ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2008 р.

№ 37/177-07

господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська

на постанову

від 06.11.07 Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі

№ 37/177-07 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом

Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська

до

ТзОВ "Підприємство Будвироби"

про

стягнення 5000 грн.

за участю представників сторін:

позивача: Капітонова М.С.. Нестеренко О.В., довір. у справі

відповідачів: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2007 (суддя Н. Кеся), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.11.2007 (судді: А. Прокопенко, В. Крутовських, А.Дмитренко), в задоволенні позовних вимог про стягнення 5000 грн. (вартість державного майна, яким неправомірно розпорядився відповідач) відмовлено з тих підстав, що позивачем не доведено, що відповідач є відповідальною особою за збереження спірного майна.

Лівобережна МДПІ м. Дніпропетровська (позивач) в касаційній скарзі просить скасувати прийняті у справі судові акти, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Скаржник вважає, що в порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суди не прийняли до уваги факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Зокрема наступні: керівник відповідача знав про опис майна як безхазяйного; відповідач є підприємством, якому надано право реалізації безхазяйного майна; відповідач не перешкоджав неустановленим особам забрати спірне майно, яке було передане на відповідальне зберігання Юрескулу С.М., який на той час займав посаду начальника дільниці ТОВ "Підприємства Будвироби" про що зазначено у акті № 8.Встановленим фактам та доказам надана неправильна юридична оцінка, не застосовані положення ч.1 ст. 1166 та ч.1 ст. 1172 ЦК України щодо відшкодування завданої державі шкоди, що призвело до прийняття судового рішення, яке не відповідає діючому законодавству, що регулює спірні правовідносини.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Лівобережною міжрайонною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська 31.0.2003року за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Винокурова, 2-а, виявлено майно, власник якого був невідомий, а саме: автобус ЛАЗ 697Н, 1977 року випуску, державний номер 05-11 ЯАА, двигун № 1067.

За фактом знахідки транспортного засобу, позивачем складено акт №8 від 31.10.2003р опису і попередньої оцінки майна, прийнятого на облік до прийняття рішення про визнання майна безхазяйним.

Відповідальним за збереження вказаного в акті опису майна визначено начальника дільниці ТОВ "Будвироби" -Юрескула Станіслава Михайловича (паспорт серії АК № 965833, виданий 21.06.2000 року Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області), про що зроблено запис у акті та підписано Юрескулом С.М.

Для отримання інформації щодо належності вказаного транспортного засобу Лівобережною МДПІ 06.02.2004 року направлено запит до ДАІ УМВС України, у відповідь на який УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області листом № 14/1393 від 26.02.2004 року повідомив, що станом на 25.02.2004 року автобус ЛАЗ 697Н 1977 року випуску, державний номер 05-11 ЯАА, двигун № 1067 зареєстровано за товариством з обмеженою відповідальністю „ЗАКО ЛТД" (м. Дніпропетровськ, вул. Столєтова, 9). Також Лівобережною МДПІ м. Дніпропетровська з'ясовано, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2001 року по справі А5/1165 скасовано державну реєстрацію ТОВ „ЗАКО ЛТД".

При проведенні інвентаризації по вул. Винокурова, 2-а м.Дніпропетровська майна, прийнятого на облік до рішення відповідного органу про визнання майна безхазяйним, встановлено відсутність автобусу ЛАЗ 697Н 1977 року випуску, державний номер 05-11 ЯАА, двигун № 1067, про що складений акт від 07.06.2006року. Під час інвентаризації директор ТОВ „Підприємство Будвироби" Федько О.Г. пояснив, що відповідальний за зберігання цього майна Юрескул С.М. помер. В період роботи на підприємстві він не уповноважувався підписувати від імені підприємства документи. Спірне майно, згідно з поясненнями Федько О.М., тривалий час залишалося на території підприємства і перешкоджало виробничому процесу. В серпні 2005року Федько О.М. запропонував позивачу забрати зазначений транспортний засіб, відповіді він не отримав, після чого дав вказівку про переміщення автобусу за територію підприємства. В подальшому невідомі йому особи забрали автобус, чому Федько О.М. не перешкоджав. В ході судового розгляду позивач підтвердив, що директор підприємства звертався до МДПІ і просив забрати автобус.

Листом від 03.07.2006 року № 14294/10/24-1 Лівобережна МДПІ м. Дніпропетровська звернулася з вимогами до відповідача відшкодувати вартість майна у розмірі 5000 грн. Дана вимога залишилась без відповіді.

На час виявлення майна, власник якого був невідомий (акт від 31.10.2003), безхазяйне майно надходило у власність держави за рішенням місцевого виконкому по заяві фінансового органу. До надання заяви майно на протязі року повинно було обліковуватися у фінансовому органу, тобто до 31.10.2004.

До виникших спірних правовідносин суди правильно застосували Інструкцію Міністерства фінансів України від 17.12.1997, якою передбачений порядок виявлення та обліку безхазяйного майна; Порядок обліку, збереження, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1340 від 25.08.1998, дія якого поширюється на перелік майна, встановлений цим Порядком (і в тому числі на майно, відповідно до законодавства визнане безхазяйним).

З 1.01.2004 відповідно ст. 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Набуття права власності на безхазяйні рухомі речі відбувається за набувальною давністю, крім випадків, встановлених ст. 336, 338, 341 і 343 ЦК України. Зокрема, в ст. 338 ЦК України зазначено, що знайдені транспортні засоби передаються на зберігання міліції, про що робиться оголошення в друкованих засобах масової інформації. Якщо протягом 6 місяців від дня опублікування цього оголошення не будуть виявлені особи, що мають права на транспортний засіб, міліція має право продати його, а суму виторгу внести на спеціальний рахунок у банку. Якщо протягом 3-х років колишній власник транспортного засобу не вимагатиме передачі йому суми виторгу, ця сума переходить у власність територіальної громади, на території якої було знайдено транспортний засіб.

Доводи скаржника про неправильну юридичну оцінку встановлених фактів та обставин справи, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначені скаржником факти та обставини судами досліджувалися і їм надана належна юридичні оцінка. З огляду на обставини справи, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про відсутність вини ТОВ "Підприємство Будматеріали" у незбереженні майна, яке не було у встановленому порядку визнано безхазяйним, та не було у встановленому порядку передано на збереження товариству.

За таких обставин суди обгрунтовано не застосували ст. 1166 ЦК України. Позивачем не надані докази, що у встановленому судовому порядку винним у незбереженні майна визнаний Юрескул С.М., тому ст. 1172 ЦК України також не повинна була застосовуватися.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що справа розглянута відповідно встановленим обставинам з правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Підстави для скасування прийнятих у справі судових актів відсутні.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.11.2007 у справі № 37/177-07 –без змін.

Головуючий В. Овечкін

Судді: Є.Чернов

В.Цвігун