ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.08                                                                                 Справа № 6/83

Суддя Василенко Т.А., розглянувши матеріали за позовом

Селянського фермерського господарства “Мрія”, с. Троїцьке Луганської області

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю

“Краснодонська птахофабрика”, м. Луганськ

про стягнення 20 571 грн. 67 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Прокопенко В.О., (довіреність № б/н від 24.02.08);

від відповідача –Шурдукало І.І. (довіреність № 7 від 08.01.08);

В судовому засіданні 19.05.08 було оголошено перерву до 29.05.08, а потім до 09.06.08.

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 20 133 грн. 51 коп., в тому числі: борг –15 337 грн. 00 коп., пеня –1 300 грн. 07 коп., 3% річних –525 грн. 66 коп., інфляційні –2 970 грн. 78 коп., також позивач просить покласти на відповідача судові витрати, в тому числі і витрати на послуги адвоката у сумі 3 000 грн. 00 коп.

Разом з цим, позивачем до суду надане клопотання про уточнення позовних вимог від 19.05.08, за яким останній у порядку ст. 22 ГПК України частково змінює позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача замість пені у сумі 1 3000 грн. 07 коп., інфляційні у сумі 4 610 грн. 69 коп. та 3% річних у сумі 623 грн. 98 коп.

Також вказаним клопотанням позивач змінив підстави позову та посилається на ст. ст. 670, 692 ЦК України.

Зазначене клопотання було прийняте судом до розгляду, як таке, що не суперечить ст. 22 ГПК України і розцінювалося як заява про зміну позовних вимог, у зв’язку з чим позовними вимогами слід вважати: стягнути з відповідача: борг у сумі 15 337 грн. 00 коп., інфляційні у сумі

4 610 грн. 69 коп. та 3% річних у сумі 623 грн. 98 коп.

Окрім цього, позивач надав до суду клопотання від 09.06.08, за яким збільшив витрати на послуги адвоката на 2000 грн. 00 коп. і просить їх також стягнути з відповідача.

Представник відповідача проти заявленого клопотання заперечив.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву від 29.04.08 та заперечення від 28.05.08, за якими з позовними вимогами, в тому числі і за клопотанням від 19.05.08 не погодився та зокрема зазначив, що відповідно до договору від 08.11.06 позивач зобов’язався поставити відповідачу 40 тон кукурудзи за ціною 7000 грн. за тону, оплата за поставлену продукція повинна бути здійснена протягом 30 банківських днів з моменту поставки партії товару.

Позивач поставив відповідачу товар більшою кількістю, який останній оплатив у сумі 61 517 грн. 26 коп., разом з цим, решта суми 15 336 грн. 99 коп. була оплачена відповідачем до порушення провадження у справі. Таким чином, на думку відповідача на момент розгляду справи відсутній предмет спору. Також відповідач не погодився з нарахуванням інфляційних та 3% річних, оскільки він повністю розрахувався за поставлену продукцію.

Дослідивши обставини справи, додатково надані матеріали, вислухавши представників сторін, суд прийшов до наступного.

08.11.06 між сторонами у справі був укладений договір, за умовами якого «Постачальник»- позивач у справі зобов’язався передати у власність «Покупця»- відповідача по справі, товар –кукурудзу (в зерні) у кількості 40 тон загальною вартістю 28 000 грн. 00 коп. (по 700 грн. 00 коп. за одну тону).

Пунктом 4.3. договору сторони визначили, що розрахунки здійснюються у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок позивача, протягом 30 банківських днів з моменту поставки партії товару.

З урахуванням клопотання від 19.05.08 та заперечення на відзив відповідача, позивач вказує на те, що за умовами вказаного договору, він, поставив відповідачу кукурудзу кількістю більше ніж було узгоджено, але відповідач прийняв від нього увесь товар, але не оплатив його у повному обсязі, у зв’язку з чим, на момент звернення до суду за відповідачем залишилась заборгованість у сумі 15 337 грн. 00 коп., яку позивач просить стягнути на свою користь, а також інфляційні, 3% річних та судові витрати.

Відповідач з позовними вимогами не погодився, з підстав наведених у відзиві та запереченнях.

Оцінивши матеріали справи та доводи позивача у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як було вказано вище між сторонами у справі був укладений договір від 08.11.06, на виконання умов якого, позивач поставив відповідачу товар –кукурудзу у кількості 109,792 тони, але за умовами договору повинен був поставити товар у кількості 40 тон загальною вартістю 28 000 грн. 00 коп. Тобто, 69, 79 тон кукурудзи було поставлено позивачем без узгодження з відповідачем.

Разом з цим, як вбачається із матеріалів справи та підтверджено сторонами, відповідачем кукурудза була прийнята уся, і будь-яких заперечень щодо порушення позивачем умов договору і поставки товару у більшій кількості висловлено не було.

Згідно ч.2 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний повідомити про це продавця.

Водночас з цим, ч. 3 зазначеної статті встановлено, що якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов'язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.

З метою отримання оплати за поставлену кукурудзу позивач виставив відповідачу рахунок №21 від 08.11.06 на оплату 36,882 тон кукурудзи на суму 25 817 грн. 26 коп. та рахунок №25 від 29.11.06 на оплату 75,0 тон кукурудзи на суму 52 500 грн. 00 коп.

Рахунок №21 відповідачем був оплачений за платіжними дорученнями № 653 від 09.06 і № 662 від 13.11.06, рахунок №25 від 29.11.06 був оплачений відповідачем за платіжними дорученнями № 707 від 29.11.06, 707 від 01.12.06, 747 від 19.12.06, 11 від 06.02.07, 18 від 12.02.07. Також залишок заборгованості за рахунком №25 у сумі 15 336 грн. 99 коп. був сплачений відповідачем за платіжним дорученням № 300 від 14.04.08.

Тобто, з наведених вище норм законодавства та аналізу правовідносин між сторонами вбачається, що відповідач повинен оплатити позивачу надмірно поставлений товар за ціною, визначеною договором. В той же час, сторонами не узгоджений строк оплати більше поставленого товару, ніж передбачено договором.

Оскільки такий строк сторонами встановлений не був, зобов’язання по сплаті отриманого товару виникає відповідно до ст. 530 ЦК України у 7-денний строк з моменту пред’явлення вимоги про сплату. Але законом не встановлена певна форма вимоги про сплату боргу.

Як було вказано вище, позивачем з метою отримання плати, в тому числі і за більше поставлений товар був виставлений рахунок відповідачу № 25 від 29.11.06. на загальну суму 52 500 грн. 00 коп.

Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із наведеною нормою відповідач повинен був провести оплату товару до 06.12.06.

У матеріалах справи відсутні відомості про вручення вказаного рахунку відповідачу, але останній не заперечує проти його отримана. Також із матеріалів справи вбачається, що перший платіж на оплату вказаного рахунку був здійснений відповідачем саме 29.11.06 за платіжним дорученням № 699 у сумі 14 000 грн. 00 коп., тобто в той же день, що і виписаний рахунок №25.

Виходячи з наведеного, суд розцінює рахунок №25 від 29.11.06 саме як вимогу про сплату боргу. Водночас з цим, слід зазначити, що відповідачем цей рахунок також був розцінений як вимога на оплату, оскільки ним були перераховані кошти саме на оплату вказаного рахунку.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач поставив відповідачу кукурудзи у кількості 109,792 тони на загальну суму 76 854 грн. 25 коп.

Позивач звернувся до суду із позовом 07.04.08 (дата поштового штемпелю на конверті) і матеріалами справи підтверджено, що на момент звернення до суду із позовом, за відповідачем рахувалася заборгованість за поставлений товар у сумі 15 336 грн. 99 коп.

Разом з цим, матеріали справи свідчать, що відповідач до звернення позивача з позовом до суду, оплатив поставлений товар у сумі 61 517 грн. 26 коп., тобто на момент звернення із позовом, за відповідачем рахувалася заборгованість у сумі 15 336 грн. 99 коп.

Платіжним дорученням № 300 від 14.04.08., відповідач перерахував вказану суму позивачу.

Отже, доведеним є факт наявності за відповідачем на момент пред’явлення позову боргу у сумі 15 336 грн. 99 коп.

Водночас з цим, на момент розгляду справи вказана сума була сплачена відповідачем, у зв’язку з чим на момент винесення рішення, відсутній предмет спору щодо позовних вимог про стягнення боргу у сумі 15 336 грн. 99 коп. У зв’язку з чим провадження у справі в цій частині слід припинити на підставі п.1.1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

В той же час, позивачем неправомірно заявлено до стягнення заборгованості у сумі 0,01 грн. , у зв’язку з чим у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Також, позивачем за період з 06.12.08 по 14.04.08 нараховані інфляційні у сумі 4 610 грн. 69 коп. та 3% річних у сумі 623 грн. 98 коп.

Щодо вказаної суми, слід визначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також

три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У даному випадку матеріалами справи підтверджено, що відповідачем було допущено прострочення платежу за поставлений товар у сумі 15 336 грн. 99 коп. за період з 07.12.06 по 14.04.08, у зв’язку з чим у позивача є правові підстави нараховувати на вказану суму інфляційні та 3% річних.

