ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.08 р.                     Справа № 41/118а

м. Донецьк, вул. Артема, 157, к. 223

Суддя господарського суду Донецької області Гончаров С.А.

при секретарі судового засідання Говор О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Город”, м. Донецьк

До відповідача: Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька

про визнання протиправним (недійсним) податкового повідомлення-рішення рішень від 22.03.06р. №0/0 з податку на прибуток на загальну суму 1742542,00 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Город”, звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька, про визнання протиправними (недійсними) податкових повідомлень-рішень від 22.03.06р. №0/0 з ПДВ на загальну суму 1742542,00 грн., від 22.03.2006р. №/0 з податку на прибуток на загальну суму 103392,00 грн. та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22.03.2006р. № /0 за перевищення ліміту каси у сумі 99164,60 грн.

Ухвалою від 21.04.2006р. позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 41/105а та по справі призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою від 11.05.06р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Город” були роз’єднані у самостійне провадження. Адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Город” до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька про визнання протиправним (недійсним) податкового повідомлення-рішення від 22.03.06р. № 0/0 з податку на прибуток на загальну суму 1742542,00 грн. було присвоєно номер 41/118а.

Позивачем надані уточнення позовних вимог від 19.05.06р., згідно із якими позивач повідомляє про помилку в позовній заяві при вказані податкових зобов’язань по спірним податковим повідомленням-рішенням та просить визнати (протиправними) недійсними податкові повідомлення-рішення від 22.03.06р. №0/0 з податку на прибуток на загальну суму 1742542,00 грн., від 22.03.2006р. №/0 з ПДВ на загальну суму 103392,00 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог щодо оспорюваного по цій справі податкового повідомлення-рішення посилається на необґрунтованість висновків акту перевірки, на підставі якого прийняте спірне податкове повідомлення-рішення, а саме твердження відповідача про не включення до валових доходів позивача кредиторської заборгованості, по якій минув строк позовної давності. Позивач вказує, що фактично кредиторська заборгованість, по якій минув строк позовної давності, була ним віднесена до валового доходу, зокрема, кредиторська заборгованість перед ЗАТ „Дон-Трейд” за 4 квартал 2002р., перед ТОВ „Аква-Дон за 4 квартал 2002 року, перед ПП „Таіс” за 4 кв. 2002р., фірмою „ОКО МЕD Gmbh” за 4 кв. 2002р., 3 кв. 2003р., ТОВ „Технодон” за 1 кв. 2002р., ПП „Атлант” за 1 кв. 2004р., МКП „Модем-1” за 1 кв. 2004р., ТОВ „Завод „Промінь” за 4 кв. 2003р., ПП „РСМУ-10” за 2 кв. 2004р., ПП фірма „Рись” за 2 кв. 2004р. була включена до валових доходів у декларації з прибутку за 2005 рік.

Позивач також заперечує проти включення відповідачем до валових доходів сум внесків учасників, які раніше були внесені в обмін на корпоративні права ТОВ “Город”, оскільки таке включення не передбачено нормами Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”. Позивач стверджує, що за думкою самих податківців, яка зазначена у акті перевірки збільшення валових доходів повинно відбуватися після повної ліквідації підприємства, проте, на цей час позивача не ліквідовано.

Відповідач у засіданні суду позовні вимоги заперечив, посилаючись на те, що при дослідженні первинних документів позивача в ході перевірки було виявлено порушення п.п 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, а саме заниження валових доходів за 2004р. на 141845грн., за 2005р. на 3729660грн.в результаті не включення до валових доходів сум безповоротної фінансової допомоги – суми заборгованості позивача, нестягненої після спливу терміну позовної давності. За даними відповідача, за ТОВ „Город” значиться непогашена кредиторська заборгованість перед підприємствами: ЗАТ „Дон-Трейд”, ТОВ „Аквадон”, ПП „Таіс”, фірмою „ОКО МЕD Gmbh”, ТОВ „Технодон” за 2002р. та 4 кв. 2001р., яка не була включена до складу валових доходів.

Також відповідач зазначив, що у зв’язку з ліквідацією позивача його кредиторська заборгованість перед ПП “Атлант” та МКП “Модем-1” в сумі 78300 грн. є безнадійною заборгованістю, яка визнається безповоротною фінансовою допомогою та повинна бути віднесена до складу валових доходів позивача.

