ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2008 р.

№ 12/526/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Коробенко Г.П.,

Рогач Л.І.

розглянувши матеріали касаційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод"

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду від 05.02.2008

у справі

господарського суду Миколаївської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод"

до

Акціонерного товариства закритого типу Будівельної компанії "Глиноземпромбуд"

про

зобов'язання повернути самовільно зайняту земельну ділянку

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:

Кришнева В.М. - дов.№2459/101-05-117-05 від 24.09.2007

від відповідача:

не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 03.12.2007 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.02.2008 рішення господарського суду Одеської області від 03.12.2007 залишено без змін.

Судові рішення мотивовано тим, що відповідач після набуття права власності на нерухоме майно використовує спірну земельну для обслуговування цього майна без правовстановлюючих документів на землю. З урахуванням листа Державного комітету України по земельним ресурсам №14-17-4/6045 від 16.08.2006, у цьому випадку має місце використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Не погоджуючись з судовими рішеннями ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати, посилаючись на те, що судами порушені норми матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 120 Земельного кодексу України, ст.ст. 4, 84 Господарського процесуального кодексу України та не застосовані ст.ст. 95, 152,211, 212 Земельного кодексу України.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити.

Відповідно ч.1 ст.317 та ч.1 ст.321 Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Господарським судом встановлено, що за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 05.10.2006, відповідач придбав у власність у ТОВ “Югстроймеханизація” нерухоме майно - ремонтно-механічні майстерні, розташовані в селі Галицинове Жовтневого району Миколаївської області, вулиця Набережна, будинок 42. Право власності на ремонтно-механічні майстерні зареєстровано за ТОВ “Югстроймеханізація-2” на підставі рішення господарського суду Миколаївської області від 03.07.2006 зі справи №9/383/06.

Відповідно технічному паспорту на нежитлові приміщення матеріально-технічної бази, період забудови даних об'єктів відноситься до 1978 року, що свідчить про правомірність знаходження придбаної відповідачем нерухомості на спірній земельній ділянці. Цільове призначення будівель не змінено.

Тому, господарські суди дійшли висновку, що в даному випадку твердження позивача про самовільне зайняття земельної ділянки об'єктами нерухомості не відповідає дійсності, а має місце факт використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів.

За твердженням позивача, земельна ділянка належить йому на праві постійного користування на підставі Державного акту 1-МК № 000212 від 22.04.1997.

Згідно Державного акту на право постійного користування землею, спірна земельна ділянка надана орендному підприємству “Миколаївський глиноземний завод” у постійне користування під існуючу матеріально-технічну базу (до складу якої входили продані ремонтно-механічні майстерні) та адміністративно-побутові приміщення.

Пунктом 2 ст. 92 Земельного кодексу України передбачено, що права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності, а також громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації.

08.08.1997 виконкомом міської ради м. Миколаєва зареєстровано ВАТ "Миколаївський глиноземний завод", яке відповідно до статуту створено шляхом перетворення орендного підприємства "Миколаївський глиноземний завод" викупленого у держави, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, реорганізація підприємства у ВАТ "Миколаївський глиноземний завод" є юридичним фактом для припинення його права на постійне користування землею.

Відповідно до рішення загальних зборів (протокол № 1 від 09.09.2004) ВАТ "Миколаївський глиноземний завод" реорганізовано у ТОВ "Миколаївський глиноземний завод".

Відповідно до п.1 ст. 59 Господарського кодексу України, припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - за рішенням суду.

Статтею 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Державний акт на право землекористування чи договір оренди ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" у встановленому порядку не оформлено.

Вищевказане свідчить, що після перетворення підприємства, ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" не набуло права на користування вказаною земельною ділянкою.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судові рішення відповідають чинному законодавству України та обставинам справи і підлягають залишенню без змін з підстав викладених у даній постанові.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1115, п.1 ст. 1119, ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову від 05.02.2008 Одеського апеляційного господарського суду зі справи № 12/526/07 залишити без змін.

Головуючий В.С. Божок

Судді Г.П.Коробенко

Л.І.Рогач