донецький апеляційний
господарський суд
Постанова

Іменем України

26.03.2008
р.
справа №20/368

Донецький
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Стойка  О.В.

суддів

Діброви  Г.І. , Шевкової  Т.А.

за
участю представників сторін:

від
позивача:

Кабанова
Л.О. за довіреністю, Рожкова Л.О за довіреністю,

від
відповідача:

ОСОБА_2
за довіреністю,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Відкритого
акціонерного товариства "Донецькобленерго" в особі Приазовських
електричних мереж м.Маріуполь Донецької області

на
рішення  господарського суду

Донецької області

від

20.12.2007
року

по
справі

№20/368
(Донець О.Є.)

за
позовом

Відкритого
акціонерного товариства "Донецькобленерго" в особі Приазовських
електричних мереж м.Маріуполь Донецької області

до

Суб"єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 м. Маріуполь Донецької  області

про

стягнення
14951,10грн.

В С Т А Н О В И В:

У
листопаді 2007 року до господарського суду звернулось Відкрите акціонерне
товариство "Донецькобленерго" в особі Приазовських електричних мереж
м. Маріуполь Донецької  області (позивач)
із позовом до Суб"єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_1 м. Маріуполь
Донецької  області (відповідач) про  стягнення заборгованості за  недовраховану
електричну  енергію  у сумі
13292,46 грн. та  суму  інфляційних у
розмірі 1369,12грн., 3% річних
у  розмірі  289,52грн.

Рішенням
господарського  суду Донецької  області
від  20.12.2007р.   у
задоволенні позовних  вимог
позивача  відмовлено у зв'язку  з
необґрунтованістю.

Позивач,
не  погодившись  з
прийнятим  рішенням,  подав
апеляційну  скаргу в  якої
просить  спірне рішення  господарського  суду Донецької  області
скасувати  та  прийняти нове рішення,  яким
позовні  вимоги  позивача
задовольнити.

В  обґрунтування
заявленої  скарги  посилається
на  порушення  судом
першої  інстанції  норм
матеріального  та  процесуального  права, а
виводи  суду  не
відповідають  фактичним  обставинам
справи.

Відповідач
вважає  рішення  суду
законним  та  обґрунтованим, а  апеляційну
скаргу  такою, що  не
підлягає  задоволенню.

Відповідно до статті 101
Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає
справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду
у повному обсязі.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга  не підлягає
задоволенню, виходячи із наступного.

Як
вбачається з матеріалів
справи,  представниками  позивача
за  адресою м. Маріуполь вул.
АДРЕСА_1,  було здійснено  перевірку
дотримання   відповідачем
Правил  користування  електричною
енергією затверджених Постановою НКРЕ України № 910 в редакції від
17.10.2005р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18.11.2005р. з
наступними змінами (далі  Правила).
В  результаті  проведеної  перевірки представниками  позивача
було  складено  акт №032280
від 26.01.07р. про  порушення  відповідачем
Правил,  в  якому
зазначено, що   відповідач  здійснив
самовільне  приєднання  до
мереж ПЕМ. При  ретельному  описі
порушення  зазначено «бездоговірне,
користування  електроенергією».

Із
змісту спірного  акта вбачається,
що  при
проведені перевірки  був  присутній
«орендар Захаров», однак акт
підписано  ОСОБА_1. Відомостей
щодо  відповідних  повноважень «орендаря Захарова»  на проведення перевірки   у
його  присутності в матеріалах
справи  не  міститься. Також  акт  не
містить  посилань на  причини
не   підписання акта №032280
від  26.01.07р., особою, що  брала
участь  у  перевірці, а
також   посилань на  участь
відповідача у ії проведенні

На засіданні  комісії Приазовських  електричних
мереж  було розглянуто  спірний
акт  та складено Протокол №7/13
від  08.02.07р., в якому викладено рішення
про   здійснення нарахування       по
акту   відповідно до п.2.6. Методики   об'єму
електроенергії, недоврахованої
внаслідок  порушення  споживачем Правил  користування
електричною  енергією, за  період з 26.01.06р. по 02.02.07р.  та
визначена  сума  збитків
у  розмірі 13292,46 грн.

Отже
предметом позовних  вимог  позивача
є  вимоги  про
стягнення  заборгованості  за
недовраховану електричну
енергію  у  розмірі
13292,46грн.,  суми  інфляційних
у  розмірі  1369,12 грн., 3% річних  у
розмірі  289,52грн.

Відповідач проти  заявлених
позовних  вимог  заперечувала, у  судовому
засіданні  апеляційної  інстанції пояснила, що ввжає  себе
неналежним  відповідачем по  справі, оскільки приміщення, на яке вказує
позивач, було передано в користування ОСОБА_3, вона  не
була  присутня при  проведенні перевірки. Також  пояснила, що за  вказаною
адресою знаходиться  житловий  будинок, де
вона зареєстрована  у  якості особи, яка  там
проживає, отримує електричну
енергію, як  фізична особа, а  підприємницьку  діяльність
здійснює  за  іншою
адресою.

