ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2008 р.

№ 19/190

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

Національного університету харчових технологій

на постанову

від 04.02.08 Київського апеляційного господарського суду

у справі

№19/190 господарського суду Полтавської області

за позовом

Національного університету харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу "Полтавський технікум харчових технологій"

до

Виконавчого комітету Полтавської міської ради

3-ті особи без самостійних вимог:

1.Колективне підприємство Полтавське БТІ "Інвентаризатор"

2.Міністерство освіти та науки України

про

визнання права оперативного управління, володіння та користування

У справі взяли участь представники сторін:

від позивача: Негода О.А.. довір. від 24.12.07 №01-579

від відповідача: не з'явились

3-ої особи: не з'явились

1.Колективне підприємство Полтавське БТІ "Інвентаризатор": не з'явились

2.Міністерство освіти та науки України : Негода О.А.. довір. від 24.12.07 №01-579

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 16.10.2007 (суддя Т. Безрук), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 04.02.2008 (судді: В. Шевченко, Т. Ільєнок, С. Мельник), в задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права оперативного управління, володіння та користування блоками № 3 та № 4 та всіма вбудовано-прибудованими приміщеннями блоку обслуговування в приміщенні гуртожитку за адресою м. Полтава, вул. Шевченка, 96 –відмовлено. Судові акти мотивовані тим, що позивач не надав доказів закріплення за ним спірного майна власником на праві оперативного управління. Також не надано доказів про наявність спору між сторонами по даним відносинам.

Позивач в касаційній скарзі просить скасувати прийняті у справі судові акти та позов задовольнити. Скаржник вважає, що судові інстанції необ’єктивно оцінили матеріали справи. Довідкою від 20.09.2007 № 11/67-679 Міністерства освіти та науки України підтвердило, що Полтавський технікум харчових технологій Національного університету харчових технологій є державним навчальним закладом і має в оперативному управлінні (на балансі) об’єкти, які є державною власністю й передані у повне господарське відання технікуму, зокрема й гуртожиток № 1 за адресою м. Полтава, вул. Шеченка, 96. За таких обставин позивач вважає безпідставним непідтвердження права власності на спірне майно за Міністерством освіти і науки України та права оперативного управління за позивачем.

Судові акти винесені з неправильним застосуванням ст. ст. 15, 16, 392 ЦК України; ст. ст. 20, 137 ГК України; Постанови КМУ № 311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць".

На думку позивача право власності на нерухомість підтверджується не тільки документами, вказаними в додатку № 1 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно. Вважає, що законодавством не обмежується перелік доказів, які є підставою для визнання права власності, виключно правовстановлюючими документами, вказаними у додатку № 1 до Тимчасового положення.

Суд дійшов неправильних висновків, що відповідач не є належним відповідачем у справі.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Розпорядженням виконавчого комітету Полтавської міської ради „Про розподіл місць в гуртожитку по вул. Шевченка,96" №266р від 25.06.1986р. в зв'язку з введенням в експлуатацію гуртожитку по вул. Шевченка,96 в м.Полтава, будівництво якого здійснювалася за рахунок лімітів місцевих рад. були розподілені місця у зазначеному гуртожитку, в тому числі 320 місць виділено технікуму м'ясної промисловості з передачею йому на баланс житлових блоків №3 та №4 та всіх вбудовано-прибудованих приміщень блоку обслуговування (а.с.8).

Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України №910 від 02.12.2004р. та наказу Національного університету харчових технологій №687-к від 27.12.2004р. в 2005 році Полтавський технікум харчових технологій було реорганізовано шляхом приєднання на правах філії до Національного університету харчових технологій. Позивач є правонаступником прав і обов'язків Полтавського технікуму харчових технологій (а.с.88-93).

Згідно з актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об'єкта, затвердженого рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради №344 від 01.06.1986р., замовником будівництва гуртожитку з блоком обслуговування по вул. Шевченка. 96. в м. Полтаві є не позивач або Полтавський технікум харчових технологій, а Управління капітального будівництва Полтавського облвиконкому (а.с .43-50).

