ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"06" травня 2008 р.                                                  Справа № 13/100а

06 травня 2008 року„ 10” год. „35 ” хв . господарський суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Фетисової І.А.,

при секретарі - Шинкаренко І.М.

за участю представників сторін:

від позивача Федоров Д.В. д. 7 від 03.09.07 р.

від відповідача Василець В.П. д. 01/179 від 31.03.08 р. , Собко О.О. д. 04/ас від 04.04.08 р.

розглянувши в м. Чернігові у відкритому судовому засіданні справу № 13/100а

за ПОЗОВОМ:           Приватного підприємства “Ельдорадо-Плюс”

14000 м. Чернігів, пр-т Миру, 32

До ВІДПОВІДАЧА:           Чернігівської міської санітарно-епідеміологічної станції

14000 м. Чернігів, вул. Кирпоноса, 30

Про визнання недійсною постанови

Постанова приймається після оголошеної 07.04.2008 р. перерви відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Подано позов про визнання недійсною постанови № 02/88 від 07.03.2008 р. про тимчасову заборону роботи залу гральних автоматів Приватного підприємства “Ельдорадо-Плюс” за адресою пр-т Миру, 21 м. Чернігів.

Відповідач в письмових запереченнях на позов проти позовних вимог заперечував.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши надані докази, суд встановив наступне:

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України “Про ліцензування певних видів господарської діяльності” господарська діяльність на підставі ліцензії, виданої органом ліцензування, яким є центральний орган виконавчої влади, здійснюється на всій території України.

Міністерством фінансів України видано 01.06.2006 р. приватному підприємству “Ельдорадо-Плюс” ліцензію серія АВ № 082934 на організацію діяльності з проведення азартних ігор (діяльність з організації та проведення азартних ігор на гральних автоматах), встановлено строк дії ліцензії з 28.04.2006 р. по 27.04.2011 р.

Згідно наданої довідки № 3178 Головного управління статистики у Чернігівській області з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України Приватного підприємства “Ельдорадо-Плюс”, одним з видів діяльності позивача за КВЕД визначено діяльність з організації азартних ігор код 92.71.0.

Відповідачем здійснено перевірку об’єкту позивача, а саме залу гральних автоматів в будинку 21 по пр.Миру в м. Чернігів. Приміщення перебуває в користуванні у позивача на підставі договору суборенди не житлового приміщення від 01.04.2007 року.

07.03.2008 р. Чернігівською міською санітарно-епідеміологічною станцією розглянуто акт санітарно-епідеміологічного обстеження залу гральних автоматів від 06.03.08 р., встановлено що висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи на приміщення залу гральних автоматів ПП “Ельдорадо-плюс” та акт державної сприйманої комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта відсутні та винесено постанову про застосування адміністративно-запобіжних заходів № 02/88, якою тимчасово заборонено роботу залу гральних автоматів ПП “Ельдорадо-плюс”, розташованого за адресою м. Чернігів, пр. Миру, 21.

Прийняття Постанови здійснено з посиланням на ст..42 Закону „Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення” .

Приписами ст..2 Закону України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності”, який в повному обсязі набрав законної сили з 01.01.2008 року, передбачено, що

дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності й дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю, контролю за дотриманням бюджетного і податкового законодавства, контролю за дотриманням порядку проведення розрахунків, за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, використанням державного та комунального майна, банківського і страхового нагляду, інших видів спеціального державного контролю за діяльністю суб'єктів господарювання на ринку фінансових послуг, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, під час проведення процедур, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, а також оперативно-розшукової діяльності, дізнання, прокурорського нагляду, досудового слідства і правосуддя.

Таким чином, відповідач при здійсненні державного нагляду в межах повноважень , передбачених ст.ст. 39,41 Закону „Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення” , повинен в тому числі керуватись нормами Закону України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності”.

Приписами п.п. а. ч.1 ст..42 Закону „Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення” надані повноваження головним державним санітарним лікарям (їх заступникам) застосовувати такі заходи для припинення порушення санітарного законодавства, як обмеження, тимчасова заборона чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій, об'єктів будь-якого призначення, технологічних ліній, машин і механізмів, виконання окремих технологічних операцій, користування плаваючими засобами, рухомим складом і літаками у разі невідповідності їх вимогам санітарних норм.