У
якості  доказу цього  відповідачка
надала  свідоцтво  про
сплату  єдиного податку від
01.01.07р. в  якому  зазначено, що
місцем  здійснення підприємницької
діяльності  відповідачки є  б-р  50
лет Октября 43/21, вул.Московская  16 в
м.Маріуполі та особистий паспорт, що містить відмітку про реєстрацію проживання
відповідачки за адресою АДРЕСА_1.

З матеріалів  справи
вбачається, що  між   позивачем
та  відповідачем Договору  на
постачання  електричної енергії  станом
на 26.01.07р. на  зазначений  об'єкт,
як  місце підприємницької  діяльності,
укладено  не  було, що
також  було   підтверджено
сторонами  у  судовому
засіданні.

Вбачається, що позивач  вимагає
стягнути  спірну  суму збитків як  суму
заборгованості  за  недовраховану
електричну  енергію.

Відповідно
до п. 6.41 Правил у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної
перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від
якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації
порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у
присутності представника споживача оформляється двосторонній акт порушень. В
акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на
відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для
визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих
споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно
вжити для усунення допущених порушень. Акт складається в двох примірниках, один
з яких передається або надсилається споживачеві. У разі відмови споживача
підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається
дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками
постачальника електричної енергії (електропередавальної організації).

За
приписами п. 6.42 Правил, на підставі акта порушень уповноваженими
представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної
організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення
визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих
споживачем збитків.

Судова  колегія
не  може  прийняти
акт №032280 від 26.01.07р., як
доказ  спричинення  збитків у
вигляді споживання  відповідачем
недоврахованої  електричної  енергії, за
наступних  підстав.

Зі  змісту
спірного  акта не  вбачається, який  саме
об»єкт  було  перевірено
позивачем, оскільки  відповідно  до
пояснень сторін за  адресою
АДРЕСА_1  розташований  житловий
будинок.  Позивач посилається  на  те,
що  за
вказаною  адресою  розташовано
нежитлове  приміщення, у  підтвердження
чого надав  Договір  безвідплатного  користування
від 23.01.07р., що  укладений  між
відповідачкою  та  ОСОБА_3 та
узгодження з  комітетом  самоорганізації  населення
на  переобладнання   нежитлового
приміщення  приватної  власності
у  торгівельний  об»єкт за
адресою  АДРЕСА_1.

Із  вказаних
документів  не  вбачається наявність  вказаного
нежитлового  приміщення за  вказаною
адресою, оскільки позивачем не надано доказів прийняття на момент
проведення перевірки рішення компетентного органу про переведння будь-якого
житлового приміщення за вказаною адресою до складу нежилого. Наявність тільки
узгодження від відповідного органу самоорганізації населення на таке
переобладнання не є таким доказом.

Також  в
акті  не  зазначено користувача спірного  приміщення, відомостей  щодо
здійснення там підприємницької діяльності, наявності там конкретних
електроустановок, що були самовільно приєднані
до мережі позивача, власника цих
електроустановок.

Вбачається,
що  розрахунок спірної  суми
здійснено  на  підставі
п.2.6.  Методики визначення обсягу
та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною енергією
№562 від 04.05.06р., відповідно
до  якого,  у  разі  виявлення
у  споживача  порушень, зазначених  у
підпункті 7 п.2.1. Методики, та
за   умови відсутності  Договору, величина  розрахункового  добового
обсягу  споживання
електричної  енергії через  проводи (кабелі), якими  здійснене самовільне  підключення розраховується, виходячи з   потужності самовільного  підключення та часу його використання,
визначити які взагалі неможливо через відсутність в акті вказання на характер,
спосіб та місце здійсненого
приєднання  до  мереж
позивача, наявність токоприймачів, які
були самовільно приєднані  до  електричних
мереж  позивача та їх  потужність. Заповнення зворотної сторони
в  бланці акту, зокрема
п.п.1.2-„лінійна(фазна) напруга”, 2.1-„матеріал ввідного кабелю”, 2.2-„переріз
жили ввідного кабелю” не може розцінюватись, як встановлення  фактичних обставин та ретельного опису
правопорушення.

Щодо
зазначення такої обставини, як
„бездоговірне споживання
електричної  енергії”, то діючим
законодавством порушення такого характеру взагалі не передбачено у якості  підстави
для  стягнення  суми недоврахованої  електричної
енергії.

Крім
того, відповідно  до п. 1.2 Правил,  споживач електричної енергії - юридична або
фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб
власних електроустановок на підставі договору. За приписами ст. 1 Закону  України «Про електроенергетику»(далі-Закон)
споживачі енергії - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що
використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та
купівлю.