Листом №352 від 07.02.2007р. КП Полтавське БТІ „Інвентаризатор", керуючись Тимчасовим положенням "Про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", відмовило позивачу в оформленні права власності, оскільки ним не подані передбачені законодавством правовстановлюючі документи (а.с.16).

В подальшому позивач змінив позов та просив визнати за ним право оперативного управління, володіння та користування спірним майном (а.с.68-69). Наведену вимогу він обґрунтовував посиланням на ті ж самі документи, а також те, що гуртожиток перебуває на балансі Полтавського технікуму харчових технологій і утримується за рахунок коштів, які виділялися з бюджету.

З листа КП Полтавське БТІ "Інвентаризатор" №352 від 07.02.2007р. (а.с.16) вбачається, що спірний об'єкт нерухомого майна не зареєстрований на праві власності ні за позивачем, ні за Міністерством освіти і науки України. У вказаних осіб відсутні передбачені Тимчасовим положенням правовстановлюючі документи на підтвердження прав на спірний об’єкт.

Позивач не підтвердив факт реєстрації у встановленому порядку права власності на спірний об'єкт ні за Національним університетом харчових технологій, ні за Міністерством освіти і науки України. Останнє повідомило, що спірне майно є державною власністю, яке знаходиться на балансі позивача.

Позивачем не надано жодного доказу того, що взагалі існує окремий об'єкт нерухомого майна з назвою "блоки № 3 та №4 та всі вбудовано-прибудовані приміщення блоку обслуговування", на праві оперативного управління на якому позивач наполягає. Тобто, позов не підлягає задоволенню навіть з огляду на цю обставину.

Виконавчий комітет Полтавської міської ради не є власником спірного майна і не має повноважень вирішувати питання про надання або не надання його позивачу в оперативне управління та користування.

Колегія суддів зазначає, що надавати іншу оцінку матеріалам справи та встановленим обставинам виходить за межі компетенції касаційної інстанції.

З огляду на встановлені судами обставини справи, доводи скаржника про порушення судами ст. 15, 16, 392 ЦК України є безпідставними. Судами правильно вказано, що БТІ проводить реєстрацію об’єктів нерухомості відповідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" № 1952-ІУ від 01.07.2004 та Тимчасовому положенню "Про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції № 4/5 від 03.06.2002 та зареєстрованим в Мінюсті 18.02.2002 за №157/6445. Законом передбачено, що заявлені речові права на нерухоме майно підлягає державній реєстрації за наявності документів, що підтверджують вчинення правочинів щодо таких об’єктів, посвідчених відповідно до закону, або свідчать про наявність інших, передбачених законом підстав.

Тимчасовим положенням врегульований порядок проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно та наведений перелік документів, надання яких необхідно для реєстрації. Орган державної реєстрації прав власності на нерухоме майно тільки реєструє право власності, яке вже до реєстрації підтверджено певними правовстановлюючими документами.

Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 16 ЦК України). Але судом в даному випадку встановлено, що позивач не підтвердив належними документами своє право на спірний об’єкт, а виконком також не є його власником і не оспорює право позивача на оперативне управління майном.

Як вже зазначалося БТІ лише реєструє право власності. Зі змісту п.6.1 Тимчасового положення вбачається, що оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності провадиться місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Правильно вказали суди попередніх інстанції про те, що необхідне рішення власника майна про закріплення майна на праві оперативного управління за позивачем.

З наведеного слідує, що цим органам та БТІ делеговані владні повноваження у сфері суспільних правовідносин, пов’язаних зі здійсненням від імені держави дій щодо оформлення та реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Якщо виконком та БТІ відмовляються від оформлення та реєстрації прав власності, то їх дії повинні оскаржуватися в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що в межах заявлених позовних вимог у даній справі суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права і підстави для скасування прийнятих у справі судових актів відсутні.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Національного інституту харчових технологій залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 04.01.2008 та рішення господарського суду Полтавської області від 16.10.2007 у справі № 19/190 залишити без змін.

Головуючий, суддя            В.Овечкін

Судді:           Є.Чернов

В.Цвігун