ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2008 р.

№ 12/188пд

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна М.І., –головуючого,

Короткевича О.Є.,

Мамонтової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги

ТОВ "Каменеобробний завод"Омфал",

Спеціалізованого державного підприємства "Укрспец'юст"

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду

від 14 квітня 2008 року

у справі

господарського суду

№ 12/188пд

Донецької області

за позовом

Управління матеріально-технічного постачання Державної холдингової компанії "Шахтарськантрацит"

до

Відділу державної виконавчої служби Шахтарського районного управління юстиції,

ТОВ "Каменеобробний завод "Омфал",

треті особи:

Спеціалізоване державне підприємство "Укрспец'юст",

Державної холдингової компанії "Шахтарськантрацит",

Міністерство вугільної промисловості України,

про

визнання недійсним протоколу № 305032-1 від 16.05.2003 проведення публічних торгів по реалізації майна УМТС ДХК "Шахтарськантрацит" на суму 145000 грн., визнання недійсною угоди на суму 13847,20 грн., зобов'язання повернути позивачу об'єкт "Нефтебаза",

за участю представників сторін:

ТОВ "Каменеобробний завод"Омфал" –Стеценко О.А. (дов. від 12.06.2008),

Спеціалізованого державного підприємства "Укрспец'юст" –Погасій О.С. (дов. від 02.06.2008),

Управління матеріально-технічного постачання Державної холдингової компанії "Шахтарськантрацит" –Фірус А.О. (дов. від -1.11.2007);

встановив:

У травні 2005 року позивач - Управління матеріально-технічного постачання Державної холдингової компанії "Шахтарськантрацит" у господарському суді пред'явив позов до відповідачів - Відділу державної виконавчої служби Шахтарського районного управління юстиції та Товариства з обмеженою відповідальністю "Каменеобробний завод "Омфал" про визнання недійсним протоколу № 3050321-1 від 16.05.2003 проведення публічних торгів з реалізації його майна на суму 145000,00 грн.; визнання недійсним угоди на суму 13847,20 грн., зобов'язання повернути позивачу об'єкт "Нефтебаза" у первісному фізичному та технічному стані.

Ухвалою господарського суду до участі у страві в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, було залучено Спеціалізоване державне підприємство "Укрспецюст" в особі Донецької філії.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.02.2008 (колегія суддів у складі: Сковородіна О.М. –головуючий, Мєзєнцев Є.І., Новікова Р.Г.) припинено провадження у справі в частині позовних вимог до Відділу Державної виконавчої служби Шахтарського районного управління юстиції. В задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що Відділ Державної виконавчої служби Шахтарського районного управління юстиції вилучено із Державного реєстру, у зв'язку з чим справа в означеній частині підлягає припиненню на підставі п. 6 ст. 80 ГПК України.

У задоволенні позовних вимог до відповідача 2 відмовлено у зв'язку з недоведеністю позивачем обставин, необхідних для визнання угод недійсними.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.04.2008 (колегія суддів у складі: Кулебякін О.С. –головуючий, Волков Р.В., Запорощенко М.Д.) рішення господарського суду Донецької області скасовано, прийнято нове рішення, яким позовом задоволено. Визнано недійсним протокол № 3050321-1 від 16.05.2003 проведення прилюдних торгів з реалізації майна, що належить Управлінню матеріально-технічного постачання Державної холдингової компанії "Шахтарськантрацит". Визнано недійсною угоду, укладену на цих прилюдних торгах. Зобов'язано ТОВ "Каменеобробний завод "Офмал" повернути позивачеві в первинному стані об'єкт "Нафтобаза", розташований за адресою, Донецька область, м. Шахтарськ, вул. Леніна, 85 "А", відчужений на вищевказаних прилюдних торгах. В решті частині рішення залишено без змін.

До Вищого господарського суду з касаційними скаргами звернулися ТОВ "Каменеобробний завод"Омфал" та Спеціалізованого державного підприємства "Укрспец'юст", просять постанову Донецького апеляційного господарського суду скасувати, а рішення господарського суду Донецької області –залишити без змін. В обґрунтування посилаються на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права судова колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 13.01.2003 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шахтарського міського управління юстиції з метою примусового виконання виконавчих листів, виданих на протязі 1998 –2002 р. за рішенням Шахтарського міського суду, винесено постанову про арешт майна боржника –Управління матеріально-технічного постачання Державної холдингової компанії "Шахтарськантарцит" та оголошення заборони його відчуження. До майна, що підлягає арешту надана й нафтобаза, з переліком основних засобів, що знаходяться на ній.

