ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

11.03.08р.

Справа № А23/90-08

За позовом Житлово - комунального підприємства смт. Дніпровське, с. Дніпровське,Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області

до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції, м. Верхньодніпровськ, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області

про визнання недійсним рішення

Суддя Добродняк І.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Ломонос В.В. - дов. від 11.03.08 №6, головдержподатінспектор

Від відповідача: Решетнік О.Ю. - дов. від 31.01.08 №1562/10/10, старший держподатревізор-інспектор

Легка Н.І. - дов. від 05.02.08 №1863/10/10-10, головний держподатінспектор

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом та просить скасувати податкові повідомлення-рішення Верхньодніпровської ОДПІ від 05.10.07 №/0 на суму 66,59 грн., №/0 на суму 186,24 грн., №/0 на суму 4,70 грн., №/0 на суму 593,63 грн., №/0 на суму 722,88 грн., №/0 на суму 44,87 грн., якими позивачеві визначено податкові зобов'язання за платежем: плата за забір води загальнодержавного значення - штраф на підставі пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за затримку граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем проведена перевірка своєчасності плати податків, зборів (обов’язкових платежів) за період з 21.05.01 по 30.10.02, що суперечить Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", зокрема пп.15.1.1 п.15.1 ст.15 Закону.

Крім того, кошти в оплату плату за забір води за І квартал 2001 року були списані згідно платіжного доручення № 152 від 26.04.01, в при формуванні реєстру кредиторів банку "Україна" сума 3352,23 грн. –плата за забір води за І квартал 2001 року визнана за Дніпропетровською податкової інспекцією.

Відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що списані кошти платіжним дорученням позивача № 152 від 26.04.01 відповідно до довідки Регіонального уповноваженого Ліквідатора банку "Україна" по Дніпропетровській області від 20.02.02 проплачені не були у зв'язку з відсутністю коштів на коррахунку банку "Україна". Відповідно до листа ДПА України від 03.01.02 № 115/7/24-1117 податковий борг платника податків, який виник у результаті банкрутства банку "Україна", залишається за таким платником податку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

05.10.07 відповідачем проведена невиїзна документальна перевірка своєчасності сплати позивачем податків, зборів (обов’язкових платежів), зокрема, плати за забір води загальнодержавного значення з 19.04.01 по 20.08.01, за результатами якої складений акт № 563/150 від 05.10.07.

В ході перевірки встановлено, що позивачем в порушення Порядку справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики та водного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.99 № 1494, п.7.6 Інструкції про порядок обчислення і справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користуваннями водами для потреб гідроенергетики та водного транспорту, затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 01.1099 № 231/539/118/219, пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" несвоєчасно сплачено плату за забір води загальнодержавного значення відповідно до поданих позивачем розрахунків:

від 12.04.01 № 3867 в загальному розмірі 3347,81 грн. зі строком сплати 19.04.01. Фактично сплачено (погашено) 10.07.01 –сума 332,95 грн. (затримка 82 дні), 26.09.01 –сума 372,47 грн. (затримка 160 днів), 10.10.01 –сума 1187,25 грн. (затримка 174 дні), 11.10.01 –сума 9,39 грн. (затримка 175 днів), 15.10.01 –сума 1445,75 грн. (затримка 179 днів).

від 23.07.01 № 14692 в розмірі 224,35 грн. за строком платежу 20.08.01. Фактично сплачено 15.10.01 –сума 224,35 грн. (затримка 57 днів).

На підставі зазначеного акту перевірки до позивача застосована відповідальність, передбачена пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", нараховані штрафні санкції, про що винесені податкові повідомлення-рішення від 05.10.07:

№/0 на суму 66,59 грн., №/0 на суму 186,24 грн., №/0 на суму 4,70 грн., №/0 на суму 593,63 грн., №/0 на суму 722,88 грн., №/0 на суму 44,87 грн..

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог п.5.1 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов’язання, самостійно визначене платником податків в податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої декларації (під терміном "податкова декларація" цей Закон розуміє документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу)).

Відповідно до пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 цього ж Закону України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Відповідно до п.7.2 Інструкції про порядок обчислення і справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користуваннями водами для потреб гідроенергетики та водного транспорту, затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 01.1099 № 231/539/118/219, в редакції станом на момент подання позивачем відповідних розрахунків, розрахунок збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики подається до органів державної податкової служби за місцезнаходженням платника щоквартально наростаючим підсумком з початку року до 15 числа місяця, наступного за звітним кварталом.

Відповідно до п.7.6 вказаної Інструкції сплата збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту проводиться платниками у 5-денний термін з дати, встановленої пунктом 7.2 цієї Інструкції.

Остаточна сплата збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту за звітний квартал (період) здійснюється 19 числа місяця, наступного за звітним кварталом (періодом).

Як вбачається з матеріалів справи, виявлені відповідачем під час перевірки факти щодо термінів виникнення, сум податкового зобов'язання з зазначеного збору, фактичних термінів його погашення (сплати) матеріалами, поданими сторонами документами не спростовуються.

У разі, коли платник податку не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у розмірах, передбачених пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", а саме:

при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Вказаною статтею передбачено, що платник податків сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів відповідно до загального строку затримки.

У разі несплати узгодженої суми штрафу в установлений термін така сума визнається сумою податкового боргу і до неї застосовуються процедури стягнення на загальних підставах.

З огляду на вказані норми вбачається законодавчо встановлений обов’язок платника податку самостійно сплатити передбачений та обрахований відповідно до пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" штраф. Датою виникнення такого обов’язку є дата погашення платником податку податкового боргу.

Згідно п.17.3 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум.

Виходячи з положень Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", визначених в цьому Законі понять "податкове зобов'язання", "податковий борг", "штрафна санкція", штрафні санкції, передбачені ст.17 цього Закону, підпадають під визначення податкового зобов'язання з усіма правовими наслідками.

Згідно пп.15.1.1 ст.15 цього Закону за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Встановлений цим підпунктом строк давності є загальним строком, протягом якого платнику податків може бути визначено податкове зобов'язання податковим органом. Підпункт 15.1.2 пункту 15.1 статті 15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" встановлює вичерпний перелік випадків, коли податкове зобов'язання може бути нараховане без дотримання строку давності, визначеного у підпункті 15.1.1 цього пункту. В даному випадку спірні правовідносини під норми пп.15.1.2 п.15.1 ст.15 вказаного Закону не підпадають, інші правові підстави для незастосування строку давності при визначенні платнику податку податкового зобов'язання у вигляді штрафних санкцій відповідачем не визначені, нормами податкового законодавства не передбачені.

З огляду на викладене, враховуючи також норми п.15.2 ст.15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", суд вважає, що визначення позивачеві оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями податкового зобов'язання зі сплати штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкового зобов'язання з плати за забір води загальнодержавного значення за 2001 рік після закінчення встановленого строку давності в 1095 календарних днів неправомірно.

Заперечення відповідача з цього приводу суд вважає помилковими, такими, що не відповідають нормам чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд вважає, що винесені відповідачем з цього приводу податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.94, ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції від 05.10.07 №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0.

Стягнути з державного бюджету на користь Житлово-комунального підприємства смт. Дніпровське, с. Дніпровське, - 3,40 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

І.Ю. Добродняк

24.07.08