ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

09.07.08                                                                                           Справа № 3/54

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.,

при секретарі Гунька О.,

з участю представників:

від позивача за первісним позовом– з”явився,

від відповідача за первісним позовом – з”явився,

розглянув апеляційну скаргу регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області, м.Чернівці

на рішення господарського суду Чернівецької області від 25.04.2008 року, судова колегія у складі: головуючого судді Чорногуз М.Г., суддів Проскурняк О.Г. та Миронюк С.О., у справі № 3/54

за позовом           регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області, м.Чернівці

до відповідача закритого акціонерного товариства «Трансмост», м.Чернівці

про визнання за державою права власності на об»єкти незавершеного будівництва,

та за зустрічним позовом закритого акціонерного товариства «Трансмост», м.Чернівці

до відповідача регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області, м.Чернівці

про визнання права власності на 87,21% об»єкта незавершеного будівництва,

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Чернівецької області від 25.04.2008 року частково задоволено первісний позов регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області до закритого акціонерного товариства «Трансмост»в частині визнання за державою, в особі Верховної Ради України права власності на 30,3% в об»єкті незавершеного будівництва –27-квартирному житловому будинку за адресою: м.Чернівці, вул. Південно-Кільцева,5-в, - в решті позову відмовлено.

Зустрічний позов закритого акціонерного товариства «Трансмост»до регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області в частині визнання за закритим акціонерним товариством «Трансмост»права власності на 69,7% в об»єкті незавершеного будівництва –27-квартирному житловому будинку за адресою: м.Чернівці, вул.Південно-Кільцева,5-в, - в решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що рішенням суду по справі №3/66 та висновком №342 повторної будівельно-технічної експертизи від 13.03.2008 року, підтверджується саме таке співвідношення виконаних будівельних робіт на спірному об»єкті до передачі його в оренду ЗАТ Трансмост» (30,3%) та після передачі (69,7%).

В апеляційній скарзі позивач (відповідач за зустрічним позовом) просить рішення суду першої інстанції частково скасувати та прийняти нове рішення, яким первісний позов задоволити повністю, а в задоволенні зустрічного - відмовити повністю, в зв”язку з неповним з»ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, апелюючи тим, що договір оренди №45 від 18.06.1993 року спірного об»єкта припинив свою чинність у 1993 році, а тому у ЗАТ «Трансмост»були відсутні будь-які підстави для проведення будівельних робіт на спірному об»єкті. Як на підставу припинення договору оренди скаржник покликається на п.2 ст.29 Закону України «Про оренду майна державних підприємств та організацій»та п.8.5 договору оренди №45 від 18.06.1993 року, якими передбачено припинення договору оренди внаслідок викупу об»єкта оренди, про що між сторонами укладено договір купівлі-продажу 30.12.1993 року. При цьому, скаржник зазначає, що спірний об»єкт незавершеного будівництва –27-квартирний житловий будинок за адресою: м.Чернівці, вул.Південно-Кільцева,5-в не увійшов до предмету договору купівлі-продажу від 30.12.1993 року, що підтверджується і актом оцінки вартості майна ПВФ «Трансмост ЛТД», складеного відповідною комісією для приватизації орендованого майна відповідно до Методики оцінки вартості об»єктів приватизації.

З наведеного скаржник вважає, що виконання ЗАТ «Тронсмост»будівельних робіт, якщо такі і мали місце, проведено без будь-яких правових підстав з порушенням прав власника цього об»єкта, а тому не може бути підставою для визнання права власності на цей об»єкт за ЗАТ «Трансмост».

Скаржник зазначає, що перебування державного майна на балансі господарського товариства не породжує в балансоутримувача права власності на майно, а тому вказаний факт не надає йому права самовільно розпоряджатися державним майном без згоди органу уповноваженого управляти цим майном.

Скаржник покликається на ряд документів в підтвердження факту будівництва фундаменту спірного об»єкта до передачі його в оренду, а саме: локальний кошторис №2-1-2, акт приймання-передачі незавершеного будівництва, робочий проект, журнал авторського нагляду за будівництвом, які також підтверджують вартість проведених будівельних робіт до здачі в оренду на суму 183 тис.грн.

