ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2008 р.
Справа № 38/36-08

вх.
№ 1190/6-38

Суддя
господарського суду Жельне С.Ч.

при секретарі
судового засідання Мельнік Р.В.

за участю
представників сторін:

позивача -
Яснолобов О.В. дов. б/н від 06.10.2007 року. відповідача -ОСОБА_1 -
особисто.

розглянувши
справу за позовом Кулиничівська селищна рада, смт. Кулиничі

до  ФОП ОСОБА_1., м. Харків

про визнання
договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішення
виноситься 18.03.2007 р., оскільки в судовому засіданні оголошувалась перерва.

Позивач
Кулиничівська селищна рада, смт. Кулиничі в позові просить суд визнати
недійсним договір купівлі-продажу товару б/н від 02 червня 2005 року, про
продаж товариством з обмеженою відповідальністю фірма „СОНАВІ” об`єкта
незавершеного будівництва промислового комплексу „Затишне”, що знаходиться за
адресою: Харківська область, Харківський район, фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_1.

Позов
обогруновується позивачем тим, що договір купівлі-продажу об`єкту незавершеного
будівництва нотаріально не посвідчувався та не є зареєстрованим державою.
Жодним рішенням суду не визнано дійсність вказаного договору і не може бути
визнана, адже відповідач не має доказів досягнення угоди щодо предмету договору
та нам невідомі докази сплати вартості „товару”. Таким чином, вказаний договір
купівлі-продажу є нікчемним.

Відповідач
ОСОБА_1 проти задоволення позовних вимог заперечував, вказував, що він є
власником нерухомого майна, яке придбав за договором купівлі-продажу у ТОВ
„СОНАВІ”.

Дослідивши
наявні у справі письмові докази та вислухавши пояснення представників сторін,
суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з огляду на таке:

Відповідно до
статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і
заперечень.

Відповідно до
ст.377 ЦК України до особи,  яка  придбала
житловий  будинок,  будівлю
або споруду,  переходить право
власності на земельну ділянку,  на якій
вони розміщені,  без зміни її цільового
призначення,  у  розмірах, встановлених договором. Якщо
договором про відчуження житлового будинку,
будівлі або споруди  розмір  земельної
ділянки  не  визначений,
до  набувача переходить  право
власності на ту частину земельної ділянки,  яка зайнята житловим будинком,  будівлею або спорудою,  та на
частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.
Якщо  житловий  будинок,
будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у
користування, то у разі їх відчуження до
набувача переходить право користування тією частиною земельної
ділянки,  на  якій
вони  розміщені,  та
частиною  ділянки,   яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до
договору купівлі-продажу товару б/н від 02 червня 2005 року його предметом є
перехід права власності на нерухоме майно. Такий перехід права власності
відповідно до положень ст.377 ЦК України призводить до переходу права власності
або права користування на земельну ділянку, на які розміщене вказане нерухоме
майно. Такий перехід права на земельну ділянку призводить до порушення прав
позивача на розпорядження вказаною земельною ділянкою, яка відповідно до
наданих суду документів, що не оспорюються відповідачем, знаходиться у межах
села Затишшя Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської
області.

Відповідно до
ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать
земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці,
переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Відповідач не заперечував, що договір купівлі-продажу товару б/н від 02 червня
2005 року передбачав перехід права власності на нерухоме майно. Відповідно до
Додатку №1 договорі купівлі-продажу товару б/н від 02 червня 2005 року товаром
в договорі купівлі-продажу товару б/н від 02 червня 2005 року виступає об`єкт
незавершеного будівництва промислового комплексу „Затишне”, що знаходиться за
адресою: Харківська область, Харківський район. Відповідно до п.2 договору рег.
№ Ф1-31/2005 купівлі-продажу від 31.03.2005 р. між ВАТ „Харківнафтопродукт” та
ТОВ „СОНАВІ” предметом договору був об`єкт незавершеного будівництвом
промислового комплексу „Затишшя”, який характеризується будівлею матеріального
складу - виконаний фундамент з монолитного бетону. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК
України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих
прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до
ч.1 ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає
нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або
домовленістю сторін. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу
земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири)
або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Виходячи з вищенаведеного
встановлено, що договір купівлі-продажу товару б/н від 02 червня 2005 року
підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до
ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

ТОВ „СОНАВІ” та
ФОП ОСОБА_1 не було дотримано вимоги закону про нотаріальне посвідчення
договору купівлі-продажу товару б/н від 02 червня 2005 року. Виходячи з
вищенаведеного договір купівлі-продажу товару б/н від 02 червня 2005 року є
нікчемним.

Відповідно до
ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин,
якщо його  недійсність  встановлена законом   (нікчемний
правочин). У  цьому  разі
визнання  такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Відповідно до
п.2 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть
бути визнання правочину недійсним.

Суд може
захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором
або законом.

Позивач просить
суд визнати недійсним нікчемний договір купівлі-продажу товару б/н від 02
червня 2005. Незважаючи на те, що визнання нікчемного правочину недійсним судом
не вимагається, у суду немає підстав відмовити позивачу у захисті цивільного
права та інтересу шляхом визнання недійсним нікчемного правочину. Закон не
містить заборони застосування в даному випадку такого способу захисту цивільного
права або інтересу.

Предметом спору
є договір купівлі-продажу товару б/н від 02.06.2005р. між ТОВ „СОНАВІ” та ФОП
ОСОБА_1, є нікчемний, не створює правових наслідків.

Керуючись
ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 47-49, 85, 115, 116
Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовільнити повністю.

Визнати
недійсним договір купівлі-продажу товару б/н від 02 червня 2005 між товариством
з обмеженою відповідальністю „СОНАВІ” та фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1.

Стягнути з
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, адреса:АДРЕСА_1, індент. НОМЕР_1 на
користь Кулиничівської селищної ради, адреса: 62404, Харківська обл.,
Харківський р-н,  с. Кулиничі, вул. 7-ї
Гвардійської армії, б. 14, код в - 85 грн. витрат по сплаті
державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Видати наказ
після набрання рішенням законної сили.

Суддя
Жельне С.Ч.