За
приписами ст. 11, ст.  509 ЦК України
підставами виникнення зобов»язань зокрема,
є  договори та інші правочини.

З  вищенаведених
норм  закону  вбачається, що відсутність між сторнами Договору
на постачання електричної енергії за вказаною адресою (як суб»єкту
підприємницької діяльності) взагалі унеможливлює застосування відповідних
п.п.6.40-6.43 Правил, а також вимог ст.26 Закону, оскільки  відповідач
не  є  споживачем
електричної  енергії, як
суб»єкт  підприємницької  діяльності, у
розумінні  цих Правил та Закону.

Оскільки  сторони
не  знаходяться  у
договірних  відносинах,
вимоги  про   стягнення
заборгованості  на підставі п.6.40
Правил за  недовраховану  електричну
енергію    є  необґрунтованими.

Відповідно  до ст. 27
Закону  України «Про
електроенергетику»правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену
законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну
відповідальність.

Правопорушеннями
в електроенергетиці є: крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне
підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів
обліку; пошкодження приладів обліку; розкомплектування та пошкодження об'єктів
електроенергетики, розкрадання майна цих об'єктів; створення перешкод у
здійсненні державного енергетичного нагляду та у виконанні робіт, пов'язаних з
обслуговуванням об'єктів електроенергетики; порушення правил охорони
електричних мереж; порушення правил користування енергією; насильницькі дії,
які перешкоджають оперативному персоналу та посадовим особам об'єктів
електроенергетики виконувати свої службові обов'язки; незабезпечення енергією
споживачів, що не допускають порушень своїх обов'язків перед
енергопостачальниками. Національна комісія регулювання електроенергетики
України, державні інспектори з експлуатації електричних станцій і мереж,
державні інспектори з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної
та теплової енергії на підставі акта перевірки, оформленого в установленому
порядку, за наявності порушень, передбачених цією статтею, видають у межах
своєї компетенції суб'єктам господарської діяльності постанови про накладення
штрафів за встановленою формою. Оскарження дій щодо накладення штрафів
провадиться у судовому порядку. Суми стягнених штрафів зараховуються до
Державного бюджету України

Доказів  притягнення
відповідача  до  адміністративної  або кримінальної відповідальності   за відповідні  правопорушення  суду
не  надано.

Вимог  про
стягнення   шкоди, що  заподіяна
внаслідок  вчинення  відповідачем правопорушення, що
передбачено  вищевказаними  нормами
закону, позивачем не заявлено.

Отже
висновок суду першої інстанції про відмову в задволенні позовних вимог є
вірним.

Разом
з тим, судова колегія вважає помилковими твердження  в рішення суду першої інстанції щодо
невизначення  комісією відповідача в
рішенні від 08.02.07р.  вартості  недоврахованої  електричної
енергії, а також відсутність в акті від
26.01.07р. №032280 посилання на конкретні  пункти Правил, що  порушені
відповідачем, оскільки  визначення
спірної суми в  розмірі 13 292,46.грн, що
вказано у відповідному  протоколі від
08.02.07р. за № 7/13 (а.с. 9) відповідає правовій природі спірної суми.
Загальноправове поняття «збитки»визначено не Правилами користування електричної
енергії, а нормами закону, зокрема ст. 22 ЦК України, що охоплює
визначення   «недоврахованої  електричної
енергії»- як обсягу електричної енергії, використаний  споживачем або  переданий
транзитом, але  не  врахований
розрахунковими засобами  обліку
або  врахований  неправильно (п.1.2.Правил). Також в
спірному  акті  зазначено про порушення  п. 6.40(та іншіх)Правил, наявність цих
позначок тільки в печатній частині бланку акту не є дефектом форми акту.

Вищезазначені
помилки господарського  суду не  призвели
до  прийняття неправильного  рішення
по  суті  справи, а
отже  законних підстав  до
скасування  рішення  на
підставі  ст.  104 ГПК України  судова
колегія  не  вбачає.

Щодо  позовних
вимог  про  стягнення
з  відповідача  інфляційних та  3% річних то
вони  також  не
підлягають  задоволенню  у
зв»язку  з   відмовою у стягненні  основної
суми   боргу.

З
урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43
Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду
Донецької області від 20.12.2007 року по справі №20/368  є законним та обґрунтованим, ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають
суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та
процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку
суду.

Відповідно
до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по
розгляду апеляційної скарги   відносяться
на  позивача.

Керуючись
ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процессуального кодексу України,
суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства "Донецькобленерго" м.
Горлівка Донецької області в особі
Приазовських електричних мереж м.Маріуполь залишити без задоволення.

Рішення  господарського суду Донецької області від
20.12.2007 року по справі №20/368
залишити без змін.

Головуючий          О.В.
Стойка

Судді:          Г.І.
Діброва

Т.А.
Шевкова

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС