ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.08
Справа№ 13/75А

Господарський
суд Львівської області у складі головуючого судді Станька Л.Л.,   при секретарі Малюшевському А.П., розглянув
у відкритому судовому засіданні справу

за
позовною заявою:
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Броди

до
відповідача:
ДПІ у Бродівському районі, м.Броди

про визнання дій ДПІ протиправними та
скасування рішення від 28.02.08р. №

За
участю представників сторін:

Від
позивача: ОСОБА_2 -представник

Від
відповідача: Наконечна С.І. -зав.юр.сектору

Відкрито
провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Броди до
відповідача: ДПІ у Бродівському районі, м.Броди про визнання дій ДПІ
протиправними та скасування рішення від 28.02.08р. №.

Позивачем
в судовому засіданні позовні вимоги підтримано з підстав, викладених у позовній
заяві.

Відповідачем
позов заперечено з підстав, викладених у поясненні на позов №3934/9/10-010 від
14.04.08р.

З'ясовано:

Державною
податковою інспекцією у Бродівському районі Львівської області, відповідно до
направлення № 459 від 13.02.2008 р., проводилась виїзна планова перевірка з
питань дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 вимог Законів України:
№3265/95-ВР від 06 липня 1995 року „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", від 23 березня
1996 року №978/96-ВР „Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності", від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР „Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів", Постанови Правління Нацбанку України від 15
грудня 2004 року № 637 „Про затвердження Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні", за результатами якої складено акт від 14
лютого 2008 року № 030246.

Відповідно
до названого акту, перевіркою встановлено порушення позивачем п. 13 ст. 3
Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг". 28 лютого 2008 року
позивачем отримано рішення ДПІ у Бродовському районі Львівської області про
застосування  штрафних (фінансових)
санкцій  від  28.02.2008 р.
№ на суму   6209, 00
грн. за вказане порушення.

Позивачем
вважається вказане рішення незаконним, оскільки:

щодо
встановленого порушення про невідповідність сум готівкових коштів на    місці проведення розрахунків з сумою,
згідно денного  поточного  звіту в
сумі  1241,80 грн., позивачем
зазначається, що: з врахуванням цієї суми відповідно до ст. 23 Закону України „
Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та 'послуг" податковим органом була нарахована
фінансова санкція, відзначена в оскаржуваному рішенні у розмірі 6 209, 00 грн.,
що складає п'ятикратний розмір суми, на яку ніби-то виявлено невідповідність.

У
магазині-барі позивач здійснює підприємницьку діяльність, у тому числі торгує
алкогольними і тютюновими виробами (маючи торговий патент, ліцензію та
застосовуючи касовий апарат), при цьому знаходиться на загальній системі
оподаткування.

Однак,
в цьому ж магазині-барі на умовах строкової оренди, згідно договору від
02.07.2007 р., (укладеному з позивачем) власником приміщення магазину-бару -
ОСОБА_1), здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_3, який діє на підставі
свідоцтва про державну реєстрацію НОМЕР_1, виданого 19.02.2003 р. Буською
райдержадміністрацією Львівської області, й сплачує єдиний податок, що
підтверджується свідоцтвом НОМЕР_2, виданим 18 грудня 2007 року ДПІ у Буському
районі Львівської області на роздрібну торгівлю товарами та продуктами
громадського харчування, продаж канцтоварів та шкільного приладдя..

На
думку позивача, пункт 13 ст.3, ст.22 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг", на що покликається відповідач в акті перевірки і на підставі
чого нарахована фінансова санкція на позивача, згідно оскаржуваного рішення,
відповідачем цю фінансову санкцію застосовано неправомірно, оскільки відповідно
до п.6 ст. 9 названого Закону реєстратори розрахункових операцій та розрахункові
книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) СПД - фізичними
особами, оподаткування яких здійснюється відповідно до законодавства з питань
оподаткування суб"єктів малого підприємництва, в тому числі шляхом
отримання свідоцтва про сплату єдиного податку, якщо такі суб"єкти не
здійснюють продаж підакцизних товарів, яким є СПД ОСОБА_3.

СПД -
ФО ОСОБА_3 знаходиться на єдиному податку, не здійснює торгівлю підакцизними
товарами, оскільки на нього такі ліцензії не видано. Про ці обставини усно були
повідомлені посадові особи перевіряючого органу, однак вони ці факти
проігнорували, відповідну перевірку не проводили.

Таким
чином, в магазині-барі на законних підставах здійснюється торгівельна  діяльність позивача за касовим апаратом,   і торгівельна діяльність  іншого господарюючого     су6"єкта без застосування касового
апарату.

