ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2008 р.

№ 20-8/011-6/007-4/531-12/038-4/025

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого,

Волковицької Н.О.,

Рогач Л.І.

за участю представників:

позивача

не з'явились (про дату та місце судового засідання повідомлені належним чином)

відповідача

прокурора

не з'явились (про дату та місце судового засідання повідомлені належним чином)

не з'явились (про дату та місце судового засідання повідомлені належним чином)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційне подання

заступника прокурора міста Севастополя

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 31.03.2008р.

у справі

№ 20-88/011-6/077-4/531-12/038-4/025

господарського суду міста Севастополя

за позовом

Севастопольського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції

до

Приватного підприємства "АгисА"

про

про відшкодування 21000грн. збитків

ВСТАНОВИВ:

Севастопольський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції звернувся до господарського суду з позовом до приватного підприємства "АгисА" відшкодування 21000грн. збитків, заподіяних відповідачем державі внаслідок несплати зборів за здійснення екологічного контролю експортних партій металобрухту у пунктах пропуску через державний кордон України відповідно до Порядку здійснення екологічного контролю експортних партій брухту чорних і кольорових металів підрозділами Державної екологічної інспекції Міністерства охорони навколишнього середовища та ядерної безпеки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.1998р. № 999, посилаючись на порушення відповідачем природоохоронного законодавства України у зв'язку з несплатою ним відповідного збору.

11.02.2008р. прокурор подав уточнення позовних вимог (т.2, а.с.132), згідно з яким просить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України 21000грн. заборгованості зі сплати зборів (витрат) за здійснення екологічного контролю експортних партій металобрухту, посилаючись на пункт 12 Порядку здійснення екологічного контролю експортних партій брухту чорних і кольорових металів підрозділами Державної екологічної інспекції Міністерства охорони навколишнього середовища та ядерної безпеки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.1998р. № 999.

Відповідач не визнав позовні вимоги, вказавши на відсутність передбачених законодавством підстав для сплати збору за здійснення екологічного контролю експортних партій металобрухту у пункті пропуску через державний кордон України, оскільки такий збір не передбачено Законом України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний контроль України"; також відповідач зазначає, що такий збір не міститься в переліку обов'язкових зборів та платежів, передбачених Законом України "Про систему оподаткування".

Також відповідач вважає, що прокурором заявлено позовні вимоги, що за своєю правовою природою випливають зі здійснення позивачем владних повноважень, а відтак підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 18.02.2008р. (суддя Остапова К.А.) у задоволенні позову відмовлено повністю; судове рішення вмотивовано відсутністю правових підстав для стягнення заявлених у позові сум, оскільки сплату такого збору не передбачено законами України. Судом зазначено, що за своєю правовою природою збір за здійснення екологічного контролю не є податком чи збором в розумінні Закону України "Про оподаткування", відповідно спір розглянуто в процедурі господарського судочинства.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 31.03.2008р. (судді: Дугаренко О.В. - головуючий, Ткаченко М.І., Фенько Т.П.) рішення місцевого суду залишено без змін з мотивів його законності та обґрунтованості.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій заступник прокурора міста Севастополя звернувся до Вищого господарського суду України з касаційним поданням, в якому просить скасувати рішення та постанову у даній справі та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційне подання вмотивовано доводами про неправильне застосування судами статей 14 та 15 Закону України "Про систему оподаткування", пункту 12 Порядку здійснення екологічного контролю експортних партій брухту чорних і кольорових металів підрозділами Державної екологічної інспекції Міністерства охорони навколишнього середовища та ядерної безпеки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.1998р. № 999, статей 1 та 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", Постанови Кабінету Міністрів України № 1569 від 24.10.02р. "Про затвердження Порядку справляння єдиного збору у пунктах пропуску через державний кордон", оскільки позовні вимоги не ґрунтувалися на доводах про правову природу заявленого до стягнення збору за здійснення екологічного контролю експортних партій металобрухту як податкового платежу чи збору до бюджету відповідного рівня; натомість правовим обґрунтуванням позову є саме Порядок здійснення екологічного контролю експортних партій брухту чорних і кольорових металів підрозділами Державної екологічної інспекції Міністерства охорони навколишнього середовища та ядерної безпеки, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.1998р. № 999, що передбачає відповідний платіж.