Відповідач стверджує, що у зв’язку з ліквідацією у позивача виникає безнадійна кредиторська заборгованість перед засновниками підприємства в сумі 3403160 грн., яка також визнається безповоротною фінансовою допомогою у зв’язку з неповерненням засновникам внесків до статутного фонду на дату складання ліквідаційного балансу підприємства.

Крім того, відповідач наполягає на тому, що позивач повинен був зменшити валові витрати на суму безнадійної заборгованості за отримані товари, роботи, послуги в розмірі 414000 грн., придбання яких у зв’язку з перебігом терміну позовної давнини вважається отриманою фінансовою допомогою.

Ухвалою по справі від 19 травня 2006 р. призначалась судово-економічна експертиза. Після закінчення експертизи та надходження висновку експерта, ухвалою від 31.03.2008 р. провадження по справі поновлено.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Позивач є юридичною особою, включений до ЄДРПОУ за кодом 23425431, знаходиться на податковому обліку у ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька.

Фахівцями ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька проведено виїзну позапланову перевірку ТОВ „Город” з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.10.04р. по 31.12.05р. За результатами перевірки відповідачем, зокрема, зроблені висновки про порушення позивачем п.п. 4.1.6 ст. 4 та п. 5.1. ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, внаслідок чого встановлено заниження об’єкта оподаткування за 2004р. - на 283690 грн., за 2005р. - на 4001743 грн.

Зазначені порушення та висновки відображені відповідачем у акті від 19.03.06р. №366/23-6/2342543/ (надалі - акт перевірки).

На підставі висновків акту перевірки відповідачем було складено та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення № 0/0 від 22.03.06р. з податку на прибуток на загальну суму 1742542,00 грн., яке оспорюється позивачем.

Предметом спірного податкового повідомлення-рішення є визначення позивачу податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 1071358 грн. та застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 671184 грн.

Підставою прийняття податкового повідомлення-рішення визначений п.п. 4.1.6 ст. 4 та п. 5.1. ст. 5, п. 3.1. ст. 3, п. 16.2 ст. 16 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” та п.п. “б” п. 4.2.2. ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, підставами визначення суми штрафних (фінансових) санкцій визначений п. 17.1.3., п. 17.1.6 ст. 17 цього ж закону.

З акту перевірки (стор. 6-9 розд. 2) та наданого відповідачем розрахунку донарахованих за актом перевірки сум податку вбачається, що відповідачем зроблені висновки про порушення позивачем порядку формування як валових доходів через не включення до їх складу сум доходу у розмірах 390045 грн., 78300 грн. та 3403160 грн., так і валових витрат через не виключення з їх складу суми у розмірі 414000 грн.

Стосовно валових доходів

Щодо сум у розмірах 390045 грн. та 78300 грн.

Як вбачається з акту перевірки та пояснено представником відповідача в ході розгляду спору зазначені суми визначені відповідачем такими, що не включені до складу валових доходів позивача за 2004 та 2005 роки. Розрахунку донарахованих за актом перевірки сум податку підтверджується донарахування податку на прибуток внаслідок такого не включення в загальному розмірі 117086 грн.

Актом перевірки, зокрема, визначено, що позивачем не включено до складу валових доходів відповідного періоду не була включена кредиторська заборгованість перед ЗАТ „Дон-Трейд” за 4 квартал 2002р., перед ТОВ „Аква-Дон за 4 квартал 2002 року, перед ПП „Таіс” за 4 кв. 2002р., фірмою „ОКО МЕD Gmbh” за 4 кв. 2002р., 3 кв. 2003р., ТОВ „Технодон” за 1 кв. 2002р., ПП „Атлант” за 1 кв. 2004р., МКП „Модем-1” за 1 кв. 2004р. по якій минув строк позовної давності або яка є безнадійною заборгованістю внаслідок ліквідації підприємства.

Висновки відповідача про не включення зазначених сум до складу валових доходів спростовуються матеріалами справи з огляду на наступне.

Так, в ході провадження по справі судом призначалась судово-економічна експертиза.

