донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

02.07.2008 р.                                                              справа №37/59

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Акулової Н.В.

суддів

Гези Т.Д. , Алєєвої І.В.

за участю представників сторін:

від позивача:

Команов В.В., довіреність №09/284 від 28.01.2008року

від відповідача:

Назаренко О.В., довіреність №7456/14 від 07.09.2007року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча" м.Маріуполь

на рішення господарського суду

Донецької області

від

09.06.2008 року

по справі

№37/59 (Яманко В.Г.)

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча" м.Маріуполь

до

Відкритого акціонерного товариства "Ясинівський коксохімічний завод" м.Макіївка

про

стягнення 28598грн 40коп. отриманих без достатніх правових підстав

В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” м.Маріуполь звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Ясиновський коксохімічний завод” м.Макіївка про стягнення 28 598грн 40коп. отриманих без достатніх правових підстав. /арк. справи 5-6/.

Рішенням від 09.06.2008року господарський суд Донецької області /суддя Яманко В.Г./ відмовив у задоволенні позовних вимог./арк. справи 141-142/.

Рішення мотивоване тим, що 27 грудня 2005 року між сторонами у справі укладений договір № 106/739-01 про надання послуг по виробництву коксу валового та обслуговування майна; до вказаного договору сторонами була укладена додаткова угода № 2 від 30 листопада 2006 року , згідно якої предметом договору № 106/739-01 від 27 грудня 2005 року визначено, що Виконавець (відповідач) зобов’язується надати Замовнику (позивач) послуги по виробництву коксу валового з кам’яновугільної шихти та технічному обслуговуванню майна КБ № 5 та КБ № 6 ВАТ “Ясиновський коксохімічний завод”, найменування якого приведено в додатку № 1 до договору оренди майна № 845/01 від 30 листопада 2006 року, а Замовник зобов’язується прийняти та оплатити їх; зазначеною додатковою угодою строк дії договору № 106/739-01 від 27 грудня 2005 року був продовжений до 31 жовтня 2007 року. В період з 1 травня 2007 року по 14 травня 2007 року відповідачем були виставлені позивачу рахунки на сплату залізничного тарифу за перевезення коксу на загальну суму 1120030 грн. 80 коп., які були оплачені позивачем в повному обсязі, що підтверджується актом звірки. Позивачем 10 грудня 2007 року була направлена відповідачу претензія № 09/1-3-35 щодо повернення неправомірно нарахованої суми залізничного тарифу в розмірі 28598 грн. 40 коп. Відповідачем згідно відповіді № 2/24 від 2 січня 2008 року було відмовлено в задоволенні претензії позивача з посиланням на умови договору № 106/739-01 від 27 грудня 2005 року, статті 62 Статуту залізниць України та визначення ДП “Донецька залізниця” спірної суми залізничного тарифу, списання цієї суми з облікового рахунку ВАТ “Ясиновський коксохімічний завод” ТехПД “Ясинувата”. На думку суду першої інстанції, позивач самостійно розрахував суму перевищення, на його погляд, розміру залізничного тарифу за період з 1 по 14 травня 2007 року, не надавши доказів наявності підстав для перерахунку залізничного тарифу в обсязі та за тарифами визначеними позивачем. ВАТ "Ясинівський коксохімічний завод" за укладеним з ДП "Донецька залізниця" договором № 66 007 від 20 грудня 2005 року та додатковою угодою № 5 від 29 грудня 2006 року сплатив за період з 1 по 14 травня 2007 року суми залізничного тарифу розраховані ДП "Донецька залізниця", що підтверджується платіжними дорученнями, та відповідно з умовами пункту 2.4 договору № 106/739-01 від 27 грудня 2005 року виставив рахунки позивачу для відшкодування сплаченого залізничного тарифу. Таким чином, відповідач мав встановлені договором № 106/739-01 від 27 грудня 2005 року правові підстави для відшкодування залізничного тарифу в обсязі визначеному ДП "Донецька залізниця".

Відкрите акціонерне товариство “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” м.Маріуполь в апеляційній скарзі просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 09.06.2008року у справі №37/59 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. /арк. справи 146-148/.

Апеляційна скарга мотивована тим, що пунктом 2.4 договору , що укладений між сторонами, передбачено, що Виконавець у відповідності з вимогами діючого законодавства замовляє план перевезень на поставки продукції у адресу Замовника, здійснює оплату залізничного тарифу. Замовник компенсує суму залізничного тарифу у відповідності з наданими Виконавцем платіжними документами; у період з 01.05.2007року по 14.05.2007року позивачу були виставлені рахунки за перевезення коксу, які сплачені у повному обсязі; у вищевказаних рахунках неправомірно пред’явлено до відшкодування залізничний тариф нарахований у урахуванням повишаючих коефіцієнтів до Тарифного керівництва №1, введеного у дію наказом Міністерства транспорту та зв’язку України №365 від 28.04.2007року, тоді як зазначений наказ вступив у силу лише 15.05.2007року, в результаті неправомірного нарахування платежів відповідачем були отримані 28 598грн.40коп. без достатніх правових підстав.

