ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2008
Справа № 18/281

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого
судді Джихур О.В.
(доповідач),

суддів: Виноградник О.М., Науменко І.М.

при
секретарі: Геворгян Е.М.

за
участю представників сторін:

від
позивача: Круглякова Юлія Сергіївна, представник, довіреність №272-10 від
07.05.2008р;

від
третьої особи: ОСОБА_3, фізична особа-підприємець, свідоцтво НОМЕР_1  від 15.12.1994р;

інші
представники сторін у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового
засідання повідомлені належним чином.

розглянувши
у судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Кіровоград на рішення господарського суду Кіровоградської
області  від  11.03.2008р. у справі №18/281

за
позовом: закритого
акціонерного товариства "Креатив", м. Кіровоград

до: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
м. Кіровоград

за
участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:

- гр.
ОСОБА_2, м. Кіровоград

-
фізична особа - підприємець ОСОБА_3, м. Кіровоград

про стягнення  162 073, 50 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Кіровоградської області від 11.03.2008р (суддя Хильки Ю.І.)
позов  закритого акціонерного товариства
"Креатив" про стягнення з відповідача 162 073 грн 50 коп, що
становить вартість отриманої для перевезення та непоставленої продукції за
договором перевезення вантажів задоволено.

Рішення
суду мотивовано ст. ст. 929, 932, 933, 614 Цивільного кодексу України,
встановлено, що обставинами справи підтверджено факт прийняття відповідачем до
виконання заяви №031 на перевезення від 24.19.2007р, направлення саме
відповідачем автомобіля для здійснення перевезення, його завантаження та
відправлення вантажу наданим відповідачем автомобілем, що свідчить про
прийняття відповідачем вантажу, та подальшої його втрати, у зв'язку з чим
позивачу спричинені збитки в сумі 162073 грн 50 коп.

Господарським судом встановлені чисельні
недоліки в оформленні первинних документів на перевезення вантажу, з приводу
чого на адресу позивача винесена окрема ухвала.

Не
погодившись з зазначеним рішенням відповідач суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1. його оскаржує, оскільки вважає, що рішення прийнято при недоведеності
обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилаючись
на ч.2 ст  307 Господарського кодексу
України, ст. 909 Цивільного кодексу України скаржник вказує, що укладення
договору перевезення вантажу підтверджується транспортною накладною. Приймання
вантажу до перевезення від вантажовідправника посвідчується підписом водія
-експедитора в усіх примірниках товаро -транспортних накладних. Вказані
документи в матеріалах справи відсутні, у зв'язку з чим не доведено, що спірна
партія вантажу взагалі приймалась відповідачем до перевезення.

В
матеріалах справи, вважає скаржник, відсутні будь -які докази, які б свідчили
про існування будь -якого зв'язку між фізичною особоюОСОБА_1. та ОСОБА_2 який
отримав 24.10.2007р вантаж. Таким чином твердження суду про те, що прийняття до
перевезенняОСОБА_1. від ЗАТ “Креатив” продукції на загальну суму 167 083,5 грн
підтверджується довіреністю ЯМХ №908720 від 25.10.2007р та видатковою накладною
№КР-0005835 від 24.10.2007р є необґрунтованим та не підтверджується вказаними
документами. Таким чином, визнані судом встановленими факти  не підтверджуються допустимими та належними
доказами.

Скаржник
вважає, що договір перевезення вантажів від 01.01.2007р не є достатньою
правовою підставою для виникнення правовідносин по перевезенню конкретної
партії товару. Правовідносини по перевезенню товару виникають після підписання
сторонами замовлення, яке відповідачем не отримувалося, а тому ним не
підписано.

Відповідач
просить рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.03.2008р
скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач
доводи апеляційної скарги заперечує, вважає рішення господарського суду
законним, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В
судовому засіданні 13.05.2008р оголошувалась перерва до 03.06.2008р.

Перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши
представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Згідно
договору про перевезення вантажів від 01.01.2007р приватний підприємець
ОСОБА_1. (перевізник) зобов'язався по замовленню ЗАТ “Креатив” (замовник)
здійснювати перевезення та доставку вантажу, а замовник зобов'язався проводити
оплату наданих послуг. Відповідно до викладених в розділі 3 договору умов
перевізник зобов'язаний одержувати у замовника товарно -транспортну накладну та
інші документи, що супроводжують вантаж, забезпечити збереження вантажу на весь
час перевезення, здати вантаж контрагенту замовника або замовнику в місце
розвантаження з належною відміткою у товарно -транспортній накладній.