Висновок судово-економічної експертизи від 30.06.07р. № 2490/24 доданий до матеріалів справи. Дослідження проводилось і висновок складений експертом Кузнєцовою Г.О., який має вищу економічну освіту, вчений ступінь кандидата економічних наук, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю “Дослідження документів бухгалтерського та податкового обліку та звітності”, “Дослідження документів про економічну діяльність підприємств та організацій”, “Дослідження документів фінансово-кредитних операцій”, має стаж експертної роботи з 2004р. Експерт був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України. За таких умов, у суду не має підстав для сумнівів в упередженості або недостатній кваліфікації особи, що дала експертний висновок.

Огляд експертного висновку показує, що в ході дослідження експертом використовувались матеріали справи, представлені згідно клопотань додаткові матеріали, первинні бухгалтерські документи та облікові регістри. Дослідження судом експертного висновку дозволяє зробити висновок, що проведене експертом дослідження цілком відповідає поставленим питанням. Крім того, суд зазначає, що висновок складений у відповідності з вимогами Закону України «Про судову експертизу», містить докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті таких досліджень висновки, які мають відповідне обґрунтування.

За таких умов, висновок експерта прийнято судом в якості належного доказу по справі.

Сторони належним чином ознайомлені з експертним висновком. Заперечень щодо експертного висновку сторонами не заявлено, позивач з висновками експерта погодився.

Як вбачається з експертного висновку, в ході проведеного експертом дослідження та зроблених розрахунків, ним встановлено, що документально підтверджується включення до складу валових доходів у декларації з податку на прибуток за 2005 рік. (рядок 01.6) сум кредиторської заборгованості по якій закінчився строк позовної давності по ЗАТ „Дон-Трейд” в розмірі 6000 грн., по ТОВ „Аква-Дон” в розмірі 67900 грн., по ПП „Таіс” в розмірі 12300 грн., по фірмі „ОКО МЕD Gmbh” в розмірі 51800 грн., по ТОВ „Технодон” в розмірі 162000 грн., а також сум кредиторської заборгованості, яка залишилась непогашеною на момент ліквідації підприємства по ПП „Атлант” в розмірі 58300 грн., по МКП „Модем-1” в розмірі 20100 грн.

Щодо включення до складу валового доходу сум по по ЗАТ „Дон-Трейд” по ТОВ „Аква-Дон”, по ПП „Таіс”, по фірмі „ОКО МЕD Gmbh”, по ТОВ „Технодон”, строк позовної давності яких закінчився станом на 2004 рік, то суд вважає таким, що відповідає законодавству включення їх у декларацію за 2005 рік з огляду на положення п. 5.1. ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, який передбачає, що якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Таким чином, висновки відповідача про заниження валових доходів перевіреного періоду в сумах 390045 грн. та 78300 грн. є помилковими, не ґрунтуються на приписах законодавства та спростовуються дослідженими судом доказами.

Щодо суми у розмірі 3403160 грн.

З акту перевірки та наданого відповідачем розрахунку донарахованих за актом перевірки сум податку вбачається, що відповідачем зроблені висновки про обов’язковість включення цієї суми до складу валових доходів, оскільки це є сума безнадійної заборгованості перед засновниками підприємства, що визнається безповоротною фінансовою допомогою у зв’язку з неповерненням засновникам внесків до статутного фонду на дату складання ліквідаційного балансу підприємства.

Відповідач у акті перевірки посилається на п.п. 1.28.1 ст. 1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” та зазначає, що в момент ліквідації підприємства господарська операція втрачає статус “інвестиції”, оскільки припиняє існування поняття “корпоративні права” для ліквідує мого підприємства. Також відповідач посилається на здійснені у бухгалтерському обліку проводки, зокрема Дт 67 – Кт 71.

Зазначені підстави, за якими відповідачем зроблені висновки про порушення позивачем податкового законодавства не узгоджуються з вимогами закону з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.22.1. ст. 1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, безповоротна фінансова допомога – це, сума коштів, передана платнику податку згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами, які не передбачають відповідної компенсації чи повернення таких коштів (за винятком бюджетних дотацій і субсидій), або без укладання таких угод;

сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після її списання, якщо така безнадійна заборгованість була попередньо включена до складу валових витрат кредитора;

сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності;

основна сума кредиту або депозиту, наданих платнику податку без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних);

сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Позивач стверджує, що у даному випадку безповоротна фінансова допомога утворилась через наявність суми безнадійної заборгованості позивача. Проте, наведена норма щодо безнадійної заборгованості позивача визначає певні її ознаки, зокрема, така сума повинна бути відшкодована кредитору позичальником після її списання, а взагалі (та по-перше) така сума повинна бути попередньо включена до складу валових витрат кредитора. Ні перша, ні друга обставина в ході перевірки відповідачем не досліджувалась. Відомості щодо списання заборгованості, включення до складу валових витрат у акті перевірки відсутні, в ході розгляду спору докази наведених обставин не надані.

Також, згідно з п. 1.25. наведеної статті закону, безнадійна заборгованість це, зокрема, заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності майна юридичної особи, оголошених банкрутами у порядку, встановленому законом, або при їх ліквідації (зняття з реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності). Саме на застосуванні цього положення закону наполягає відповідач.

Однак, як свідчать матеріали справи, на час проведення перевірки (як і на час судового розгляду спору) позивач не є виключеним з ЄДРПОУ як суб’єкт підприємницької діяльності, запис про таке у реєстрі відсутній. Крім того, на думку суду, наведені положення норми закону стосовно до спірних відносин взагалі не можуть стосуватися позивача, оскільки за змістом цієї норми безнадійна заборгованість у випадку ліквідації відповідача виникає у його кредиторів, а не у позивача.

Щодо тверджень відповідача про те, що в момент ліквідації підприємства “господарська операція втрачає статус “інвестиції”, та про те, що “припиняється існування поняття “корпоративні права”, то таке нормами законодавства не визначено, з положень Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” не випливає та такий висновок неможливо зробити на підставі аналізу його норм.

Таким чином, висновки відповідача про заниження позивачем сум валового доходу в розмірі 3403160 грн. є помилковими, зробленими на підставі перекручення норм законодавства та помилкового застосування положень Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Стосовно валових витрат

Актом перевірки встановлено завищення позивачем суми валових витрат за перевірений період в загальному розмірі 414000 грн.

В обґрунтування наявності порушення відповідач у акті перевірки посилається на положення п. 5.1. ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” та наполягає на наявності у позивача обов’язку проводити коригування валових витрат по ТМЦ (роботах, послугах), які раніше були віднесені до валових витрат та у зв’язку із закінченням терміну позовної давності безнадійної заборгованості набувають статусу безоплатно отриманих. Такі висновки відповідача не ґрунтуються на законодавстві з огляду на наступне.

Сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності є безповоротною фінансовою допомогою у розумінні п. 1.22 ст. 1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”.

Відповідно до пп. 4.1.6. п. 4.1 ст. 4 цього закону, до валового доходу включаються суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, за винятком випадків, коли така безповоротна фінансова допомога та безоплатні товари (роботи, послуги) отримуються неприбутковими організаціями в порядку, визначеному п. 7.11 цього Закону, або такі операції здійснюються між платником податку та його відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи.

Закон України „Про оподаткування прибутку підприємств” не передбачає обов’язку платника податків зменшувати загальну суму валових витрат податкових періодів, у яких відбулося закінчення строків позовної давності на суму заборгованості по якій закінчився строк позовної давності, або з інших підстав, зокрема, початок процедури ліквідації платника податків. Закон визначає єдине правило – зобов’язання платника податку збільшити валовий дохід відповідного податкового періоду на таку суму. Проведення будь-яких коригувань валових витрат законом не передбачено.

Таким чином, не має жодних підстав для зменшення суми валових витрат періоду, у якому відбувається закінчення строку позовної давності або починається процедура ліквідації платника податків, а тому безпідставні висновки відповідача про завищення позивачем валових витрат в сумі 414000 грн. та донарахування податку в цій частині.

З огляду на викладене, вимоги позивача про визнання протиправним (недійсним) податкового повідомлення-рішення від 22.03.06р. №0/0 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 1, 5, 4, 11 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, ст.ст. 1, 4, 5, 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, ст.ст. 2, 17-20, 69-72, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Город” до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька про визнання протиправним (недійсним) податкового повідомлення-рішення від 22.03.06р. №0/0 з податку на прибуток на загальну суму 1742542,00 грн. – задовольнити.

Визнати повністю недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька від 22.03.06р. №0/0 з податку на прибуток на загальну суму 1742542,00 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Гончаров С.А.