За
таких обставин було помилковим і неправомірним усю суму готівкових коштів, яку
складали кошти, як проведені, так і не проведені через касовий апарат, вважати
такою, що не відповідає сумі коштів, яка зазначена у денному звіті.

На
думку позивача, також, відповідачем при перевірці не дотримані нормативні
вимоги Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних
планових та позапланових перевірок з питань
дотримання податкового,   валютного та   іншого
законодавства, затвердженого наказом ДПА України № 327 від 10.08.2005
р.  з
наступними   змінами   та
доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 серпня
2005 р. за № 925/11205. Відповідачем, на вказане, зокрема, зазначається, що за
наслідками проведеної виїзної планової перевірки працівниками ДПА у Львівській
області та в присутності продавця позивача ОСОБА_4 (особа, відповідальна за
здійснення розрахункових операцій в готівковій формі у сфері торгівлі ) був
складений акт з висвітленими порушеннями та відібрані пояснення продавця щодо
виявлених порушень. Оскільки від господарюючого суб'єкта на місці проведення
розрахунків був продавець ОСОБА_4, то працівники ДПА у Львівській області ознайомили
з даним актом перевірки продавця ОСОБА_4, про що свідчать підписи працівників
ДПА у Львівській області. Акт перевірки був переданий продавцю для вручення
приватному підприємцю ОСОБА_1, що не могло позбавити останню її ж права подати
свої заперечення та пояснення щодо виявлених порушень.

При
винесенні рішення у даній справі, суд виходив з наступного:

п. 13
ст.3 Закону України „ Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" - суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та безготівковій
формі зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій. Відповідно до ст.2 вказаного Закону, місце проведення
розрахунків - це місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за
продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари
(надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо
оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів тощо.

На
час перевірки невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення
розрахункових операцій з сумою зазначеною в денному звіті у сумі 1241,80 грн.

Відповідальність
передбачена ст. 22 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" - у разі
невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті, до суб'єктів підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено
невідповідність. До приватного підприємця ОСОБА_1 застосовано фінансову санкцію
в розмірі 6209,00 грн.

Відповідно
до п. 23 Порядку проведення торгівельної діяльності та правил торговельного
обслуговування населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 15 червня 2006 року № 833, забороняється зберігання на місці проведення
розрахунку (в касі, грошовому ящику, сейфі, тощо) готівки, що не належить
суб'єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників.

Посилання
позивача на те, що ці кошти знаходились на місці де здійснюється розрахунок, це
кошти іншого підприємця від реалізації не підакцизних товарів не є
обґрунтованими , оскільки Закон „Про РРО” не містить винятків із правила щодо
відповідності коштів на місці проведення розрахунків загальній сумі продажу,
зазначеній у денному звіті, відтак, обов'язок забезпечення готівкових коштів на
місці проведення розрахунків означає заборону суб'єкту підприємницької
діяльності зберігати на місці проведення розрахунків, будь-які кошти, у
розмірі, що перевищує загальну суму продажу, зазначеній у денному звіті, крім коштів,
що проведені ним через РРО або Книгу обліку розрахункових операцій, як
"службове внесення".

В
позовній заяві позивачем вказується, що акт перевірки не підписаний посадовою
особою господарюючого суб'єкта діяльність якого перевірялась, а у відповідній графі
відзначено, що з актом ознайомлена і отримала його примірник ОСОБА_4, підпис
якої взагалі відсутній. А тому, це позбавило позивача можливості реалізувати
своє право щодо надання своїх заперечень та пояснень стосовно обставин,
викладених в акті.

Щодо вищевикладеного,
слід зазначити, що акт перевірки - це документ, в якому висвітлені лише
порушення вимог чинного законодавства. Документом, в якому передбачені санкції
за порушення законодавства про проведення розрахунків за товари, є рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій, щодо якого приватний підприємець
ОСОБА_1 реалізувала своє право на оскарження в судовому порядку.

Роз'ясненням
Президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000р. №02-5/35 «Про деякі
питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів
державних чи інших органів”, зазначено, що недодержання вимог правових норм,
які регулюють порядок прийняття акта, у тому числі стосовно його форми, строків
прийняття тощо, може бути підставою для визнання такого акта недійсним лише у
тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта.
Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий
відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення
встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання
його недійсним, якщо інше не передбачено законодавством.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.ст.122-124,127,130,135,143,151-154,160,161,163,167 КАС України, суд, -

постановив:

1.В
задоволенні позову відмовити повністю.

2.Строк і порядок
набрання постановою законної сили та її оскарження здійснюються згідно вимог
ст.ст.186 та 254 КАСУ.

Суддя                                                                                                       Станько
Л.Л.