Зі змісту ст..1 Закону України „Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення” (Визначення основних термінів і понять) вбачається, що державні санітарні норми та правила, санітарно-гігієнічні та санітарно-протиепідемічні правила і норми, санітарно-епідеміологічні правила і норми, протиепідемічні правила і норми, гігієнічні та протиепідемічні правила і норми, державні санітарно-епідеміологічні нормативи, санітарні регламенти (санітарні норми) - обов'язкові для виконання нормативно-правові акти центрального органу виконавчої влади в галузі охорони здоров'я, що встановлюють медичні вимоги безпеки щодо середовища життєдіяльності та окремих його факторів, недотримання яких створює загрозу здоров'ю і життю людини та майбутніх поколінь, а також загрозу виникнення і розповсюдження інфекційних хвороб та масових неінфекційних захворювань (отруєнь) серед населення.

З урахуванням наведених приписів законодавства про державний нагляд та санітарне законодавство, відповідач мав право тимчасово заборонити роботу залу гральних автоматів позивача на підставі п.п. а. ч.1 ст..42 Закону „Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення”, за наявності невідповідності об’єкту позивача вимогам санітарних норм, відповідно до їх понятійного визначення та встановивши їх порушення.

Як вбачається з акту від 06.03.2008 року та оскарженої постанови від 07.03.2008 року , в процесі державного нагляду, відповідачем не встановлювались порушення позивачем санітарних норм, відомості щодо порушення конкретних санітарних норм по тексту акту та постанови відсутні, а зазначено лише про відсутність у позивача висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи на зал гральних автоматів та акту державної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту.

Регламент отримання суб’єктом господарювання висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи на об’єкт є приписами санітарного законодавства, однак не відноситься до вимог санітарних норм, а тому застосування адміністративно-господарської санкції відповідачем здійснено з обґрунтуванням підстав, які не встановлені п.п. а ч.1 ст.42 Закону.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що єдиною підставою для застосування такого виду адміністративно-господарської санкції як тимчасова заборона роботи об’єкту є встановлена в процесі здійсненого санітарного-епідеміологічного нагляду невідповідність об’єкту вимогам санітарних норм, а не будь яким іншим нормам взагалі.

Приписами ч.5 ст.4 Закону України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника.

Окрім того, відповідно до ч.4 ст.4 цього Закону встановлено, що виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю);санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Таким чином, тимчасова заборона роботи об’єкту (як санкція) на підставі відсутності висновку санітарно-епідеміологічної експертизи та акту вводу об’єкту в експлуатацію ( як підстава застосування санкції) повинно бути чітко передбачені Законом.

Однак, як вбачається зі змісту ст..42 Закону України „Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення” такі підстави для застосування адміністративно-господарської санкції відсутні.

Суд не погоджується з твердженнями позивача, як підстав заявленого позову, що оскаржена постанова не містить терміну усунення порушень, найменування органу державного нагляду, посаду та приз віще особи яка здійснила нагляд, оскільки бланкова форма постанови містить зазначення „Державна санітарно-епідеміологічна служба України”, з п.1 Постанови вбачається, що роботу об’єкту тимчасово заборонено з 17.03.2008 року до виконання вимог чинного законодавства та в п.4 зазначено про інформування відповідача до 19.03.2008 року про виконання, тобто позивачу встановлено термін усунення порушення до 19.03.2008 року, та зазначена посада „головний державний санітарний лікар м. Чернігова Макаренко Іван Григорович”.

Однак, твердження позивача щодо відсутності на посилання в оскарженій постанові на тип заходу (плановий чи позаплановий) знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, що є порушенням вимог ч.7 ст.7 Закону України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності”.

Приписами ч.3 ст..2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що           у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням зроблених судом висновків, суд вважає обґрунтованими й такими що підлягають задоволенню заявлені позовні вимоги в повному обсязі, а заперечення відповідача такими, що не спростовують вищенаведених висновків суду.

Керуючись ст.ст. 70,71,86,94,158-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсною Постанову Чернігівської міської санітарно-епідеміологічної станції № 02/88 від 07.03.2008 р. про тимчасову заборону роботи гральних автоматів Приватного підприємства “Ельдорадо-Плюс” за адресою пр. Миру, 21 в м. Чернігів.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                    І.А.Фетисова

Постанова підписана 08 травня 2008 року

Суддя                                                    І.А.Фетисова