ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" липня 2008 р. Справа № 2/197-АП-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Скобєлкіна С.В. при секретарі Лисенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства "Редакція районної газети "Чорноморець", м.Скадовськ Херсонської області

до Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м.Херсон

про визнання нечинним та скасування рішення відповідача від 08.02.2008 року

за участю представників сторін:

від позивача: Сенько В.М., редактор

Степаненко Г.П., довіреність № 27-01-04 від 10.06.2008 р.

від відповідача: Саплєва О.В., довіреність від 02.01.2008р.

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство "Редакція районної газети "Чорноморець" (м.Скадовськ Херсонської області) звернулось до господарського суду Херсонської області з адміністративним позовом до Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про визнання нечинним та скасування рішення цього органу від 08 лютого 2008 року про застосування та стягнення з позивача заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 5649,87 грн. Позовні вимоги редакції газети грунтуються на ствердженні про те, що 06 лютого 2008 року головний спеціаліст відділу забезпечення надходжень, організаційної роботи по соціальному захисту інвалідів, кадрового забезпечення і юридичної роботи Саплєва О.В. прибула до редакції для проведення повторної перевірки дотримання районною редакцією газети "Чорноморець" вимог ст.ст. 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" за 2006 рік. Оскільки керівник редакції перебував у плановій відпустці, а документи, якій вимагались для перевірки знаходились в його сейфі, представник Фонду не зміг провести перевірку.

Однак, ця обставина не завадила йому 08 лютого 2008 року скласти акт, в якому зазначити протилежне, а саме, що районна редакція газети "Чорноморець" за невиконання 4 % нормативу працевлаштування інвалідів має сплатити до державного бюджету на користь Фонду 5649,87 грн. адміністративно-господарських санкцій та пені. Із вказаним актом і рішенням про застосування адміністративно-господарських санкцій та пені редакція не погодилась і не перерахувала в добровільному порядку кошти на користь Фонду.

Разом з тим, позивач вважає, що незважаючи на відсутність правових підстав, 11 березня 2008 року Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось з позовом до господарського суду Херсонської області про стягнення з районної редакції газети "Чорноморець" заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 5649,87 грн.

Позивач вважає рішення відповідача про застосування та стягнення з районної редакції газети "Чорноморець" адміністративно-господарських санкцій та пені безпідставними, нічим не обгрунтованими і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи через відсутність боргового зобов'язання між сторонами.

В судовому засіданні позивач в особі своїх представників підтримав позовні вимоги відповідно до змісту позовної заяви. При уточненні позовних вимог через представників позивача з'ясовано, що КП "Редакція районної газети "Чорноморець" оскаржує саме Акт від 08.02.2008 року, складений спеціалістом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, його другу частину, у якій міститься розрахунок суми адміністративно-господарських санкцій.

Відповідач - Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів в особі свого представника позов не визнав, про що повідомив у письмовому відзиві на позов так і через свого представника в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представників сторін, суд прийшов до висновку про те, що позов КП "Редакція районної газети "Чорноморець" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглянувши адміністративний позов редакції газети "Чорноморець" в редакції позовної заяви, з урахуванням уточнень представників позивача, заявлені вимоги у їх сукупності з позиції дотримання позивачем норм процесуального права та інших норм діючого законодавства України, суд прийшов до наступних висновків.

У відповідності до положень ст.20 Господарського кодексу України та ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа або кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, передбачений законом, у тому числі шляхом визнання повністю або частково недійсними актів, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, унеможливлюють права та інтереси суб'єкта господарювання.

Крім того, згідно ст.ст.2, 17 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, спори за зверненням суб'єктів владних повноважень, у випадках, встановлених законом.

За визначенням понять, що даються у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України: справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої); суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1). Таким чином, згідно положень статті З цього Кодексу, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта, а цей суб'єкт, відповідно, зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. У тому ж випадку, коли суб'єкт, у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, не здійснюють у спірних правовідносинах владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, з яким виник спір, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції та не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Звертаючись до суду з вимогою про скасування частини другої Акту від 08 лютого 2008 року, складеного спеціалістом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів за результатами перевірки щодо дотримання редакцією газети "Чорноморець" вимог ст. ст. 19,20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в України" за 2006 рік, позивач фактично оскаржує частину другу цього документа, у якому міститься розрахунок нарахування адміністративно-господарської санкції, а саме - нарахування до стягнення 5142,08 грн. Позивач вважає Акт Фонду від 08.02.2008 року актом нормативного характеру територіального органу державного управління, на підставі якого у позивача (редакції) виникають певні права та обов'язки щодо здійснення певних дій, в тому числі й сплати грошової суми у розмірі 5142,08 грн.

З таким баченням позивачем предмета позову та обраного і запропонованого ним порядку вирішення позовних вимог суд не погоджується з огляду на наступне.

Підприємства, установи і організації, розташовані на території України на виконання статті 20 Закону України "Про зайнятість населення" (803-12) беруть участь у реалізації державної політики зайнятості, у тому числі, шляхом працевлаштування інвалідів.

Відповідно до положень ст.ст. 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" № 875-ХІІ від 21.03.1999 року, для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюються нормативи робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, а там, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, ці суб'єкти господарювання щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається теж відповідно до закону. Порушення термінів сплати штрафних санкцій тягне за собою нарахування пені на суму заборгованості по сплаті штрафних санкцій в розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за кожний календарний день її прострочення.

У вирішенні питання про правову природу штрафних санкцій, передбачених статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", слід виходити з того, що вони є видом адміністративно-господарських санкцій, правовий режим яких визначено у статтях 238-250 Господарського кодексу України.

Облік працюючих робітників та звітність про це здійснюється відповідно до Інструкції щодо заповнення державної статистичної звітності за формами № 3-ПН "Звіт про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках" і № ПН-4 "Звіт про вивільнення працівників", затвердженої Наказом № 244 від 06.07.1998 року Державного комітету статистики України.

Згідно змісту Порядку сплати підприємствами (об'єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року № 1767, суми штрафних санкцій, нарахованих на підставі положень ст. 19 Закону України № 875-ХІІ від 21.03.1991 року, перераховуються підприємствами в дохід державного бюджету на рахунки органів Державного казначейства, сплачуються самостійно і добровільно, не пізніше 15 квітня року, що настає за звітним. Порушення термінів сплати штрафних санкцій тягне за собою нарахування пені із суми недоїмки, в розмірі, передбаченому законом. Контроль за своєчасним і повним надходженням штрафних санкцій від підприємств, які не забезпечують нормативу робочих місць, здійснюється відділенням Фонду відповідно до законодавства. У разі несплати штрафних санкцій в установлений термін відділення Фонду вживають заходів щодо їх стягнення у судовому порядку. Спірні питання між платниками і відділеннями Фонду щодо відрахування штрафних санкцій вирішуються згідно із законодавством (п.п. 4, 10-14 Порядку).

Вищезазначене підтверджується ухваленою з цього приводу постановою господарського суду Херсонської області від 17.04.2008 року по адміністративній справі № 2/124-АП-08, з якою з КП "Редакція районної газети "Чорноморець" стягнуто 5141,67 грн. заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за 2006 рік та 508,20 грн. (т. 1 а.с. 35-36).

У відповідності до положень, викладених у Роз'ясненнях Президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 року № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" (із змінами), до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів) відносяться ті, які породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними кола суб'єктів), якому вони адресовані.

З документа, який оскаржує комунальне підприємство "Редакція районної газети "Чорноморець" вбачається, що він складений працівником Херсонського обласного відділення соціального захисту інвалідів в особі головного спеціаліста відділу забезпечення надходжень, організаційної роботи по соціальному захисту інвалідів, кадрового забезпечення і юридичної роботи Саплевою О.В. за результатами перевірки позивача щодо дотримання ним чинного законодавства у своїй діяльності (ст. ст. 19, 20 Закону України від 21.03.1991 року № 875-ХІІ). Цей документ (Акт) носить інформативний характер, містить у собі виявлені порушення та нарахування у зв'язку із цим штрафних санкцій. Ніяких обов'язків або обмежень до позивача вказаний вище акт не містить.

Згідно вказаних вище Роз'яснень, форми, найменування і порядок прийняття актів державними чи іншими органами залежить від його компетенції і регламентуються відповідними законами України, положенням (Статутом) про такий орган. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не буде встановлено, у суду не має правових підстав для задоволення позову.

В той же час, не можуть оспорюватись в господарському суді акти ревізій, документальних перевірок, дій службових осіб, вчинені у процесі чи за результатами перевірок тощо, оскільки ці акти не мають обов'язкового характеру.

Крім того, не підлягають розгляду судами, зокрема, заяви про визнання недійсними різного роду листів, інформацій і т.п., які надсилаються державними чи іншими органами на адресу підпорядкованих їм структур та інше, з приводу конкретних ситуацій, оскільки вони теж не мають обов'язкового характеру.

З огляду на викладене, суд вважає, що у даному випадку позивач, яким є КП "Редакція районної газети "Чорноморець" застосував такий спосіб захисту порушеного, на його особисту думку, права, що не передбачений законом та, до того ж, не випливає з положень законодавства.

При цьому суд також бере до уваги положення пункту 3 Інформаційного листа від 25.11.2005 року № 01-8/2229 Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм законодавства, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у І півріччі 2005 року", у якому зазначено, що господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає статті 1 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер. Дійшовши висновку, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, суд повинен відмовити у позові, а не припинити провадження у справі за її непідвідомчістю суду.

З урахуванням вищенаведеного, суд не знаходить правових правових підстав для задоволення адміністративного позову КП "Редакція районної газети "Чорноморець".

На підставі викладеного, вищевказаних правових норм та керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -

постановив:

1.У задоволенні адміністративного позову відмовити.

2.Постанову направити сторонам по справі.

3.Роз'яснити сторонам, що дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя С.В.Скобєлкін