Скаржник не погоджується з посиланням суду на рішення суду по справі №3/66, оскільки вважає, що вказаним рішення не встановлено жодних обставин, які б мали значення для даної справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ЗАТ «Трансмост»просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що договір №45 від 18.06.1993 року в частині оренди спірного об»єкта продовжував діяти, оскільки стосовно цього об»єкта не відбувся викуп, а тому в цій частині на договір оренди не поширюються вимоги п.2 ст.29 Закону України «Про оренду майна державних підприємств та організацій»щодо його припинення у випадку викупу об»єкта оренди.

ЗАТ «Трансмост»вважає, що відповідно до розділу У договору оренди він вправі здійснювати свою господарську діяльність, вносити зміни в склад орендованого майна, проводити реконструкцію, розширення, технічне переозброєння, що збільшує його вартість, а тому його дії по виконанню будівельних робіт на спірному об»єкті при отриманні всіх необхідних дозволів відповідають вимогам діючого законодавства і надають йому підстави для визнання за ним права власності на частину спірного об»єкта, що також підтверджується рішенням суду по справі №3/66 та висновком №342 повторної будівельно-технічної експертизи від 13.03.2008 року.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 18 червня 1993 р. на підставі доповнення до договору оренди майна орендного підприємства від 25.04.1991р., підписаного Фондом державного майна України та Мостовим орендним будівельним управлінням, Закону України "Про оренду майна державних підприємств та організацій" №2269-ХП від 10.04.1992р., між регіональним відділенням ФДМУ по Чернівецькій області, як орендодавцем, і проектно- виробничою фірмою "Трансмост ЛТД", як орендарем, підписано договір оренди №45, згідно якого орендар прийняв в оренду майно, що є державною власністю, в тому числі незавершене капітальне будівництво на 01.01.1993р. вартістю 189,7 тис. крб. по акту приймання-передачі. ( а.с.68-71).

В пункті 2.1 договору оренди, зазначено, що здача майна в оренду не тягне передачі орендарю права власності на це майно. Власником орендованого майна залишається держава. Згідно пунктів 8.1 та 8.5 договору він вважається укладеним з 18.06.1993р. по 18.01.1996р. і як однією з умов припинення його чинності передбачено - викуп об'єкта. Згідно акта приймання-передачі від 18.06.1993р. в числі іншого майна, переданого в оренду, зазначено капітальне будівництво на суму 189,7 тис. крб.

10.12.1993р. відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України "Про приватизацію цілісних майнових комплексів, державних підприємств та їх структурних підрозділів, зданих в оренду" від 20.05.1993р. №57-93, між орендодавцем - регіональним відділенням ФДМУ по Чернівецькій області та орендарем - Чернівецькою ПВФ "Трансмост ЛТД" укладено додаткову угоду до договору оренди №45 від 18.06.2003р., за якою орендар на підставі протоколу інвентаризації майна та акту оцінки, набув право викупу орендованого державного майна, як цілісного майнового комплексу проектно-виробничої фірми "Трансмост ЛТД".

В пункті 6 додаткової угоди вказано: "об'єкти, які входять до складу орендованого майна та підлягають особливому режиму приватизації: 34-хквартирний житловий будинок по вул. Південно-Кільцевій вартістю 190 тис. крб." В п.7 додаткової угоди зазначено, що після підписання цієї угоди ніж орендарем та орендодавцем, укладається договір купівлі-продажу і орендар сплачує вартість орендованого майна в сумі 183750 тис. крб.

Пунктом 9 вищезазначеного Декрету Кабінету Міністрів України передбачено внесення змін зо Декрету Кабінету Міністрів України від 15.12.1992 року №9-92 "Про додаткове регулювання орендних відносин", згідно яких встановлено, що приватизація орендованого державного майна здійснюється за згодою орендаря в порядку, встановленому законодавчими актами України.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про приватизацію державного майна" в редакції, що діяла на момент укладення вказаного договору, викуп державного майна, договір оренди якого укладено з правом його викупу, провадиться відповідно до Закону України "Про оренду майна державних підприємств та організацій".

Згідно ст.28 Закону України "Про оренду майна державних підприємств та організацій" організація орендарів (орендар) має право на укладення договору оренди з викупом орендованого майна не пізніше трьох років з дня укладення (приведення у відповідність з цим Законом) договору оренди, якщо орендоване майно не віднесено до об'єктів, приватизацію яких заборонено законодавчими актами України, та якщо це не суперечить Державній програмі приватизації.

