ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2008 р.

№ 6-25/93-07-2171

Доповідач –суддя Мележик Н.І.

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Подоляк О.А.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу           Акціонерно-комерційного банку

соціального розвитку "Укрсоцбанк"

в особі Одеської обласної філії АКБ "Укрсоцбанк"

на постанову           Одеського апеляційного господарського суду від 30.10.2007 року

у справі                                                  № 6-25/93-07-2171

господарського суду                              Одеської області

за позовом           Державного підприємства "Чорноморсько-Азовське виробниче-експлуатаційне управління морських шляхів"

до          Акціонерно-комерційного банку

соціального розвитку "Укрсоцбанк"

в особі Одеської обласної філії АКБ "Укрсоцбанк"

за участю третьої особи, яка не

заявляє самостійних вимог на

предмет спору на стороні

позивача          Міністерства транспорту та зв"язку України

про          визнання договорів застави майна недійсними

за участю представників:

позивача –          Івашкової Н.Є.

відповідача -                                         Шелягової О.А., Кисельова М.Є.

третьої особи -                                         Кошель І.В.

ВСТАНОВИВ:

В березні 2007 року Державне підприємство "Чорноморсько-Азовське виробниче-експлуатаційне управління морських шляхів" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" в особі Одеської обласної філії АКБ "Укрсоцбанк" про визнання недійсними договорів застави судна "Чорне море", судна "Азовське море" та судна "Херсонес" від 25.07.2003 року.

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.07.2007 року (судді: Демешин О.А., Базарев Б.О., Гуляк Г.І.) в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.10.2007 року (судді: Єрмілов Г.А., Воронюк О.Л., Лашин В.В.) рішення місцевого господарського суду скасовано; позов задоволено; визнано недійсним договір застави майна (морської іпотеки) від 25.07.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В., зареєстрований в реєстрі №5683, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та Чорноморсько-Азовським виробничо-експлуатаційним управлінням морських шляхів стосовно застави судна "Херсонес"; визнано недійсним договір застави майна (морської іпотеки) від 25.07.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В., зареєстрований в реєстрі №5684, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та Чорноморсько-Азовським виробничо-експлуатаційним управлінням морських шляхів стосовно застави судна "Азовське море"; визнано недійсним договір застави майна (морської іпотеки) від 25.07.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рибак С.О., зареєстрований в реєстрі №142, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та Чорноморсько-Азовським виробничо-експлуатаційним управлінням морських шляхів стосовно застави судна "Чорне море".

Не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції, Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судом апеляційної інстанцій неправильно застосовані норми матеріального та порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового акту.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України "Про судове рішення" від 29.12.76 №11 із змінами, внесеними постановами Пленуму від 24.04.81 № 4, від 25.12.92 № 13, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи з загальних засад і змісту законодавства України.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, а також оцінку всіх доказів. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати. Мотивувальна частина рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права і обов'язки сторін у спірних правовідносинах.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Резолютивна частина рішення повинна містити чіткі та безумовні висновки, що ґрунтуються на аналізі та оцінці фактичних обставин викладених у його мотивувальній частині, та відповідати застосованим до спірних відносин нормам права.

Згідно п.2 ч.1 ст.103, ч.1 ст.104, ч.2 ст.105 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення місцевого господарського суду повністю або частково і прийняти нове рішення. Підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є і неповне з’ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Апеляційний господарський суд у разі скасування або зміни рішення місцевого господарського суду, у постанові повинен зазначити доводи, за якими апеляційна інстанція не погодилась з висновками суду першої інстанції.

Разом з тим, оскаржувана постанова апеляційного господарського суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Так, судом апеляційної інстанції зроблено висновок про те, що погодження умов договорів застави та надання дозволів на їх укладання між АКБСР "Укрсоцбанк" в особі Одеської філії та ДП "Чоразморшлях", в розумінні ст.11 Закону України "Про заставу", Міністерством транспорту України не надавалось.

Крім цього, враховуючи, що позивача згідно Закону України "Про перелік об’єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 07.07.1999року віднесено до цього переліку, апеляційний господарський суд задовольнив позовні вимоги ДП "Чоразморшлях", оскільки вищезазначені судна не можуть виступати предметом застави.

Однак, такий висновок суду апеляційної інстанції є помилковим виходячи з наступного.

Як встановлено господарськими судами, 18.06.03р. укладено договір між АКБСР "Укрсоцбанк" /Кредитор/, в особі керуючого Одеської обласної філії АБ "Укрсоцбанк" Маслова Ю.К., та Чорноморсько-Азовським виробничо-експлуатаційним Управлінням морських шляхів /Позичальник/, в особі в.о. начальника управління Бикова О.І., про надання відновлювальної кредитної лінії №2003/172, за умовами якого банк зобов’язався надати Позичальнику у тимчасове користування кредит в межах загального ліміту заборгованості до 1 500 000,00 дол.США з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредит до 17.12.04р. Додатковими угодами №1 від 18.06.03р. та № 1 від 13.11.03р. сторони збільшили розмір загального ліміту заборгованості до 1 820 000,00 дол.США.