Згідно п.4.1 договору в разі втрати чи нестачі
вантажу -невідповідності кількості вантажу, зазначеній у товарно -транспортній
накладній , яка передана перевізником замовнику, або контрагентом замовника,
фактичній кількості вантажу при його вивантаженні в місці поставки, перевізник
несе матеріальну відповідальність в розмірі вартості вантажу по якому виявлено
нестачу. Розмір завданих збитків підлягає зарахуванню при оплаті замовником
послуг за перевезення або відшкодування в порядку, встановленому
законодавством.

По видатковій
накладній №КР-0005835 від 25.10.2007р (т.1 а.с.17) водій ОСОБА_2. отримав у
позивача для перевезення олію дезодоровану “ТМ Сонола” в кількості 20010 пляшок
на загальну суму 167 083, 50 грн. Вантаж був опломбований двома пломбами.

Для
перевезення товару відповідачем був виділений автомобіль КАМАЗ державний
реєстраційний номерНОМЕР_1, що підтверджується довіреністю ЯМХ №908720, в якій
зазначено місце доставки вантажу в м. Чернівці. Згідно видаткової накладної
№КР-0005835 від 24.10.2007р вантажоотримувач є ЗУКФ “Світнест”.

Товарно
-транспортна накладна на відвантаження вказаного товару не була представлена
позивачем.

Відповідач
не забезпечив доставку вантажу в м.Чернівці, 27.10.2007р повернув на склад
підприємства позивача лише 600 пляшок олії, що підтверджується складеним
працівниками позивача актом від 27.10.2007р.

Пред'явлену
позивачем претензію на стягнення вартості 19410 пляшок олії на суму 162073 грн
50 коп відповідач визнав і зобов'язався сплатити збитки долями. (т.1
а.с.19-20).

Апеляційний
господарський суд погоджується  з
висновком господарського суду, що правовідносини, що виникли між сторонами
регулюються приписами глав 64, 65, 32 Господарського кодексу України та Законом
України “Про автомобільний транспорт”.

Згідно
ст.ст. 929, 932 Цивільного кодексу України за договором транспортного
експедирування одна сторона /експедитор/ зобов'язується за плату і за рахунок
другої сторони /клієнта/ виконати або організувати виконання визначених
договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Експедитор має право
залучати до виконання своїх обов'язків інших осіб.

Статтею
933 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок клієнта надати
експедиторові документи та іншу інформацію про властивості вантажу, умови його
перевезення, а також інформацію, необхідну для виконання експедитором
обов'язків, встановлених договором.

Пунктом
4.1 договору передбачений обов'язок винної сторони відшкодувати збитки іншій
стороні відповідно до діючого законодавства.

Статтею
614 ЦК України передбачена наявність вини, як підстава відповідальності за
порушення зобов'язання.

Обставинами
справи підтверджений факт прийняття відповідачем до виконання заявки №031 на
перевезення від 24.10.2007 року, направлення саме відповідачем автомобіля для
здійснення перевезення, його завантаження та відправлення вантажу наданим
відповідачем автомобілем тобто, господарський суд вважає, що факт прийняття
відповідачем вантажу, та подальшої його втрати, у зв'язку з чим позивачу
спричинені збитки в сумі 162073 грн. 50 коп., є обґрунтованим.

Що стосується
тверджень відповідача про те, що позивачем не в повній мірі дотримані вимоги
законодавства щодо відпустку товарно-матеріальних цінностей, то вони не можуть
бути підставою для відмови в позові, виходячи з наступного.

Відповідно
до ст. 934 ЦК України за порушення обов'язків за договором транспортного
експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51
цього Кодексу.

Відповідно
до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що
вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання (ч. 2 ст. 614
ЦК України).

Статтею
616 ЦК України передбачено, що суд відповідно зменшує розмір збитків та
неустойки, які стягуються з боржника, якщо порушення зобов'язання сталося з
вини кредитора (ч. 1); суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які
стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв
збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив
заходів щодо їх зменшення (ч. 2).

