ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"12" травня 2008 р. № 02-03/1141/2

Суддя О.В. Конюх, розглянувши позовні матеріали

за позовом                     Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради (08631, Київська обл., Васильківський район, смт. Глеваха, вул. Вокзальна, 18-а)

до відповідача          Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства»Української академії аграрних наук (08631, Київська обл., Васильківський район, смт. Глеваха, вул. Вокзальна, 11)

про                              стягнення 9259,14 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач –Комунальне житлово-експлуатаційного підприємство Глевахівської селищної ради, смт. Глеваха звернувся до господарського суду Київської області з позовом без номера і дати до Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства»Української академії аграрних наук, смт. Глеваха, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги, пеню та 3% річних в загальній сумі 9259,14 грн., а також віднести на рахунок відповідача відшкодування позивачу судових витрат.

Згідно із пунктом 3 частини першої ст.63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Згідно із частиною другою ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Незасвідчені ксерокопії доданих до позову документів (претензій, накладних, договорів інших) взагалі не можуть бути прийняті судом в якості доказів в розумінні ст. 36 ГПК України. Крім того до позовної заяви не додано документальних доказів, що підтверджують обставини, на які посилається позивач, а саме не додано доказів надання комунальних послуг позивачем відповідачу, не додано доказів часткового розрахунку відповідача за надані послуги. Таким чином суд робить висновок про те, що до позовної заяви не додано доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Крім того, позивачем порушено вимоги пункту 2 ст. 54 ГПК України, яка визначає форму та зміст позовної заяви, а саме не зазначено ідентифікаційні коди сторін.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993р. №7-93 “Про державне мито”, п.13 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005р. №1258 “Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов’язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів”, пунктом 3 частини першої, частиною третьою ст.63, ст.86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради до Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства»Української академії аграрних наук разом з доданими до неї матеріалами (всього на 21 аркуші, в тому числі оригінали: фіскального чеку «Укрпошти»від 30.04.2008р. № 1185, платіжних доручень від 24.04.2008р. № 285, від 23.04.2008р. № 291) повернути заявнику без розгляду.

Державне мито, сплачене за платіжним дорученням від 24.04.2008р. № 285 в сумі 102,00 грн. (сто дві гривні) підлягає поверненню з державного бюджету.

Витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, сплачені платіжним дорученням від 23.04.2008р. № 291 в сумі 118,00 грн. (сто вісімнадцять гривень) підлягають поверненню з державного бюджету.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Суддя           Конюх О.В.