22 жовтня 1993р. наказом №99-П регіональне відділення прийняло рішення про приватизацію державного майна, яке перебувало в оренді у Чернівецької проектно-виробничої фірми "Трансмост ЛТД" (а.с.74, т.1).

06.12.93р. комісія по оцінці вартості майна ПВФ "Трансмост ЛТД" на засіданні розглянула та підписала акт оцінки вартості майна ПВФ "Трансмост ЛТД", зазначивши в протоколі, що вартість майна, яка підлягає приватизації складає 183682 тис. крб., а на вартість майна в сумі 190 тис. крб. для якого встановлено особливий режим приватизації (незавершене будівництво 27-квартирного житлового будинку по вул. Південно-Кільцевій), зменшується сума державного майна, що підлягає викупу. В п.17.3 акта оцінки вартості майна орендного підприємства щодо майна вилученого із вартості цілісного майнового комплексу для якого встановлено особливий режим приватизації зазначена сума 190 тис. крб. В п.2.3 акта оцінки зазначено, що рядок 17.3 віднімається від загальної суми вартості майна товариства, тобто це майно (об'єкт незавершеного будівництва - 27-квартирний житловий будинок у м.Чернівці, вул.Південно-Кільцева, 5-В) не є предметом договору купівлі-продажу майна ПВФ "Трансмост ЛТД".

30.12.93р. між регіональним відділенням ФДМУ по Чернівецькій області, як продавцем і проектно-виробничою фірмою "Трансмост ЛТД", як покупцем укладено договір №КП-14 купівлі-продажу орендованого державного майна цілісного майнового комплексу Чернівецької проектно-виробничої фірми "Трансмост ЛТД", що знаходиться за адресою: м.Чернівці, вул.Заводська, 41-А.

28.03.94р. між сторонами підписано акт приймання-передачі на викуплену покупцем державну частку орендованого державного майна цілісного майнового комплексу Чернівецької проектно-виробничої фірми "Трансмост ЛТД".

При цьому, виходячи зі змісту п.2 ст.29 Закону України "Про оренду майна державних підприємств та організацій" договір оренди припиняється внаслідок викупу об'єкта оренди. Ця ж норма передбачена п. 8.5. договору оренди №45 від 18.06.2003р., а тому орендні відносини між сторонами відносно спірного об»єкта припинилися. Як встановлено апеляційним судом і орендна плата відповідно позивачем не сплачувалася за об»єкт незавершеного будівництва.

З наведеного вбачається, що спірний об»єкт незавершеного будівництва - 27-квартирний житловий будинок у м.Чернівці, вул.Південно-Кільцева, 5-В до предмету укладеного між сторонами договору №КП-14 купівлі-продажу орендованого державного майна цілісного майнового комплексу Чернівецької проектно-виробничої фірми "Трансмост ЛТД" не увійшов, а лише залишився на балансі Чернівецької проектно-виробничої фірми "Трансмост ЛТД", оскільки підлягає особливому режиму приватизації, зокрема, в порядку, встановленому з 1993 року Указом Президента України «Про приватизацію об»єктів незавершеного будівництва», а з 2000 року Законом України «Про особливості приватизації об»єктів незавершеного будівництва».

Вказаними нормативними актами передбачено спеціальний порядок для придбання у власність об»єктів незавершеного будівництва, зокрема, необхідність подання особою, яка здійснює управління об»єктом незавершеного будівництва відповідних документів до органу приватизації (ст.5 Закону), включення об»єкта незавершеного будівництва до переліку об»єктів, що підлягають приватизації, прийняття органом приватизація рішення про приватизацію (ст..4) та інші.

Відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) не дотримано вищевстановленого порядку приватизації, а тому відсутні підстави для визнання за ним права власності на спірний об»єкт.

Щодо перебування спірного майна на балансі господарського товариства, то воно не породжує у балансоутримувача права власності на це майно, а тому вказаний факт не надає йому права самовільно розпоряджатися державним майном, без згоди органу уповноваженого управляти цим майном.

Пунктами 1.2., 1.3. Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 15.05.1999р. №908/68, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.1999р. за №414/3707,передбачено, що управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, полягає у виборі та забезпеченні уповноваженим органом (державні органи приватизації) способу та умов подальшого використання майна у межах чинного законодавства.

