ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" липня 2008 р.

Справа № 28/79-08-1977

За позовом Приватне підприємство "НАФТОЛІНК";

до відповідача Відкрите акціонерне товариство "Агропромисловий комплекс "Південний"

про стягнення 102028,89грн.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача: Вітер В.Н. - за дорученням;

Від відповідача: не з’явився.

Суть спору: позивач –Приватне підприємство „НАФТОЛІНК”, звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення 102028,98 гривень з Відкритого акціонерного товариства „Агропромисловий комплекс „Південний”.

2 липня 2008 року представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про надання розстрочки виконання рішення та визнає суму заборгованості в розмірі 12 612,98 гривень. Вказане клопотання було розглянуто в ході судового засідання та відхилено у зв’язку з тим, що відповідачем не доведено належним чином скрутне фінансове становище на підприємстві.

Позивач у судове засідання з’явився, надав уточнення позовних вимог, згідно яких просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 12612,98 гривень та пені в сумі 12612,98 гривень та судові витрати.

Відповідач в судове засідання не з’явився, відзив на позовну заяву надав, вимоги позивача не визнає та просить суд у задоволені позову відмовити повністю.

Матеріалами справи встановлено:

Між відкритим акціонерним товариством „Агропромисловий комплекс „Південний” та приватним підприємством „НАФТОЛІНК” 24 жовтня 2007 року було укладено договір за 14/10. За умовами якого позивач /перевізник/ зобов’язується надати відповідачу /замовнику/ послуги по перевезенню патоки в кількості 1 000 тон в 2007 році, автомобільним транспортом перелік якого додається у додаткових угодах, а замовник прийняти та оплатити належним чином виконанні перевізником послуги по перевезенню. Вартість послуг по перевезенню вантажів становить 77 гривень за кожну перевезену тону, згідно п.3.1 договору.

На виконання умов договору позивачем здійснено перевезення вантажу в кількості 228,740 тон, що підтверджується товарно-транспортними накладними: № 767601 від 30.10.2007р. - 27,960 тон; № 767602 від 30.10.2007р. - 32,120 тон; № 767603 від 01.11.2007р. - 31,760 тон; № 767604 від 06.11.2007р. - 30,080 тон; № 767605 від 06. 11.2007р. - 27,320 тон; № 767606 від 08.11.2007р. - 22,860 тон; № 767587 від 09.11.2007р. - 25,340 тон; № 767607 від 28.11.2007р. - 31,300 тон;

Відповідно до п.2.3 договору, вантаж був доставлений у пункт призначення - м. Миколаїв, вул. В. Морська, 63, вантажоодержувач - ТОВ «Термінал-Укрхарчосбутсировина».

Відмітки вантажоодержувача містяться на товарно-транспортних накладних.

На адресу відповідача позивач направив претензію на суму 65843,01 гривень та вимагав сплатити заборгованість на протязі п’яти днів, яка відповідачем була залишена без розгляду.

Сторони 1 липня 2008 року підписали акт звірки взаєморозрахунків, згідно якого відповідач визнав заборгованість на суму 12 612,98 гривень.

В порушення умов договору відповідач взяті зобов’язання не виконав, за отримані послуги оплату провів частково, що зумовило звернення приватного підприємства „НАФЛОЛІНК” з позовом про стягнення заборгованості з відкритого акціонерного товариства „Агропромисловий комплекс „Південний”.

Аналіз матеріалів справи та дослідження норм чинного законодавства дозволяє суду дійти наступних висновків :

Відповідно до ст.193 ГК України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Правовідносини сторін, що встановлені договором за № 14/10 від 24 жовтня 2007 року, регулюються загальними нормами цивільного права, щодо виконання зобов’язань за договором перевезення.

Відповідно до ст.909 ЦК України, За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За умовами п.3.1 договору передбачена перевізна плата в сумі 77 гривень за кожну перевезену тону, що відповідає ст.916 ЦК України.

Відповідно до ст.202 ЦК України, правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та зобов’язань.

Згідно до ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі, сторони мають право обирати форму правочину. Форма правочину - це спосіб вираження волі осіб, які беруть у ньому участь, передбачена можливість вияву волі як в усній , так і в письмовій формі.

Таким чином, застосування судом у даному випадку підлягають приписи ст.ст.526,527 ЦК України , згідно до чого зобов’язання повинні виконуватись належним чином та у встановлені строки, не допускається одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна умов договору.

За невиконання або неналежне виконання сторонами зобов'язань за договором, а саме розділом 4 передбачена відповідальність, п. 4.3 договору сторони узгодили, що у разі порушення замовником термінів оплати послуг перевізника, замовник сплачує перевізнику пеню у розмірі 3% від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до п.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання.

У зв’язку з тим, що позивачем було зменшено суму пені до суму основного то вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 20 ГК України кожний суб’єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються шляхом, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб’єктів господарювання.

Оцінюючи вищевикладене у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги доведенні повністю та підлягають задоволенню.

Позивачу згідно ст. 49 ГПК України відшкодовуються за рахунок відповідача судові витрати , що складаються зі сплаченого державного мита 1020,29 гривень та 118 гривень за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.. 44, 49, 82-85 ГПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Агропромисловий комплекс „Південний” ( Одеська область Іванівський район, смт. Радісне, вул..Шевченка,1, р/р 963 в Одеській обласній філії ПУМБ, МФО 328191, ) на користь Приватного підприємства „НАФЛОТІНК” ( 54051 місто Миколаїв, вул..Артема,40,”а”, кв.85, р/р 5097 у МФ МУМБ, МФО 326126, ) суму заборгованості 12 612 ( дванадцять тисяч шістсот дванадцять) гривень 98 копійок, пеню в сумі 12 612 ( дванадцять тисяч шістсот дванадцять) гривень 98 копійок, державне мито у розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 29 копійок, ІТЗ судового процесу у розмірі 118 (сто вісімнадцять) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання суддею.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Гуляк Г.І.