2008 р.           Справа № 13/135-08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Корм”, с. Коржі, Баришівський район

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю „Семекстрейд –ІСТ”, м. Дніпропетровськ

2. Приватного підприємства „GANDER”, с. Коржі, Баришівський район

про визнання недійсним договору

Суддя С.Ю. Наріжний

Представники:

від позивача Борисова М.С. - довіреність б/н від 22.11.2007р.;

від відповідача 1. Москалець А.П. - довіреність №68 від 02.04.2008р.;

від відповідача 2. не з’явився;

суть спору:

Товариством з обмеженою відповідальністю „ Корм ” (далі –позивач) заявлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю „Семекстрейд –ІСТ” (далі –відповідач 1) та Приватного підприємства „GANDER” (далі –відповідач 2) про визнання недійсним договору про переведення боргу від 29.12.2006 р. укладеного між позивачем та відповідачами.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на той факт, що між ним відповідачем 1 та відповідачем 2 було укладено договір про переведення боргу від 29.12.2006 р., який не відповідає вимогам закону, оскільки оскаржувана угода укладена внаслідок обману директора ТОВ «Корм»представником відповідача 2. Так, на момент підписання договору директор відповідача 2 перебував на лікарняному, тому не мав відповідних повноважень на підписання даної угоди. Крім того, внаслідок невиконання первісним боржником –Приватним підприємством „GANDER” обов’язку передати позивачу необхідні документи, останній не може скористатись передбаченим ст. 522 ЦК України правом висунути проти вимог кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором та первісним боржником.

В судовому засіданні 18.08.2008 р. представником позивача надана заява про зміну предмету позову згідно якої позивач просить суд розірвати договір про переведення боргу від 29.12.2006 р.

В обґрунтування зазначеної заяви позивач посилається на той факт, що угода укладена внаслідок обману Директора ТОВ «Корм»представником ПП », в зв'язку із чим Директор підприємства був змушений укласти договір переведення боргу на вкрай невигідних для підприємства умовах. В порушення пункту 5 Договору про переведення боргу ПП «GANDER»не надав ТОВ «Корм»необхідну документацію, пов'язану із виникненням боргу 68 682,80 грн., що виник на підставі Договору №27/06-2006 від 05.06.2006 року, укладеного між ПП «САМВЕК»та ТОВ «Семекстрейд-ІСТ». На момент підписання договору про переведення боргу, а саме 29 грудня 2006 року, директор ПП »Кобилинський А.І. перебував на лікарняному, про що свідчить Листок непрацездатності серії ААМ №918815, виданий 18.12.2006 року, тому не мав відповідних повноважень на підписання даної угоди. Укладений договір не визначає підстав його розірвання, однак ст. 651 Цивільного кодексу України передбачає, що розірвання договору допускається за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, а отже подальший розгляд справи здійснюється щодо вимог позивача зазначених в заяві про зміну предмету позову.

Відповідач 1 проти розірвання договору заперечує з тих підстав, що норми матеріального права не містять підстав для розірвання в судовому порядку спірного договору, а наведене позивачем обгрунтування розірвання угоди не стосується норм ст.ст. 652, 653 ЦК України на які посилається позивач.

09.06.2008 р. відповідач 2 надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що підстави для заперечення позову позивача у нього відсутні.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з’явився. Відповідач 2 належним чином був повідомлений про місце і час судового засідання ухвалою суду від 06.08.2008 р. Таким чином відповідач 2 не реалізував своє процесуальне право на участь в судовому засіданні господарського суду. Згідно зі ст.75 ГПК України справа розглядається без участі представника відповідача 2, за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи додані до позовної заяви та надані в судове засідання, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази судом встановлено, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

29 грудня 2006 року між позивачем, відповідачем 1 та відповідачем 2 було укладено договір про переведення боргу (далі –договір). Згідно умов даного договору, первісний боржник —ПП R»передає, а Новий боржник —ТОВ «Корм»приймає на себе борг в сумі 68 682,80 грн., що виник на підставі Договору №27/06-2006 від 05.06.2006 року, укладеного між ПП ANDER»та ТОВ «Семекстрейд-ІСТ».

ТОВ «Корм»вважає укладений договір про переведення боргу таким, що не відповідає вимогам Закону, а тому хоче розірвати зазначений вище договір в судовому порядку на підставі ст. 651 Цивільного кодексу України якою передбачає, що розірвання договору допускається за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так позивач зазначає, що оспорюваний договір укладений внаслідок обману Директора ТОВ «Корм»представником ПП », в зв'язку із чим Директор підприємства був змушений укласти договір переведення боргу на вкрай невигідних для підприємства умовах.

Також в порушення пункту 5 Договору про переведення боргу ПП ANDER»не надав ТОВ «Корм»необхідну документацію, пов'язану із виникненням боргу 68 682,80 грн., що виник на підставі Договору №27/06-2006 від 05.06.2006 року, укладеного між ПП «САМВЕК»та ТОВ «Семекстрейд-ІСТ». На момент підписання договору про переведення боргу, а саме 29 грудня 2006 року, директор ПП » Кобилинський А.І. перебував на лікарняному, про що свідчить Листок непрацездатності серії ААМ №918815, виданий 18.12.2006 року, тому не мав відповідних повноважень на підписання даної угоди.

Проте, судом встановлено, що зазначена вимога позивача не може бути задоволена з огляду на наведене.

Згідно статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або Законом.

Істотним є таке порушення, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Натомість позивач в позовній заяві та в заяві про зміну предмету позову не наводить обставин з посиланням на норми чинного законодавства з якими б законом пов’язував підстави для розірвання оспорюваного договору в судовому порядку.

Суд вважає, що наведене позивачем обґрунтування жодним чином не стосується саме підстав для розірвання договору та не може бути прийняте судом до уваги як істотне порушення договору другою стороною в контексті ст. 651 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене, відсутність згоди відповідачів на розірвання договору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Витрати за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України та витрати за інформаційно –технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст.44 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

Відмовити в позові повністю.

Суддя                                          Наріжний С.Ю.