Господарським
судом на підставі наявних в справі доказів встановлено, що відповідач порушив
зобов'язання за договором. Судом не встановлено обставин, які звільняють
відповідача від відповідальності за невиконання зобов'язань або зменшують його
відповідальність.

З
огляду на те, що автомобіль, який був завантажений втраченою продукцією
позивача, було надано саме відповідачем, який, відповідно до вимог ст.ст. 618,
932 ч. 2 ЦК України, зобов'язаний нести відповідальність за дії третіх осіб,
залучених ним до виконання договору, господарський суд визнає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення.

Вважається
також правомірним висновок господарського суду, що прийняття вантажу до
перевезення не потребує оформлення довіреності на підставі Інструкції про
порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання
цінностей, затвердженої наказом Мінфіна України 16.05.1996р №99,
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.06.1996р за №293/1318,
оскільки необхідність оформлення таких довіреностей при здійсненні перевезення
та експедирування не встановлена нормативними актами, що регулюють вказані
відносини.

Довіреність
ЯМХ №908720 від 25.10.2007р підтверджує факт досягнення домовленості між
сторонами на виконання умов договору про перевезення продуктів автомобілем
КАМАЗ 09400 в м.Чернівці.

Згідно  ч.ч. 1,2 ст 614 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, умислу або
необережності, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки
автомобіль, який був завантажений втраченою продукцією, було надано
відповідачем, який відповідно до вимог ст. ст. 618, 932 ЦК України зобов”язаний
нести відповідальність за дії третіх осіб, залучених ним до виконання договору,
то вважається правомірним стягнення з відповідача понесених внаслідок неналежного
перевезення збитків.

Вина
відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно довідки директора
ЗУКФ “Світнест” від 28.12.2007 року у відповідності до інформації ЗАТ “Креатив”
25.10.2007 року в м. Чернівці направлявся автомобіль КАМАЗ реєстраційний
номерНОМЕР_1 та напівпричіп номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2
перевізник ОСОБА_1. з вантажем 20010 пляшок рафінованої соняшникової олії ТМ
“Сонола”. Вказаний вантаж 26,27 та 28 жовтня 2007 року за призначенням не
надійшов. Продукція згідно заявки була доставлена 05.11.2007 року
автотранспортом ЗАТ “Креатив” під керуванням водія ОСОБА_4

Вказана
інформація підтверджена видатковою накладною №Кр-0006055 від 04.11.2007 року
(а.с.56), довіреністю серії ЯОЖ №504634 від 02.11.2007 року (а.с.57),
Дистриб'юторським договором №62 від 01.01.2007 року (а.с. 58-63).

Проведення
відповідачем дій по організації перевезення втраченого вантажу саме в межах дії
договору між сторонами спору від 01.01.2007 року підтверджується матеріалами
службової перевірки на підприємстві позивача, зокрема поясненнями ОСОБА_1 (а.с.
37), та ОСОБА_5(а.с.38-39). Крім того, згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1. зареєстрований
27.05.1999 року як фізична особа-підприємець та має вид діяльності код 63.40.0
“Організація перевезень вантажів” (а.с. 32).

Згідно ч.1 ст 43 ГПК України господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному.,
повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи
наявні в матеріалах справи докази в сукупності, господарський суд
Кіровоградської області правомірно задовольнив позов.

Доводи
скаржника з вищезазначених підстав до уваги не приймаються.

Твердження
скаржника, що суд не мав право застосовувати до даних правовідносин положення
Цивільного кодексу України, що регулюють транспортне експедирування є
помилковим, оскільки саме перевізник надає послуги з транспортного
експедирування, тобто перевізник одночасно може надавати послуги як з
перевезення , так й з експедирування, оскільки вантаж був опломбований то водій
також виконував функції експедитора.

Таким
чином, рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.03.2008р
відповідає діючому законодавству, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись
ст. ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу  України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення
господарського суду Кіровоградської області
від  11.03.2008р. у справі №18/281
залишити без змін.

Апеляційну
скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Кіровоград залишити без
задоволення.

Головуючий
суддя
О.В.Джихур

Судді
О.М.Виноградник

І.М.Науменко