В забезпечення виконання зобов’язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №2003/172 від 18.06.03р. Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" (Іпотечний Заставодержатель) в особі керуючого Одеської обласної філії АБ "Укрсоцбанк" Маслова Ю.К., який діяв на підставі Положення про Одеську обласну філію АКБ "Укрсоцбанк", довіреності №3150 від 15.05.03р. та Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів (Іпотечний Заставодавець" в особі начальника управління Валькова О.О., який діяв на підставі Статуту підприємства, уклали ідентичні за своїм змістом договори застави майна (морської іпотеки): від 25.07.03р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В., зареєстрований в реєстрі №5683, стосовно застави судна "Херсонес"; від 25.07.03., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В., зареєстрований в реєстрі №5684, стосовно застави судна "Азовське море"; від 25.07.03., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рибак С.О., зареєстрований в реєстрі №142, стосовно застави судна "Чорне море".

Пунктом 1.2 договорів застави визначена загальна заставна вартість предмету застави: для судна "Херсонес" –7940659,41грн., для судна "Азовське море" –5256441,97грн., для судна "Чорне море" –4638104,93грн.

Згідно свідоцтва про право власності на судна, виданого капітаном Одеського морського торгівельного порту, предмет застави належить Іпотечному Заставодавцю на праві повного господарського відання.

Відповідно до наказу Міністерства транспорту України від 25.03.03р. №234 Іпотечний Заставодавець зобов’язаний протягом десяти календарних днів від дати укладання цього договору отримати погодження Міністерства транспорту України (п.2.1.12 договорів застави).

Також листами Міністерства транспорту України від 01.10.03р. №6/16-2-04-25844 за підписами заступника Міністра транспорту Дунаєва Л.Ф. погоджено умови договорів застави та дозволено передачу вищевказаних суден на умовах договорів застави в порядку виконання договору відновлювальної кредитної лінії №2003/172 від 18.06.03р.

Ст.1 Закону України "Про перелік об’єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 07.07.1999року №847-14 затверджено перелік об’єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

Згідно ст.1 Закону України "Про приватизацію державного майна" від 4 березня 1992 року, приватизація державного майна –це відчуження майна, що перебуває у державній власності, і майна, що належить Автономній Республіці Крим, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів на структурну перебудову економіки України.

Проте, як вірно зазначено місцевим господарським судом, ч.1 ст.1 Закону України "Про заставу" визначено, що застава –це спосіб забезпечення зобов’язань; застава не є приватизацією майна в розумінні наведених актів законодавства, які не можуть бути застосовані до даних правовідносин.

Відтак, на цих підставах спірні договори застави не можуть бути визнаними недійсними.

Відповідно до установчих документів ДП "Чоразморшлях", позивач є державним підприємством, майно якого є державною власністю і належить йому на праві господарського відання, яке здійснюється підприємством у вигляді володіння, користування та розпорядження зазначеним майном за погодженням з органом управління, шляхом вчинення щодо нього будь-якої дії, що не суперечить законодавству. Наявність погоджень Міністерства транспорту України від 01.10.03р. №6/16-2-04-25844 свідчить про відповідність договорів застави приписам ч.4 ст.11 Закону України "Про заставу" від 2 жовтня 1992 року, якою передбачено, що державне підприємство, за яким майно закріплено на праві повного господарського відання, самостійно здійснює заставу цього майна, за винятком цілісного майнового комплексу підприємства, його структурних підрозділів, будівель і споруд, застава яких здійснюється з дозволу та на умовах погоджених з органом, уповноваженим управляти відповідним державним майном.

Твердження позивача щодо підписання погоджень Міністерства транспорту України від 01.10.03року № №6/16-2-04-25844 на укладення договорів застави суден Заступником Міністра транспорту України Дунаєвим Л.Ф., до компетенції якого наказом Міністерства транспорту України від24.12.02року №918 "Про розподіл обов’язків Державного секретаря Міністерства транспорту України, його Першого заступника та заступників" не віднесено погодження договорів застави, спростовується змістом відповідного наказу, яким визначено компетенцію Дунаєва Л.Ф., як заступника Державного секретаря Міністерства транспорту України.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції в порядку ст.ст.43,47,43 ГПК України врахував наведене: всебічно, повно і об’єктивно розглянув у судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази та керуючись законом, дійшов вірного висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, прийняв рішення, яке відповідає положенням ст.84 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Відтак, постанова Одеського апеляційного господарського суду від 30.10.2007 року у справі № 6-25/93-07-2171 підлягає скасуванню, а незаконно скасоване рішення господарського суду Одеської області від 06.07.2007 року у даній справі слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" в особі Одеської обласної філії АКБ "Укрсоцбанк" задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.10.2007 року у справі №6-25/93-07-2171 скасувати.

Рішення господарського суду Одеської області від 06.07.2007 року у справі №6-25/93-07-2171 залишити без змін.

Головуючий суддя

Т.П. Козир

Судді

Н.І. Мележик

О.А. Подоляк