ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2008 р.

№ 17/366 (2-13/8268-2007)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

ТзОВ "Зоряне небо"

на постанову

від 22.01.08 Київського апеляційного господарського суду

у справі

№17/366 господарського суду м.Києва

за позовом

Заступника прокурора АР Крим в інт. держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель АР Крим

до

1.Ради Міністрів АР Крим,

2. ТзОВ "Зоряне небо"

про

визнання недійсним договору

за участю представників сторін:

Генеральної Прокуратури України- Сахно Н.В., посв.99 від 20.05.04

позивача: не з'явились

відповідачів:

1.Ради Міністрів АР Крим: не з'явились

2. ТзОВ "Зоряне небо": Помазан Т.Л., довір. №30 від 03.03.08

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 12.11.07 (суддя Кролевець О.А.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.08 (судді: Моторний О.А., Кошіль В.В., Вербицька О.В.), позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним договір оренди землі від 12.10.06, укладений між Радою Міністрів АР Крим та ТзОВ "Зоряне небо".

Прийняті судові акти мотивовані тим, що спірний договір оренди було укладено без попереднього отримання рішення органу виконавчої влади, уповноваженого на передачу земель, які розташовані за межами населених пунктів у користування юридичним особам.

ТзОВ "Зоряне небо" в поданій касаційній скарзі просить скасувати прийняті у справі судові акти, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що суди належним чином не повідомили його про час та місце слухання справи, оскільки направляли листи на стару адресу відповідача, а юридична адреса була змінена в червні 2007 року. Також скаржник посилається на те, що прокурором в позовній заяві не зазначено в чому конкретно полягає порушення інтересів держави та не обґрунтоване необхідність їх захисту.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами. зокрема, є нез’явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що заступником прокурора у позовній заяві вказана адреса другого відповідача: м.Алупка, вул.Севастопольске шосе, 64.

Саме за цією адресою позивачем направлялася копія позовної заяви, а суд першої інстанції повинен був направляти копію ухвали про порушення провадження у справі та призначення справи до розгляду.

В оспорюваному договорі значиться юридична адреса відповідача-2 : м.Алупка, вул.Севастопольске шосе, 64.

Провадження у справі порушене ухвалою судді господарського суду АР Крим від 08.06.07р. і цією ж ухвалою призначено справу до розгляду на 03.07.2007 р.

Ухвалою суду від 03.07.07 справу було відкладено на 16.07.07 у зв'язку з нез'явленням представників сторін.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 16.07.07 справу було передано по виключній підсудності до господарського суду м.Києва.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 28.09.07 розгляд справи було призначено на 22.10.07.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 22.10.07 розгляд справи було відкладено до 12.11.07 у зв'язку з нез'явленням представників сторін.

30.10.07 від ТзОВ "Зоряне небо" до господарського суду м.Києва надійшло клопотання про перенесення розгляду справи з зазначенням адреси для листування: м.Сімферополь вул.Пролетарська, 1 А офісний центр "Кедр"3 етаж.(а.с.33).

Однак, не врахувавши зазначене клопотання, суд першої інстанції 12.11.07 виніс рішення по справі.

Не погоджуючись з прийнятим у справі рішенням ТзОВ "Зоряне небо" звернулося з апеляційною скаргою, в якій скаржник зазначив свою адресу : м.Сімферополь, вул.Монтажна,2-б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.07 апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 22.01.08. Ухвалу суду було направлено на адресу: м.Сімферополь, вул.Монтажна,2-б.

В матеріалах справи міститься конверт про повернення ухвали апеляційного суду від ТзОВ "Зоряне небо"(а.с.76).

Незважаючи на те, що представники відповідача-2 у вказане судове засідання не з’явилися, суд у судовому засіданні від 22.01.08 вирішив спір по суті без участі представників відповідача-2.

Таким чином колегія вважає обґрунтованими посилання у касаційній скарзі про те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі представника відповідача -2, не повідомленого належним чином про час та місце такого розгляду, а суд апеляційної інстанції не звернув належної уваги на ці обставини, що в силу статті 11110 Господарського процесуального кодексу України є безумовною підставою для скасування прийнятих у справі судами попередніх інстанцій судових рішень.

Доводи скаржника про те, що прокурор неправомірно звернувся з позовом в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель АР Крим колегія суддів до уваги не приймає з огляду на таке.

Пунктом 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про прокуратуру" підставою представництва в суді держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними і державою.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. В позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому саме полягає порушення інтересів держави і обґрунтовує необхідність їх захисту(ч. 2 ст. 2. ГПК України).

Конституційний суд України в рішенні від 08.04.1999 року (далі - рішення КСУ) визначив, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому інтереси держави можуть збігатися повністю,, частково, або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Пунктом 2 резолютивної частини рішення КСУ визначено, що під поняттям орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначених в ч.2 ст.2 ГПК України, треба розуміти орган державної влади або орган місцевого самоврядування, який законом наділений повноваженнями органу виконавчої влади.

В п.5 мотивувальної частини рішення КСУ передбачено, що орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах фактично є позивачем у справі, порушених за позовною заявою прокурора і на підставі ч.1 ст.2 ГПК України є стороною в арбітражному процесі, цей орган здійснює процесуальні дії відповідно до вимог ст. 22 ГПК України.

Таким чином, прокурор може бути представником сторони у справі тільки у випадку, коли цією стороною у справі є орган державної влади або орган місцевого самоврядування, наділені повноваженнями виконавчої влади.

Органами Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель відповідно ст.ст. 15,187,188 Земельного кодексу України, ст.5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" , п.3,4 Положення про Державний комітет України по земельних ресурсах, затвердженого Указом Президента України від 14.08.2000 №970/200, п.3,4 Положення про Державну інспекцію з контролю за використанням і охороною земель, затв. постановою КМУ від 25.12.02 №1958, здійснюється державний контроль за використанням та охороною земель

Система державних органів земельних ресурсів складається з Державного комітету України по земельних ресурсах та підпорядкованих йому Державному комітету АР Крим по земельних ресурсах і єдиному кадастру, обласних, Київського та Севастопольського міських головних управлінь, районних відділів, міських управлінь (відділів) земельних ресурсів та інженерів-землевпорядників сіл та селищ. Держкомзем України є центральним органом виконавчої влади.

Постановою КМ України від 2002.12.25 "Про утворення Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель" затверджено положення про Державну інспекцію з контролю за використанням і охороною земель, пунктом першим якого визначено, що Державна інспекція з контролю за використанням і охороною земель є урядовим органом державного управління, який діє у складі Держкомзему і йому підпорядковується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-12 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТзОВ "Зоряне небо" задовольнити.

Рішення господарського суду м.Києва від 12.11.07 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.01.08 у справі №17/366 господарського суду м.Києва скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду м.Києва.

Головуючий В. Овечкін

Судді: Є.Чернов

В.Цвігун