СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

23 червня 2008 року

Справа № 2-13/18717-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Латиніна О.А.,

суддів                                                                      Заплава Л.М.,

Прокопанич Г.К.,

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився;

третьої особи: Менжелієва А.В. посвідчення № 2220 від 25.06.2007 року;

розглянувши апеляційну скаргу Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Жукова А.І.) від 26 березня 2008 року у справі №2-21/18717-2006

за позовом Фірми "Вітім" (вул. Кечкеметська, 186-96, м.Сімферополь, 95022)

до Державної виконавчої служби у Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим (бул. Франка, 25, м.Сімферополь, 95034)

3-ті особи:

1. Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим (вул. Мілера, 4, м. Сімферополь, 95013)

2. Сімферопольське міжрайонне бюро реєстрації і технічної інвентаризації (вул. Некрасова, 11, м.Сімферополь, 95000)

про визнання дій державної виконавчої служби протиправними та звільнення майна з під арешту

ВСТАНОВИВ:

Фірма „Вітім” звернулась до господарсько го суду АР Крим з позовом до Державної виконавчої служби у Київському районі м.Сімферополя про зупинення провадження по реалізації майна, розташо ваного за адресою: м. Сімферополь, вул.Ж.Дерюгіної, 1-а; ви знання неправомірними дій по накладенню арешту від 24.04.2001 року на майно - домоволодіння, розта шоване за адресою: м. Сімферополь, вул. Ж.Дерюгіної, 1-а та його реалізації.

Уточнивши позовні вимоги позивач просив суд виключити домоволодіння № 1-а по вул.Ж.Дерюгіної, 1-А у м.Сімферополі з акту опису від 21.03.2001 року та звільнити вказане домоволодіння з під арешту, скасувати постанову Відділу Державної виконавчої служби Київського РУЮ м.Сімферополя від 24.04.2001 року, а також зобов’язати Сімферопольське міжрайонне бюро реєстрації і технічної інвентаризації зареєструвати право власності за фірмою "Вітім" на об`єкт нерухомості загальною площею 591,00 кв.м., розташований за адресою: м.Сімферополь, вул. Ж.Дерюгіної, 1-а на земельній ділянці 0,58 га.

В подальшому, Фірмою „Вітім” було подано заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині зобов`язання Сімферопольського міжрайонне бюро реєстрації і технічної інвентаризації зареєструвати право власності за фірмою "Вітім" на об`єкт нерухомості загальною площею 591,00 кв.м., розташований за адресою: м.Сімферополь, вул. Ж.Дерюгіної, 1-а на земельній ділянці 0,58 га.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Відділом Державної виконавчої служби Київського РУЮ м.Сімферополя, в рамках виконавчого провадження по виконанню наказу Арбітражного суду АР Крим, було накладено арешт на майно підприємства „Еріка”, серед якого виявилось домоволодіння, розта шоване за адресою: м.Сімферополь, вул. Ж.Дерюгіної, 1–а. Позивач вважає, що накладення арешту на вказане домоволодіння є безпідставним оскільки право власності на нього перейшло до Фірми „Вітім” на підставі договору купівлі-продажу від 06.07.2000 року.

Рішенням господарського суду АР Крим від 26.03.2008 року у справі № 2-13/18717-2006 позов Фірми "Вітім" задоволено частково. Суд виключив з домоволодіння № 1-а по вул. Ж.Дерюгіної в м.Сімферополі з акту опису і арешту майна від 21.03.2001 року, складеного Відділом Державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції м.Сімферополя, звільнив вказане домоволодіння з під арешту, а також скасував постанову Відділу Державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції м.Сімферополя від 24.04.2001 року. В частині зобов`язання Сімферопольського міжрайонного бюро реєстрації і технічної інвентаризації зареєструвати право власності за фірмою "Вітім" на об`єкт нерухомості загальною площею 591,00 кв.м., розташований за адресою: м.Сімферополь, вул. Ж.Дерюгіної, 1-а на земельній ділянці 0,58 га позов залишено без розгляду.

Не погодившись з рішенням господарського суду АР Крим, Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову Фірми "Вітім" відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судовими рішеннями договір купівлі-продажу від 06.07.2000 року було визнано неукладеним, у зв’язку з чим, на думку апелянта, право власності на спірне домоволодіння позивач не набував та подальше здійснення опису й арешту такого домоволодіння є правомірним.

Представники сторін у судове засідання не з`явились, причину неявки не повідомили, хоча про час та місце слухання справи сповіщались належним чином ухвалами від 20.05. та 28.05.2008 року. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило. За таких обставин, судова колегія визнала можливим розглянути справу за відсутності представників сторін у даній справі.