Відповідач у відзиві на касаційне подання його заперечив, посилаючись на законність та обґрунтованість судових рішень; сторони не скористалися правом на участь представників у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів вважає, що касаційне подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є наявність передбачених законодавством підстав для стягнення збору за здійснення екологічного контролю експортних партій металобрухту та його правова природа.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, прокурор звернувся з позовом в інтересах держави в особі Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції Міністерства охорони навколишнього середовища про стягнення на користь бюджету суми платежу, яку належало, на його думку, сплатити відповідачу за здійснення екологічного контролю позивачем у пунктах пропуску через державний контроль України.

Державна Азово-Чорноморська екологічна інспекція Міністерства охорони навколишнього середовища діє на підставі Положення, затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 65 від 23.02.04р. та зді1йснює у пунктах пропуску через державний контроль України екологічний контроль транспортних засобів.

Відповідно до Положення та свого правового статусу інспекція може отримувати збори та платежі, які передбачені чинним законодавством України.

Листом від 01.11.2006р. відділ екологічного контролю в пунктах пропуску на державному кордоні в пунктах пропуску на державному кордоні в м. Севастополі звернувся до відповідача з вимогою сплатити збір за проведення другого етапу екологічного контролю експортних партій металобрухту за 2004, 2005, 2006 роки, керуючись Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 02.07.1998р.

Здійснення екологічного контролю в пунктах пропуску через державний кордон України було запроваджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.1995р. № 198, за пунктом 1 якої екологічний контроль здійснюється у пунктах пропуску через державний кордон: транспортних засобів (крім легкових автомобілів), у тому числі літаків, суден, військових кораблів; вантажів, які містять промислову сировину, відходи виробництва, хімічні сполуки, токсичні хімічні радіоактивні та інші небезпечні для навколишнього природного середовища і здоров'я людей речовини тощо.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України № 57 від 08.06.1995р. було затверджено Положення про екологічний контроль у пунктах пропуску через державний контроль Украйни, відповідно до якого здійснення функцій екологічного контролю покладено на державну екологічну інспекцію Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України; за пунктом 5 Положення служба екологічного контролю, зокрема, стягує збори за виконання робіт по наданню послуг при здійсненні екологічного контролю в пунктах пропуску через державний кордон, розмір та порядок використання яких встановлює Кабінет Міністрів України.

Розмір та порядок сплати збору за виконання робіт, пов'язаних з наданням послуг під час здійснення екологічного контролю в пунктах пропуску через державний контроль України, було затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996р. № 113; в пункті 1 примітки додатка № 1 вказаної Постанови в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 28.06.1997р. № 704 (розмір зборів за виконання робіт, пов'язаних з наданням послуг під час екологічного контролю вантажів і транспортних засобів у пунктах пропуску через державний кордон України) містилися слова "і брухту чорних, кольорових, інших металів та металокераміки"; в додатку № 2 до вказаної Постанови (перелік товарної продукції, за здійснення екологічного контролю якої справляються збори у розмірі, встановленому додатком № 1) під кодом 7204 названо відходи і брухт чорних металів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.1998р. № 999 було затверджено Порядок здійснення екологічного контролю експортних партій брухту чорних і кольорових металів територіальними органами Міністерства екології та природних ресурсів; пунктом 2 вказаної Постанови (в редакції до внесення змін згідно з Постановою Кабінету Міністрів № 2272 від 11.12.1999р.) з пункту 1 примітки додатка № 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.1996р. № 113 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 28.06.1997р. № 704 було вилучено слова "і брухту чорних, кольорових, інших металів та металокераміки"; в додаток № 2 Постанови № 113 зміни вказаною Постановою № 999 не вносились.