В той же час слід визначити, що незважаючи на те, що позивач рахував інфляційні з 06.12.06, а не з 07.12.06 сума заявлена до стягнення є обґрунтованою, у зв’язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення інфляції у розмірі 4 610 грн. 69 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас з цим, позивачем невірно нараховані 3% річних, так про строчка рахувалася з 06.12., а повинні бути нараховані з 07.12.06, у зв’язку з чим сума 3% річних складає 622 грн. 346 коп. , у зв’язку з чим позовні вимоги, в частині стягнення 3% річних слід задовольнити частково і стягнути з відповідача 3% річних у сумі 622 грн. 36 коп., у задоволенні решти позовних вимог щодо 3% слід відмовити.

З огляду на викладене позов слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача: інфляційні у сумі 4 610 грн. 69 коп., 3% річних у сумі 622 грн. 36 коп. Щодо вимог про стягнення боргу у сумі 15 336 грн. 99 коп. провадження у справі припинити на підставі п.1.1 ч.1 ст. 80 ГПК України. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно обґрунтовано заявлених та задоволених вимог.

Так, позивачем обґрунтовано було заявлено вимог на загальну суму 20 570 грн. 04 коп., у зв’язку з чим, судові витрати у вигляді держмита у сумі 205 грн. 69 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 117 грн. 99 коп. підлягають стягненню з відповідача.

Щодо витрат на послуги адвоката слід визначити наступне.

Розподіл судових витрат здійснюється залежно від результатів вирішення спору відповідно до статті 49 ГПК України та з урахуванням особливостей щодо співрозмірності заявленої до стягнення суми витрат на оплату послуг адвоката з фактичним обсягом наданих послуг, складністю справи та ціною позову.

Статтею 627 ЦК України встановлена свобода договору, за змістом якої сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

24.02.08 між позивачем та адвокатом Прокопенко В.О. був укладений договір про юридичну допомогу, за умовами якого адвокат зобов’язався надавати позивачу юридичну допомогу при розгляді даної справи, а позивач оплатив останньому 3 000 грн. 00 коп.

Разом з цим, додаткової угодою до договору сторони збільшили розмір витрат на послуги адвоката на 2000 грн. 00 коп. і відповідно до видаткового ордеру позивач сплатив адвокату вказану суму.

Вказаний договір про надання адвокатських послуг та додаткова угода до нього укладені між СФГ «Мрія»і адвокатом і є обов’язковим лише для цих сторін, як укладений на прийнятних для них умовах, у тому числі щодо ціни послуг адвоката. Але сплачена позивачем за цим договором сума не може бути автоматично віднесена на рахунок іншого суб’єкта господарювання.

У зв’язку з чим, враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, ціну позову, характер спору, суд вважає, що відповідно до статей 44, 49 ГПК України відшкодуванню за рахунок відповідача підлягають витрати на оплату послуг адвоката в сумі 3000 грн. 00 коп.

Разом з цим, відповідно до Постанови КМУ «Про державне мито»з позивача слід стягнути до Державного бюджету України недоплачене державне мито у сумі 3 грн. 71 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44,49,77,82,84,85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1.          Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства «Краснодонаська птахофабрика», м. Луганськ, пров. Краснолучский, буд. 3, код 31931653, на користь:

- Селянського фермерського господарства «Мрія», с. Троїцьке Луганської області, вул.. Чапаєва, буд. 2, код 30618861, інфляційні у сумі 4 610 грн. 69 коп., 3% річних у сумі 622 грн. 36 коп., судові витрати у вигляді держмита у сумі 205 грн. 69 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 117 грн. 99 коп., витрати на оплату послуг адвоката в сумі 3000 грн. 00 коп., видати наказ позивачу.

3. Щодо вимог про стягнення боргу у сумі 15 336 грн. 99 коп. провадження у справі припинити.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Селянського фермерського господарства «Мрія», с. Троїцьке Луганської області, вул. Чапаєва, буд. 2, код 30618861, на користь - Державного бюджету України на поточний рахунок 0006, банк –ГУ ДКУ в Луганській області, МФО 804013, ОКПО 24046582, одержувач –Управління Державного казначейства у м. Луганську ГУ ДКУ у Луганській області, код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності –095, державне мито у сумі 3 грн. 71 коп., видати наказ Троїцькому відділенню Сватівської міжрайонної ДПІ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –10.06.08.

Суддя                                                    Т.А.Василенко

Помічник судді Т.В.Шкуть