Представник Відкритого акціонерного товариства “Ясиновський коксохімічний завод” м.Макіївка вважає рішення господарського суду Донецької області від 09.06.2008року у справі №37/59 законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки у даному випадку ДП “Донецька залізниця” необґрунтовано отримала майнову вигоду, відповідач не має будь-яких претензій до ДП “Донецька залізниця”, оскільки позивач у відповідності з вимогами договору повністю відшкодував відповідачеві суму сплаченого залізничного тарифу.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону України „Про судоустрій” та ст. 101 ГПК України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін з викладенням нової мотивувальної частини з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.12.2005 року між Відкритим акціонерним товариством „Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” м. Маріуполь та Відкритим акціонерним товариством „Ясиновський коксохімічний завод” м. Макіївка укладений договір № 106/739-01 про надання послуг по виробництву коксу валового та обслуговування майна /арк. справи 9-13/.

Предметом договору № 106/739-01 від 27.12.2005 року, з урахуванням додаткової угоди № 2 від 30.11.2006року до даного договору, визначено, що Виконавець (відповідач) зобов’язується надати Замовнику (позивач) послуги по виробництву коксу валового з кам’яновугільної шихти та технічному обслуговуванню майна КБ № 5 та КБ № 6 ВАТ “Ясиновський коксохімічний завод”, найменування якого приведено в додатку № 1 до договору оренди майна № 845/01 від 30 листопада 2006 року, а Замовник зобов’язується прийняти та оплатити їх. /арк. справи 14/.

Також вказаною додатковою угодою строк дії договору № 106/739-01 від 27.12.2005року був продовжений до 31.10.2007 року.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що Замовник (позивач) зобов’язується поставити кам’яновугільну шихту на умовах поставки ЕХW вугільна башня № 3 ВАТ “Ясиновський КХЗ” (Інкотермс 2000 року). Виконавець (відповідач) зобов’язується поставити КД (кокс доменний), КО (коксовий орешек), КМ (коксова мелочь) на умовах поставки FСА ст. Кринична Донецької залізниці (Інкотермс 2000 року). В графі 4 залізничної накладної (ГУ-29) та в графі 1 залізничної накладної (ГУ-29Б) зазначити “власність ВАТ “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча”. Виконавець згідно з дійсним порядком замовляє план перевезень на постачання продукції на адресу Замовника, проводить оплату залізничного тарифу. Замовник компенсує суму залізничного тарифу відповідно до представленими Виконавцем платіжними документами.

З огляду на викладене, умовами договору передбачено відшкодування позивачем відповідачу сплачених залізниці сум залізничного тарифу відповідно платіжних документів.

Як встановлено судом першої інстанції, Відкрите акціонерне товариство "Ясинівський коксохімічний завод" за укладеним з ДП "Донецька залізниця" договором № 66 007 від 20 грудня 2005 року та додатковою угодою № 5 від 29 грудня 2006 року сплатив за період з 1 по 14 травня 2007 року суми залізничного тарифу розраховані ДП "Донецька залізниця", що підтверджується платіжними дорученнями /арк. справи 112-120, 128-131/.

На виконання пункту 2.4 договору № 106/739-01 від 27.12.2005року у період з 01.05.2007року по 14.05.2007року відповідачем були виставлені позивачу рахунки на сплату залізничного тарифу за перевезення коксу на загальну суму 1120030 грн. 80 коп. /арк. справи 34-64/.

З огляду на викладене, позивач мав встановлені договором № 106/739-01 від 27.12.2005 року правові підстави для відшкодування залізничного тарифу відповідачу в обсязі визначеному ДП "Донецька залізниця".

Предметом позову є стягнення на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України з відповідача 28598 грн. 40 коп., які отримані в якості відшкодування залізничного тарифу без достатніх правових підстав, оскільки залізничний тариф був нарахований на підставі збільшених коефіцієнтів до Тарифного керівництва № 1, введеного в дію наказом Міністерства транспорту та зв’язку України № 356 від 28.04.2007 року, який набрав чинності 15.05.2008 року після пред’явлення відповідачем рахунків за перевезення в період з 01.05.2007 року по 14.05.2007 року.

Згідно ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобовязання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають при наявності наступних вимог: по-перше, необхідно, щоб одна особа набула /зберегла/ майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна на одній стороні є результатом відповідного зменшення майна на іншій; по-друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої особи відбулось без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою.

Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Обовязок повернути безпідставно отримане майно є різновидом цивільно –правової санкції, а не мірою відповідальності.

Стаття 1213 Цивільного кодексу України передбачає, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

За статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини

Оскільки, як виходить з вищевикладеного, позивач вимагає стягнення з відповідача 28598 грн. 40 коп., що сплачені відповідно п.2.4 договору № 106/739-01 від 27.12.2005року в якості відшкодування суми залізничного тарифу у відповідності з наданими Виконавцем /відповідачем/ платіжними документами, підставою перерахування даної суми є умови договору № 106/739-01 від 27.12.2005року , що унеможливлює застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України в якості правової підстави стягнення даної суми.

Таким чином, застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України до правовідносин, що виникли між сторонами є безпідставним.

Доводи скаржника судовою колегією не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним.

З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Донецької області по даній справі відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за подання апеляційної скарги відносяться на скаржника.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 09.06.2008року у справі №37/59 залишити без змін, апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” м.Маріуполь –без задоволення.

Головуючий          Н.В. Акулова

Судді:          Т.Д. Геза

І.В. Алєєва

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС