ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2008 р.

№ 16/119

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

В. Овечкін –головуючого,

Є. Чернов

В. Цвігун

за участю представників

195 Центральна база Державної спеціальної служби транспорту (військова частина Т0710)

Глазунов М.Ю. –(дор. № 208 від 02.03.2006)

РВ Фонду державного майна України по м. Києву

Братченко А.В. –(дор. № 12 від 01.02.2008)

розглянув касаційну скаргу

195 Центральна база Державної спеціальної служби транспорту (військова частина Т0710)

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2008

у справі

№ 16/119 господарського суду м. Києва

за позовом

195 Центральна база Державної спеціальної служби транспорту (військова частина Т0710)

до

регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

третя особа

ТОВ "Новий термінал"

про

внесення змін до договору оренди

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду м. Києва від 01.04.2008 (суддя: О.Ярмак) в позові про внесення змін до договору оренди державного майна відмовлено.

Рішення господарського суду мотивовано тими обставинами, що позивачем не доведено факт порушення його прав відповідачем з наданням відповідних доказів, в чому саме полягає порушення прав чи законних інтересів, позивач не є стороною договору, а ні власником переданого в оренду майна.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2008 (судді: Б.Отрюх, А.Тищенко, С.Бондар) рішення господарського суду залишено без змін з тих же мотивів та підстав.

Позивач в касаційній скарзі просить судове рішення та постанову апеляційної інстанції скасувати з підстав порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вважає, що за приписами Постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 "Про методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна" у разі оренди майна бюджетних установ орендна плата спрямовується до державного бюджету в розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік, тому він має право отримати 50 відсотків плати за оренду нерухомого майна.

Наявне у договорі оренди співвідношення по розподілу орендної плати з розрахунку 70 відсотків до державного бюджету і 30 відсотків на розрахунковий рахунок балансоутримувача порушує майнові права та інтереси позивача. Висновок суду про те, що позивач не є бюджетною установою у зв'язку з невнесенням його до реєстру неприбуткових організацій суперечить законодавству, оскільки фінансування позивача здійснюється за рахунок державного бюджету, відсутність позивача у відповідному реєстрі неприбуткових організацій не спростовує статус позивача як бюджетної установи.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, заслухавши представників сторін, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Господарськими судами встановлено, що 16.08.2006 між регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (відповідачем) та ТОВ "Новий термінал" (третя особа) було укладено договір № 3437 за умовами якого відповідач передав в третя особа прийняла в строкове платне користування нерухоме майно.

Згідно статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Позивач не є стороною договору.

За таких обставин суди дійшли правомірного висновку, що позивач не має права вимагати внесення змін до договору, оскільки чинне законодавство такого права не надає.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства та організації мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї ж статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Зміна правовідношення є одним із таких способів.

Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права як то внесення змін до договору є необґрунтованим, оскільки за нормою цивільного кодексу України він передбачений для сторони договору, а відтак, не призводить до поновлення порушеного права позивача.

За таких обставин касаційна інстанція не вбачає порушення судом норм матеріального та процесуального права, а висновок суду про необґрунтованість вимог позивача –правомірним.

Доводи касаційної скарги зазначеного висновку не спростовують, а відтак касаційною інстанцією відхиляються.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117 –11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2008 та рішення господарського суду м. Києва від 01.04.2008 у справі № 16/119 господарського суду м. Києва залишити без змін, а касаційну скаргу – без задоволення.

Головуючий                                         В. Овечкін

судді                                         Є. Чернов

В. Цвігун