Відповідно до п.З ст.7 Закону України "Про приватизацію державного майна" державні органи приватизації у межах своєї компетенції здійснюють повноваження власника державного майна в процесі приватизації.

Здійснення приватизації державного майна покладено на органи, перелік яких наведено у частинах першій, шостій і сьомій статті 7 Закону України "Про приватизацію державного майна". Щодо майна, яке є державною власністю - такими органами є Фонд державного майна України. його регіональні відділення та представництва.

Згідно п.З Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого Постановою КМУ від 15.06.1994р. №412, регіональне відділення здійснює повноваження власника щодо майна, яке приватизується відповідно до прийнятих ним рішень.

Відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) не подано як доказів знаходження спірного майна в оренді, оскільки не подано доказів проведення орендних платежів за весь період, так і не подано доказів проведення будівельних робіт та отримання згоди органу приватизації для їх проведення.

В матеріалах справи містяться документи, що підтверджують здійснення будівництва фундаменту 27-квартирного житлового будинку вул.Південно-Кільцевій, 5-В в м.Чернівці ще до його передачі відповідачу в оренду, а саме локальний кошторис №2-1, акт приймання-передачі спірного об»акта, журнал авторського нагляду за будівництвом, робочий проект.

Покликання місцевого суду та ЗАТ «Трансмост» на рішення господарських судів по справі №3/66 є безпідставними, оскільки при вирішенні вказаної справи судами взагалі не досліджувались та не встановлювались обставини, які стосуються фактичних об'ємів будівництва спірного об'єкту, фактично понесених витрат на його будівництво, наявності первинних (доказових) бухгалтерських та будівельних документів.

З наведеного апеляційний суд приходить до висновку про те, що ЗАТ «Трансмост»не доведено наявність в спірному випадку підстав для визнання за ним права власності на частину спірного об»єкта, а тому в задоволенні його зустрічних позовних вимог про визнання права власності на 87,21% об»єкта незавершеного будівництва слід відмовити, частково скасувавши рішення місцевого суду в цій частині.

З цих же підстав підлягає частковому скасуванню і рішення місцевого суду в частині первісних позовних вимог, які апеляційний суд вважає за необхідне задоволити повністю, виходячи з того, що спірний об»єкт належав державі і жодних дій, які би свідчили, що відбувається процес приватизації судом не встановлено та відповідачем у вищезазначеній частині заперечується це право власності, то порушене право держави в особі уповноваженого її органу підлягає захисту по суду.

Оскільки судом першої інстанції неповно з”ясовано обставини, що мають значення для справи та прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому воно підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області –задоволенню.

При скасуванні рішення суду проводиться новий розподіл судових витрат на підставі ст.49 ГПК України, а тому з відповідача (позивача за зустрічним позовом) належить стягнути в доход держави 127,5 грн. державного мита та на користь ДП «Судовий інформаційний центр»118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

рішення господарського суду Чернівецької області від 25.04.2008 року в справі за номером 3/54 частково скасувати, а апеляційну скаргу регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області –задоволити.

Первісний позов регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області до закритого акціонерного товариства «Трансмост»про визнання за державою, в особі Верховної Ради України права власності на об»єкт незавершеного будівництва –27-квартирний житловий будинок за адресою: м.Чернівці, вул.Південно-Кільцева,5в задоволити повністю.

В задоволенні зустрічного позову закритого акціонерного товариства «Трансмост»до регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області про визнання права власності на 87,21% об»єкта незавершеного будівництва –27-квартирний житловий будинок за адресою: м.Чернівці, вул.Південно-Кільцева,5в - відмовити.

В решті рішення господарського суду Чернівецької області від 25.04.2008 року в справі за номером 3/54 - залишити без змін.

Стягнути з закритого акціонерного товариства «Трансмост»(м.Чернівці, вул.Гагаріна,4, р/р №5298 в Промінвестбанку м.Чернівці, МФО 356163, код 14262749) в доход державного бюджету 127,5 грн. державного мита.

Стягнути з закритого акціонерного товариства «Трансмост»(м.Чернівці, вул.Гагаріна,4, р/р №5298 в Промінвестбанку м.Чернівці, МФО 356163, код 14262749) на користь ДП «Судовий інформаційний центр»118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Накази видати суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий -суддя: С.М.Бойко

Судді: Т.Б.Бонк

Р.І.Марко