ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.03.08 р.                     Справа № 2/153

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Н.В.Будко, при секретарі судового засідання Крючковой К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Синтез” м.Донецьк

до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю „Донецьке обласне виробниче об’єднання сільського комунального господарства „Облсількомунгосп” м.Донецьк та Пісківської сільської ради Ясинуватського району

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору з боку відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю „Донецьксількомунгосп” м.Донецьк

про стягнення 43 047грн. 84коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача: Радомська О.В. по дов.;

від відповідача-1:Вороб”йова Л.А. по дов.;

від відповідача-2: Шестова Т.П. по дов.;

від третьої особи: Шестова Т.П. по дов.;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Синтез” м.Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідачів, Пісківської сільської ради та ТОВ „Донецьке обласне виробниче об’єднання сільського комунального господарства „Облськомунгосп”, м. Донецьк про стягнення вартості підрядних робіт у сумі 36629,20 грн., процентів у сумі 3122,01 грн., 3% річних у розмірі 3296,63 грн.

Заявою від 22.05.06р. позивач згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України уточнив позовні вимоги, посилаючись на те, що власником котельної, на якій виконувались підрядні роботи, є Пісківська сільська рада, а балансоодержувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю „Донецьксількомунгосп”, у зв’язку з цим, просить виключити із складу відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю „Донецьке обласне виробниче об’єднання сільського комунального господарства „Облсількомунгосп” та стягнути з Пісківської сільської ради 36 629грн. 20коп., як безпідставно набуте майно, згідно із ст. 1212 Цивільного кодексу України. Крім того, позивач просить стягнути на підставі ст. 536 Цивільного кодексу України, проценти за користування чужими коштами в сумі 3 122грн. 01коп. та три проценти річних в сумі 3 296грн. 63коп.

Суд розглядає вимоги позивача з урахуванням уточнення.

В обґрунтування вимог позивач посилається на акти виконаних робіт КБ-2в, рішення господарського суду Донецької області від 16.01.04р. №8/481, постанову Вищого господарського суду України від 31.10.06р. №11/85, акт перевірки Контрольно-ревізійного відділу в м.Донецьку від 08.04.02р., банківськи виписки, рахунок №04/12 від 04.12.06р.

Відповідач – Пісківська сільська рада (далі – відповідач-1) позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що згідно Закону України „Про передачу об’єктів права державної та комунальної власності” було прийнято розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації від 05.04.01р. №195 „Про утримання об’єктів соціальної інфраструктури підприємств, що прийняті до комунальної власності до 01.01.2001р.”, яким визначено порядок використання цільових коштів обласного бюджету на виконання Програми розвитку житлово-комунального господарства Донецької області, зокрема на фінансування витрат, пов’язаних з утриманням об’єктів соціальної інфраструктури, що прийняті у комунальну власність, у тому числі Пісківською сільською радою. Позивачем у грудні 2001р. та червні 2002р. були виконані підрядні роботи з реконструкції котельної селища Піски, яка знаходиться у комунальній власності сільської ради. З моменту укладання договору у 2001р. позивач знав, що виконує підрядні роботи за рахунок бюджетних коштів згідно розпорядження Донецької обласної державної адміністрації №195 від 05.04.01р., що підтверджується актом перевірки КРВ у м.Донецьку від 08.04.02р. по використанню позивачем бюджетних коштів. Відповідач вважає, що з моменту перевірки КРВ, 08.04.02р., позивач на протязі трьох років мав право для отримання грошей з бюджету Донецької області у зв’язку з тим, що замовником та платником бюджетних коштів була Донецька державна адміністрація, але не Пісківська сільська рада. Оскільки перебіг строку позовної давності у позивача почався 09.04.02р. (наступний день після перевірки КРВ) та скінчився 09.04.05р., відповідач вважає, що позивачем пропущені строки позовної давності, у зв’язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову.

З таких же підстав не визнає позовні вимоги відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю „Донецьке обласне виробниче об’єднання сільського комунального господарства „Облсількомунгосп” (далі – відповідач-2), просить виключити його зі складу відповідачів оскільки у договірних відносинах з позивачем він не був і є неналежним відповідачем по справі.

Також аналогічні заперечення викладені у відзиві на позов №11 від 14.02.08р. і третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору з боку відповідачів – Товариством з обмеженою відповідальністю „Донецьксількомунгосп” (далі – третя особа).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази господарським судом ВСТАНОВЛЕНО:

12.09.01р. позивач та третя особа уклали договір №93, за умовами якого позивач зобов’язався виконати наступні роботи – другу чергу реконструкції котельної п.Піски Ясинуватського району Донецької області.

Рішенням господарського суду Донецької області від 16.01.04р. по справі №8/481, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 04.03.04р., означений договір був визнаний неукладеним.

За приписами ч.2 ст.35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на замовлення третьої особи були виконані роботи по реконструкції котельної п.Піски, що підтверджується актами виконаних підрядних робіт №1 за грудень 2001р. на суму 9 097грн. 20коп. та на суму 54 321грн., всього на суму 63 421грн. 20коп.