З причини зайнятості в іншому судовому засіданні судді Видашенко Т.С. та закінченням повноважень судді Дугаренко О.В., на підставі розпорядження заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду, у складі судової колегії були здійснені заміни на суддів Заплава Л.М. та Прокопанич Г.К.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представник третьої особи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції виходячи з наступного.

31.03.2000 року Фірмою “Вітім” було пред'явлено підприємству “Еріка” до погашення простий вексель № 51 номінальною вартістю 580000,00 грн., який тією ж датою прийнятий підприємством “Еріка” за актом прийому-передачі.

В рахунок погашення заборгованості за зазначеним векселем підприємство “Еріка” передало Фірмі „Вітім” певне майно, зокрема, за договором купівлі-продажу від 06.07.2000 року, укладеним підприємством “Еріка” та фірмою “Вітім”, відповідно до умов якого, підприємство “Еріка” (продавець) передає у власність Фірми “Вітім” (покупець) домоволодіння загальною площею 591 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Сімферополь, вул. Ж. Дерюгіної, 1-а, а Фірма “Вітім”, в свою чергу, зобов’язана прийняти зазначене домоволодіння та сплатити його вартість згідно з умовами, які визначені цим договором, та здійснити реєстрацію приміщення в БТІ. Характеристика й оцінка домоволодіння видається БТІ і є додатком до дійсного договору.

Покупець, згідно з пунктами 2.1, 2.2 договору, зобов'язався сплатити 275402,40 грн. за придбаний об'єкт у зв'язку з переходом до нього права власності. Розрахунки за придбаний об'єкт здійснюються покупцем одноразово простим векселем у відповідності з Законом України “Про прості та переказні векселі”. Передача векселя супроводжується підписанням акту прийому-передачі.

Передача спірного майна підтверджувалась актом прийому-передачі нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Сімферополь, вул. Ж. Дерюгіної, 1-а, засвідченим приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Яценко Л.І. від 13.07.2000 р. і зареєстрованим в реєстрі за № 5578.

З матеріалів справи вбачається, що Фірма „Вітім” звернулась до Київського районного суду м. Сімферополя з позовом до ВДВС Київського РУЮ м. Сімферополя, підприємства „Еріка” та Управ ління державної служби охорони при ГУ МВС в АР Крим про визнання дійсною уго ди з купівлі-продажу домоволодіння № 1-а по вул.Ж.Дерюгіної в м.Сімферополі, укладеної 13.07.2000 року між підприємством „Еріка” та Фірмою „Вітім”.

Так, рішенням Київського районного суду м. Сімферополя від 10.12.2001 року у справі № 2-3578-2001 позовні вимоги Фірми „Ві тім” до ВДВС Київського РУЮ м.Сімферополя, підприємства „Еріка” та Управ ління державної служби охорони при ГУ МВС в АР Крим було задоволено та визнано дійсною уго ду з купівлі-продажу домоволодіння № 1-а по вул.Ж.Дерюгіної в м.Сімферополі, укладеної 06.07.2000 року між підприємством „Еріка” та Фірмою „Вітім” (а.с.10-12).

Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 06.03.2002 року апеляційну скаргу Управління державної служби охорони при ГУ МВС в АР Крим було задоволено, рішення Київського районного суду м. Сімферополя від 10.12.2001 року у справі № 2-3578-2001 було скасовано, у задоволенні позовних вимог Фірми „Вітім” відмовлено.

З матеріалів справи також вбачається, що Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в АР Крим зверталось до господарського суду АР Крим з позовом до підприємства „Еріка”, Фірми „Вітім” з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння № 1-а по вул.Ж.Дерюгіної в м.Сімферополі, укладеного 06.07.2000 року між підприємством „Еріка” та Фірмою „Вітім”. Так, рішенням господарського суду АР Крим від 06-11.07.2001 року у справі № 2-9/4687-2000 договір купівлі-продажу домоволодіння № 1-а по вул.Ж. Дерюгіної в м.Сімферополі, укладений 06.07.2000 року між підприємством „Еріка” та Фірмою „Вітім” визнано неукладеним, провадження у справі про визнання спірного договору купівлі-продажу недійсним припинено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.09.2001 року рішення господарського суду АР Крим від 06-11.07.2001 року у справі № 2-9/4687-2000 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України 28.01.2003 року було задоволено касаційну скаргу підприємства „Еріка”, рішення господарського суду АР Крим від 06-11.07.2001 року у справі № 2-9/4687-2000 та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.09.2001 року було скасовано, а також прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову Управління державної служби охорони при ГУ МВС в АР Крим до підприємства „Еріка” та Фірми „Вітім” про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06.07.2000 року відмовлено (а.с.15-16).

