ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

25.03.08                                                                                           Справа № 32/75

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді                                         Бонк Т. Б.

суддів                                                   Бойко С. М.

Марко Р. І.

при секретарі судового засідання Гунька О. П.

за участю представників сторін:

від позивача –не з’явився

від відповідача (скаржника) –Мурусич О. Р. –представник

розглянув апеляційну скаргу Дочірнє підприємство Аптечний склад «Біосат»ПП «Біосат», м. Львів б/н від 22.01.2008 р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 18.12.2007 р.

у справі № 32/75

за позовом ТзОВ Аптека «Біокон», м. Київ

до відповідача Дочірнє підприємство Аптечний склад «Біосат»ПП «Біосат», м. Львів

про стягнення в розмірі 4 870, 54 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 18.12.2007 р. у справі № 32/75 частково задоволено позов ТзОВ Аптеки «Біокон», м. Київ, стягнуто з ДП Аптечний склад «Біосат»3 570, 32 грн. інфляційних нарахувань, 102 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в решті позову відмовлено.

У своєму рішенні місцевий господарський суд здійснив перерахунок інфляційних нарахувань, сума яких, за даними Державного комітету статистики України, становить 3 570, 32 грн. Крім цього, рішення мотивоване тим, що віднесення до збитків витрат позивача на правове обслуговування суперечить ст. 22 ЦК України та ст. 222 ГК України, оскільки такі витрати не мають обов’язкового характеру і факт їх наявності та розмір не пов’язані із заборгованістю, яка заявлена позивачем.

У своїй апеляційній скарзі відповідач просить скасувати дане рішення та прийняти нове, яким повністю відмовити у позові, посилаючись на те, що при проведенні перерахунку інфляційних нарахувань судом невірно встановлено суму боргу, оскільки на момент подання позовної заяви (10.10.2007 р.) відповідач сплатив 7 403, 16 грн. заборгованості.

Позивач не забезпечив явки уповноваженого представника у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Розглянувши наявні матеріали справи, доводи та заперечення, наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представника відповідача у судовому засіданні, колегія суддів господарського суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав:

Матеріалами даної справи підтверджено, що рішенням господарського суду Львівської області від 12.04.2007 р. у справі № 4/164-6/10 з ДП Аптечний склад «Біосат»ПП «Біосат»стягнуто на користь ТзОВ Аптеки «Біокон»загальну суму заборгованості у розмірі 87 582, 13 грн., в тому числі 84 007, 49 грн. основного боргу, 108 грн. пені, 426, 56 грн. 3 % річних, 1 500 грн. витрат на захист та відновлення порушеного права, 1 422, 08 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.07.2007 р. дане рішення частково скасоване, відмовлено в частині стягнення 1 500 грн., в решті рішення залишено без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на 05.10.2007 р. вказане рішення господарського суду не виконане, тому позивач вважає, що відповідач повинен сплатити суму інфляційних нарахувань від загальної суми непогашеної заборгованості.

Як вбачається із проведеного позивачем розрахунку інфляційних нарахувань за період з червня 2007 р. по серпень 2007 р., який міститься у матеріалах справи, їх сума становить 4 195, 54 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. А згідно ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Із матеріалів справи, а саме із платіжних доручень № 455 від 27.09.2007 р., № 558 від 02.11.2007 р., № 637 від 21.11.2007 р., вбачається, що станом на 21.11.2007 р. відповідачем повністю погашена заборгованість перед позивачем в сумі 86 082, 13 грн. Дане підтверджується також постановою державного виконавця від 21.11.2007 р. про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанні наказу господарського суду № 4/164-6/10 від 10.08.2007 р.

Згідно ст. 16 ЦК України, захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, обсяг яких визначено ст. 22 цього кодексу, відповідно до якої збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв’язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Відповідно до ст.ст. 526 ЦК України та 193 ГК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 вищезазначеного кодексу, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із розрахунку інфляційних нарахувань вбачається, що з червня по серпень 2007 р. їх сума обрахована виходячи із загального розміру заборгованості 85 974, 13 грн., в тому числі 84 007, 49 грн. основного боргу, 426, 56 грн. 3 % річних та 1 422, 08 грн. судових витрат і державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Апеляційна інстанція погоджується із проведеним судом першої інстанції перерахунком. При цьому, слід зазначити, що інфляційні нарахування нараховуються на суму основного боргу.

За даними Державного комітету статистики України, індекс інфляції у червні 2007 р. становив 102, 2 %, у липні 2007 р. –101, 4 %, у серпні 2007 р. –100, 6 %. Отже, враховуючи наведене, сума інфляційних нарахувань становить 3 570, 32 грн.

Згідно ст. 623 ЦК України та ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб’єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов’язання другою стороною.

Беручи до уваги дані законодавчі норми, суд вважає, що витрати позивача на правове обслуговування в сумі 675 грн. не відносяться до збитків з огляду на те, що такі витрати не мають обов’язкового характеру і факт їх наявності та розмір не знаходяться у необхідному зв’язку із заборгованістю, яка стягується позивачем.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з врахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства України, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 89, 91, 99, 101-105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду Львівської області від 18.12.2007 р. у справі № 32/75 залишити без змін, апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Аптечний склад «Біосат»ПП «Біосат», м. Львів –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                     Бонк Т. Б.

Суддя                     Бойко С. М.

Суддя                     Марко Р. І.