14.01.2003 р. Управління матеріально-технічного постачання Державної холдингової компанії "Шахтарськантарцит" листом № 33а за підписом начальника С.В. Акатова звернулося до Шахтарського управління юстиції з пропозицією реалізувати необоротні активи, які знаходяться на балансі підприємства та не задіяні у виробництві, зокрема й нафтобазу (а.с. 67).

30.04.2003 між ВДВС Шахтарського управління юстиції та Спеціалізованим державним підприємством "Укрспецюст" був підписаний договір № 3050321 про реалізацію арештованого майна, відповідно до вимог якого останній повинен був здійснити дії, пов'язані із наданням послуг по реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах.

16.05.2003 вказане майно (нафтобаза) продано на прилюдних торгах, які проводилися Донецькою філією СДП „Укрспец’юст”.

За результатами проведення прилюдних торгів 16.05.03р. Донецькою філією СДП „Укрспец’юст” складено протокол № 3050321-1, відповідно до якого переможцем конкурсу був визнаний відповідач –Товариства з обмеженою відповідальністю "Каменеобробний завод "Омфал" (а.с 23).

Ст. 2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" встановлено, що під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних фондів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом продажу майна в процесі провадження справи про банкрутство, визначеного статтями 22, 23, 24, 25, 26, 30, частиною одинадцятою статті 42, абзацом другим частини шостої статті 43 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і продажу майна підприємства.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" (справа про мораторій на примусову реалізацію майна) від 10.06.2003р. N 11-рп/2003 встановлено, що за змістом статті 2 Закону мораторій не поширюється на відчуження рухомого та іншого майна підприємств, що не забезпечує ведення їх виробничої діяльності, а також на продаж об'єктів нерухомого майна та інших засобів виробництва, що забезпечують виробничу діяльність підприємства-боржника у процедурі його санації (стаття 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що майно –комплекс будівель та споруд "Нафтобаза", розташованих за адресою: Донецька область, м. Шахтарськ, вул. Леніна, 85а, яке було продано на прилюдних торгах, не використовувалося в основному виробництві позивача, а тому порушень вимог Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" при проведенні прилюдних торгів не було.

Апеляційний господарський суд, скасувавши рішення господарського суду першої інстанції, правильно встановив та виходив з доведеності тверджень позивача щодо використання спірного об'єкту у виробничій діяльності підприємства.

Відповідно до вимог ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент проведення прилюдних торгів об'єкт "Нафтобаза" був діючим об'єктом, що підтверджується наказами позивача, зокрема № 88 від 16.08.2003 про звільнення працівників підприємства у зв'язку зі скорочення штату, а також іншими з приводу організації підприємства ( а.с. 44-48 т.2). Наданими довіреностями та товарно-матеріальними накладними підтверджено відпуск з нафтобази паливно-мастильних матеріалів у лютому, березні, квітні 2003 року (а.с. 49-90 т.2).

Крім того, апеляційний господарський суд зазначив, що місцевим господарським судом не було виконано вказівок Вищого господарського суду України, викладених у постанові від 23.01.2007, обов'язковість яких закріплено у ст. 11112 ГПК України, оскільки не перевірено наявність у Акатова С.В. – колишнього керівника позивача, повноважень на видачу довідки від 11.12.2002 № 657 про невикористання у господарський діяльності позивача об'єкту "Нафтобаза", яка за своїм змістом фактично є дозволом на відчуження майна державного підприємства.

Пунктом 4.4. Статуту позивача передбачено, що відчуження засобів виробництва підприємства, що є державною власністю, можливо лише з дозволу Державної холдингової компанії "Шахтарськантрацит" і в порядку, встановленому діючим законодавством.

Таким чином, є обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про те, що довідка № 267 від 11.12.2002 № 657, яка не узгоджена з холдинговою компанією, не може слугувати підставою для відчуження на прилюдних торгах державного майна, на яке поширюється дія мораторію, встановленого Законом України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна".

Твердження касаційних скарг про помилковість висновків суду апеляційної інстанції та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у касаційному провадженні, в зв’язку з чим судовою колегією не приймаються до уваги.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України, діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції згідно приписів ст.ст. 111-5, 111-7 ГПК України, погоджується з висновком суду апеляційної інстанції та не вбачає підстав для скасування постанови Донецького апеляційного господарського суду у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115,, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні скарги ТОВ "Каменеобробний завод"Омфал", Спеціалізованого державного підприємства "Укрспец'юст" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14 квітня 2008 року у справі № 12/188пд залишити без змін.

Головуючий М. Хандурін

Судді                                                                        О.Є. Короткевич

О. О.Мамонтова