Судовою колегією встановлено, що Фірма „Вітім” звернулась до Апеляційного суду АР Крим із заявою про перегляд ухвали Апеляційного суду АР Крим від 06.03.2002 року за нововиявленими обста винами, проте ухвалою від 01.07.2003 року у задоволенні заяви було відмовлено.

30.09.2005          року Верховним Судом України було скасовано ухвалу Апеляційного суду АР Крим від 01.07.2003 року, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

17.05.2005          року Апеляційним судом АР Крим провадження у справі № 2-3578 за позовом Фірми „Вітім” до ВДВС Київського РУЮ м. Сімферополя, підприємства „Еріка”, з участю третьої особи - Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в АР Крим про виключення майна з під арешту і визнання права влас ності на майно було припинено у зв'язку з непідвідомчістю даної категорії справи судам загальної юрисдикції.

Судовою колегією встановлено, що у 2006 року мало місце звернення Фірми “Вітім” до господарського суду АР Крим з позовом до підприємства “Еріка” та Сімферопольського МБРТІ про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, укладеного 06.07.2000 року між підприємством “Еріка” та фірмою “Вітім”, а також визнання за ним права власності на об'єкт нерухомості загальною площею 591 кв.м., розташований за адресою: м. Сімферополь, вул.Ж.Дерюгіної, 1-а, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,58 га, а саме: дві основні кам’яні будівлі, зазначені на плані під літерами “В”, “Н”, склад “Ж”, прохідна “Д”, уборна “Т”, всього на суму 275402,40 грн. Фірма „Вітім” також просила зобов'язати Сімферопольське МБРТІ зареєструвати за ним право власності на зазначений об'єкт нерухомості.

Так, 05.12.2006 року господарським судом АР Крим у справі № 2-20/18394-2006 було винесено рішення, яким позові вимоги Фірми „Вітім” було задоволено у повному обсязі (а.с.74).

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.04.2007 року рішення господарського суду АР Крим від 05.12.2006 року у справі № 2-20/18394-2006 було скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Фірми „Вітім” про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності відмовлено (а.с.75-79).

Проте, судова колегія вважає, що під час скасування Севастопольським апеляційним господарським судом рішення у справі № 2-20/18394-2006 та вирішення спору по суті, було встановлено певні обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення даного спору.

Відповідно до частини 2 статті 47 Цивільного кодексу УРСР, якщо однією із сторін повністю або частково виконало угоду, яка вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право за вимогою сторони, яка виконана угода, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Однак, в рамках справи № 2-20/18394-2006 було встановлено відсутність жодного доказу факту ухилення з боку підприємства “Еріка” від нотаріального оформлення спірного договору.

При цьому, в частині позовних вимог про визнання права власності, судом апеляційної інстанції у справі № 2-20/18394-2006 було звернено увагу на норми статей 16, 392 Цивільного кодексу України, а також на статтю 21 чинного на момент існування спірних правовідносин Закону України „Про власність”, в якій зазначено, що право власності виникає на підставі цивільно-правових угод.

Було встановлено, що факт передачі майна підтверджуються актом прийому-передачі нежитлових приміщень від 13.07.2000 року, на підставі якого підприємство „Еріка” передало, а Фірма „Вітім” прийняло майно відповідно до договору купівлі-продажу від 06.07.2000 року. Також, договір купівлі-продажу сторонами не розірваний та недійсним в установленому порядку не визнаний.

Таким чином, право власності у позивача на спірне майно за договором купівлі-продажу виникло з 13.07.2000 року і він в силу статті 145 Цивільного кодексу України є добросовісним набувачем спірного майна.

При цьому, у задоволенні позовних вимог про визнання права власності було відмовлено з тих підстав, що позивачем не надано доказів підтверджуючих оспорювання або невизнання його права власності.