Контрольно-ревізійним відділом у м.Донецьку (далі – КРВ у м.Донецьку) була проведена перевірка позивача з питання взаєморозрахунків з третьою особою за виконані обсяги робіт другої черги реконструкції котельної п.Піски Ясинуватського району за період з 12.09.01р. по 05.04.02р., про що складений акт від 08.04.02р.

Як вбачається з даного акту, перевіркою достовірності розрахунків за виконані роботи по реконструкції другої черги котельної п.Піски Ясинуватського району за пред’явленими актами КБ-2в встановлено, що позивачем зайве пред’явлено до сплати третій особі коштів на загальну суму 15 487грн. 20коп.

З урахуванням акту перевірки КРВ у м.Донецьку від 08.04.02р. позивач та третя особа у червні 2002р. склали акт приймання виконаних підрядних робіт КБ-2в, підписаний представниками сторін без зауважень та заперечень і скріплений печатками обох підприємств, яким визначили остаточний обсяг виконаних робіт та їх вартість – 56 629грн. 20коп.

Донецькою обласною адміністрацією на виконання вимог Закону України “Про передачу об’єктів права державної та комунальної власності”, рішень Донецької обласної ради від 23.02.2000р. № 23/11-236 “Про затвердження Програми розвитку житлово-комунального господарства Донецької області на 2000 рік і на період до 2005 року” та № 3/18-405 від 30.01.2001р. “Про обласний бюджет на 2001рік” було прийнято розпорядження голови облдержадміністрації від 05.04.20001р. № 195 “Про утримання об’єктів соціальної інфраструктури підприємств, що прийняті до комунальної власності до 01.01.2001р”.

Даним розпорядженням було визначено порядок використання цільових коштів обласного бюджету на виконання Програми розвитку цільових коштів обласного бюджету на виконання Програми розвитку житлово-комунального господарства Донецької області, зокрема на фінансування витрат, пов’язаних з утриманням комунальних об’єктів соціальної інфраструктури по області в цілому.

Головним розпорядником коштів, що були передбачені на об’єкти теплопостачання села Піски, було визначено ТОВ “Облсількомунгосп”, відповідач-2 за цією справою.

Пунктом 5 Порядку використання коштів обласного бюджету на фінансування витрат, пов’язаних з утриманням об’єктів соціальної інфраструктури визначено, що головний розпорядник коштів має право витрачати бюджетні кошти на здійснення централізованих заходів щодо придбання обладнання та оплати робіт відповідно до укладених угод, розподіляти надані йому кошти обласного бюджету між розпорядниками коштів бюджету нижчого рівня, а також затверджувати їх кошториси і план асигнувань.

У зв’язку з чим, останнім в межах отриманих коштів від розпорядника бюджетних коштів, було частково сплачено за виконані позивачем роботи в сумі 10000грн., а саме 26.03.2003р. –5000грн. та 15.08.2003р. –5000грн., про що свідчать банківські виписки, ксерокопії яких, завірені належним чином, знаходяться в матеріалах справи.

Крім того, як вбачається з акту перевірки КРВ у м.Донецьку від 08.04.02р., за позивачем перед третьої особою значилась кредиторська заборгованість в сумі 10 000грн.

Таким чином, сума несплачених робіт становить 36629,20 грн.

Під час розгляду справи позивачем заявлено письмове клопотання від 01.03.08р. з проханням витребувати матеріали справи №11/85 для огляду у судовому засіданні.

Означене клопотання судом було задоволено.

У судовому засіданні 17.03.08р. господарським судом досліджені матеріали справи №11/85 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Синтез” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Донецьксількомунгосп” про стягнення 56 629грн. 20коп.

З матеріалів даної справи вбачається, що у березні 2006 року позивач звертався до господарського суду за захистом свого порушеного права з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Донецьксількомунгосп”. Рішенням від 18.05.06р. по справі №11/85 вимоги позивача були задоволені, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Донецьксількомунгосп” на користь позивача збитки в сумі 36 629грн. 20коп., проценти в сумі 3 305грн. 6коп. та судові витрати.

Однак, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.08.06р., яке залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 31.10.06р. вищевказане рішення скасоване та встановлено, що об’єкт, на якому виконувались позивачем роботи є власністю Пісківської сільської ради та знаходиться на обслуговуванні та балансі ТОВ „Облсількомунгосп”, а за таких обставин ТОВ „Облсількомунгосп” не є тією особою, яка безпідставно набула майно від позивача, оскільки надані позивачем послуги ТОВ „Облсількомунгосп” не отримані і останній не може нести відповідальність за приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України.

04.12.06р. позивач виставив відповідачу-2 рахунок №04/15 з вимогою оплатити виконані роботи в сумі 36 62грн.20коп.