Перелік товарної продукції, за екологічний контроль якої справлявся збір, передбачено додатком № 2 до Постанови № 113, а розмір зборів –додатком № 2 до неї. Відповідно до Постанови № 999 було внесено зміни у розмір зборів, передбачених Постановою № 113, та визначено порядок здійснення екологічного контролю експортних партій брухту, однак самостійного переліку товарної продукції, за яку передбачено сплату збору за виконання робіт, пов'язаних з наданням послуг під час екологічного контролю вантажів і транспортних засобів у пунктах пропуску через державний кордон України Постанова № 999 не визначала та не містила.

Постанову Кабінету Міністрів України від 22.01.1996р. № 113 визнано такою, що втратила чинність, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.1999р. № 2272.

Також Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України № 204 від 08.09.1999р. було визнано таким, що втратив чинність, Наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України № 57 від 08.06.1995р., та затверджено Положення про екологічний контроль у пунктах пропуску через державний кордон та в зоні діяльності регіональних митниць і митниць.

Чинність Положення від 08.09.1999р. поширюється на всі ті транспортні засоби і вантажі, які підлягають екологічному контролю, і які переміщуються через митний кордон України залізничним, автомобільним, морським, річковим, повітряним та трубопровідним транспортом. Перелік товарної продукції, яка підлягає екологічному контролю, визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1999р. № 1034 "Про впорядкування справляння зборів у пунктах пропуску через державний кордон".

Також за пунктом 1.12. Наказу від 08.09.1999р. до функцій служби екологічного контролю віднесено нарахування, а у відповідних випадках справляння зборів за здійснення екологічного контролю транспортних засобів та вантажів, розмір яких встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1999р. № 1034 "Про впорядкування справляння зборів у пунктах пропуску через державний кордон".

Постанова № 1034 від 15.06.1999р. в свою чергу втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1569 від 24.10.2002р. "Про затвердження Порядку справляння єдиного збору у пунктах пропуску через державний контроль України"; за пунктом 7 Порядку єдиний збір розраховується за ставками, визначеними у Законі України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України".

Натомість Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 15.03.2002р. № 110/73 затверджено розміри плати за надання послуг територіальними органами Міністерства екології та природних ресурсів України згідно визначеного переліку, що не містить такого виду послуг, як здійснення екологічного контролю.

Таким чином, судами правомірно відмовлено у задоволенні вказаної суми з мотивів відсутності відповідних правових підстав, тобто, законодавчих актів, які передбачають сплату заявленого до стягнення збору. Доводи касаційного подання суперечать змісту судових рішень, в яких, з урахуванням правової природи предмету спору, досліджено нормативну базу, якою запроваджувався відповідний збір, в її сукупності, а також нормативні документи, що регулюють збори, які сплачуються в пунктах пропуску через державний кордон України, на час виникнення спірних правовідносин.

Таким чином, перевіривши у відповідності до частини 2 статті 111 5 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного господарського суду та рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарські суди в порядку статей 43, 101 Господарського процесуального кодексу України розглядаючи справу, розглянули всебічно, повно та об’єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; внаслідок чого їх висновки за наслідками розгляду позову та апеляційної скарги є законними та обґрунтованими.

Відповідно до роз’яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976р. № 11 “Про судове рішення” (зі змінами та доповненнями), рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржені судові рішення відповідають цим вимогам, відтак підстав для їх скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання Заступника прокурора міста Севастополя залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 31.03.2008р. у справі № 20-8/011-6/007-4/531-12/038-4/025 господарського суду міста Севастополя та рішення господарського суду міста Севастополя від 18.02.2008р. залишити без змін.

Головуючий                                                                                Т. Дроботова

Судді:                                                                                          Н. Волковицька

Л. Рогач