Частиною 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

У даному випадку постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.04.2007 року у справі № 2-20/18394-2006 набрала законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку не оскаржувалась, у зв’язку з чим, встановлені в ній обставини набуття Фірмою „Вітім” права власності на спірне майно за договором купівлі-продажу виникло з 13.07.2000 року та те, що Фірма „Вітім” являється в силу статті 145 Цивільного кодексу України добросовісним набувачем, являються фактами, які додаткового доведення не потребують.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку про те, що позовні вимоги Фірми „Вітім” про виключення домоволодіння № 1-а по вул. Ж.Дерюгіної в м.Сімферополі з акту опису і арешту майна від 21.03.2001 року, складеного ВДВС Київського районного управління юстиції м.Сімферополя, звільнення вказаного домоволодіння з під арешту, а також скасування постанови ВДВС Київського районного управління юстиції м.Сімферополя від 24.04.2001 року є обґрунтованими, оскільки таке майно підприємству „Еріка” не належить, у зв’язку з чим, правові підстави для його опису й арешту відсутні. Тому, судова колегія вважає оскаржуване рішення господарського суду АР Крим в частині задоволення позовних вимог вірним.

Однак, надаючи правову оцінку позовним вимогам про зобов'язання Сімферопольського МБРТІ зареєструвати право власності за фірмою "Вітім" на об`єкт нерухомості загальною площею 591,00 кв.м., розташований за адресою: м.Сімферополь, вул. Ж.Дерюгіної, 1-а на земельній ділянці 0,58 га, а також залишенню господарським судом АР Крим таких позовних вимог без розгляду, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Питання залишення позову без розгляду регулюються статтею 81 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до вказаної статті, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо:

1) позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано;

2) у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав;

4) позивач не звертався до установи банку за одержанням з відповідача заборгованості, коли вона відповідно до законодавства мала бути одержана через банк;

5) позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору;

6) громадянин відмовився від позову, який було подано у його інтересах прокурором.

Однак, у даному випадку були відсутні жодні з перелічених обставин та, як наслідок, підстави для залишення позову без розгляду.

Тому, судова колегія не приймає до уваги заяву фірми „Вітім” про залишення без розгляду позовних вимог в частині зобов'язання Сімферопольського міжрайонного бюро реєстрації і технічної інвентаризації зареєструвати право власності, та вважає за необхідне надати заявленим вимогам в цій частині правову оцінку.

Так, в силу пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому, згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єктом владних повноважень є, зокрема, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, систему органів державної реєстрації прав складають центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, створена при ньому державна госпрозрахункова юридична особа з консолідованим балансом (центр державного земельного кадастру) та її відділення на місцях, які є місцевими органами державної реєстрації прав. Отже, як випливає з приписів даної правової норми, місцеві органи державної реєстрації прав є органами виконавчої влади, які забезпечують реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав.

Реєстрація прав власності, згідно з пунктом 1.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003 року № 615, здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації.

Таким чином, особа, якій заявлені відповідні вимоги –Сімферопольське міжрайонне бюро реєстрації і технічної інвентаризації, є підприємством, якому законом надані відповідні повноваження щодо обліку та реєстрації об’єктів нерухомого майна.

Оскільки позивач звернувся до суду з вимогою про зобов'язання зареєструвати право власності, то предметом даного позову є вимога щодо вчинення дій суб'єктом владних повноважень. Проте, дану частина позову підлягає розгляду не за правилами господарського судочинства, а за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Наведена правова позиція підтверджується судовою практикою, висловленою у постановах Вищого господарського суду України від 14.02.2007 року у справі № 2-26/4689.1-2006, від 25.09.2007 року у справі № 45/24пн та Верховного Суду України від 06.06.2006 року у справі № 06/246.

Пунктом 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Таким чином, провадження у справі № 2-13/18717-2006 в частині зобов'язання Сімферопольського МБРТІ зареєструвати право власності підлягає припиненню.

Керуючись статтями 80 п.1, 101, 103 п. 4, 104 ч.1 п.4, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 26 березня 2008 року у справі №2-21/18717-2006 змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

„Позов Фірми "Вітім" задовольнити частково.

Виключити домоволодіння № 1-а по вул. Ж.Дерюгіної в м.Сімферополі з акту опису і арешту майна від 21.03.2001 року, складеного Відділом державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції м.Сімферополя.

Скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції м.Сімферополя від 24.04.2001 року.

Звільнити домоволодіння № 1-а по вул. Ж.Дерюгіної в м.Сімферополі з під арешту, накладеного Відділом державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції м.Сімферополя.

Провадження у справі в частині зобов`язання Сімферопольського міжрайонного бюро реєстрації і технічної інвентаризації зареєструвати право власності за фірмою „Вітім” на об`єкт нерухомості загальною площею 591,00 кв.м., розташований за адресою: м.Сімферополь, вул. Ж.Дерюгіної, 1-а на земельній ділянці 0,58 га припинити”.

Головуючий суддя                                                  О.А.Латинін

Судді                                                                                Л.М. Заплава

Г.К. Прокопанич