Даний рахунок відповідачем-2 сплачений не був, у зв’язку з чим позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення 36 629грн. 20коп. з власника котельної – Пісківської сільської ради на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

За приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка безпідставно набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілої) без достатньої правової підстави, зобов’язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов’язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Тобто, означеною нормою закону врегульований обов’язок особи, що набула майно за рахунок іншої особи, негайно повернути безпідставно отримане, не очікуючи певних вимог з боку потерпілої сторони. Водночас, цією нормою не встановлений обов’язок особи, на користь якої має бути повернено майно (кошти), звертатись із певними вимогами про повернення їй неналежно набутого майна (коштів).

Набувач зобов’язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно, відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ст. 1213 ЦК України).

Господарським судом встановлено, що особою, яка безпідставно набула майно від позивача є відповідач –Пісківська сільська рада, яка є власником котельної, на якій здійснювались позивачем роботи з поліпшення та реконструкції, незважаючи на відсутність прямих договірних відносин між сторонами по справі.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що відповідач-2, Товариство з обмеженою відповідальністю „Донецьке обласне виробниче об’єднання сільського комунального господарства „Облсількомунгосп” м.Донецьк, є неналежним відповідачем по даній справі, у зв’язку з чим заявлені позивачем та відповідачем-2 клопотання задовольняє і виключає його зі складу відповідачів.

Враховуючи вищевикладені обставини, господарський суд вважає, що вимоги позивача з урахуванням уточнення в частині стягнення з Пісківської сільської ради суми відшкодування вартості підрядних робіт у розмірі 36 629грн. 20коп. на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України обґрунтовані, доведені належним чином та підлягають задоволенню.

Водночас, вимоги позивача в частині стягнення процентів на підставі ст. 536 Цивільного кодексу України в сумі 3 122грн. 01коп. задоволенню не підлягають, оскільки вимоги про повернення коштів позивачем відповідачу заявлено не було, а за відсутності вимоги позивача про повернення коштів до пред’явлення даного позову виключає висновок про безпідставність збереження грошей відповідачем до теперішнього часу та право позивача на нарахування процентів за користування ними.

Відсутність у відповідача грошових зобов’язань до пред’явлення даного позову та правової підстави заявленого позову виключають і сплату 3% річних в сумі 3 296грн. 63коп. відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, у зв’язку з чим суд в цій частині позову також позивачу відмовляє.

Твердження відповідача – Пісківської сільської ради стосовно того, що позивачем пропущені строки позовної давності суд вважає необґрунтованими та до уваги не приймає з огляду на таке.

Згідно п.6 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України правила цього кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплинув до набрання чинності цим кодексом.

Цивільний кодекс України набрав чинності з 01.01.04р., до закінчення пред’явлення позову.

Таким чином, до даних правовідносин суд застосовує правила Цивільного Кодексу України.

Стаття 256 Цивільного кодексу України містить тлумачення терміну позовної давності як строку, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно п.3 ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов’язано його початок.

За змістом ст. 261 Цивільного кодексу України законодавцем визначено дві умови за яких починається перебіг позовної давності: 1) день, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права; 2) день, коли позивач дізнався про особу, яка порушила якого право.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, позивач у березні 2006 року звертався до господарського суду за захистом свого порушеного права з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Донецьксількомунгосп”. Рішенням від 18.05.06р. по справі №11/85 вимоги позивача були задоволені, однак, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.08.06р., яке залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 31.10.06р. вищевказане рішення скасоване та встановлено, що об’єкт, на якому виконувались позивачем роботи є власністю Пісківської сільської ради та знаходиться на обслуговуванні та балансі ТОВ „Облсількомунгосп”, а за таких обставин ТОВ „Облсількомунгосп” не є тією особою, яка безпідставно набула майно від позивача, оскільки надані позивачем послуги ТОВ „Облсількомунгосп” не отримані і останній не може нести відповідальність за приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Таким чином, постановою Вищого господарського суду України від 31.10.06р. у справі № 11/85, яка в розумінні ст. 35 Господарського процесуального кодексу України є преюдиційним фактом, встановлено дійсного власника майна, тобто суб’єкта, яким порушено право позивача.

З огляду на вищевикладене господарський суд вважає, що право на звернення за захистом свого порушеного права у позивача виникло саме з моменту прийняття Вищим господарським судом України постанови від 31.10.06р., оскільки даною постановою встановлено суб’єкта, яким порушено право позивача, і спливає 01.11.09р., тобто трирічний строк позовної давності, передбачений ст. 257 Цивільного кодексу України позивачем пропущений не був, а доводи відповідача в цій частині не відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача – 1 пропорційно задоволеній частині позову.

На підставі вищевикладеного, згідно ст. ст. 253, 256, 258, 261, 1212 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 22, 33, 35, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги з урахуванням уточнення задовольнити частково.

Стягнути з Пісківської сільської ради (86053, Донецька область, Ясинуватський район, с.Піски, вул. Леніна,2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Синтез” (83056, м.Донецьк, вул. Молодих Шахтарів, 8а, р/р1436 у Київському відділенні ПІБ м.Донецька, МФО 334271) грошові кошти в сумі 36 629грн. 20коп., витрати по сплаті держмита в сумі 366грн. 29коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 100грн. 40коп.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя Будко Н.В.