ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2008 р.

№ 28/398

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого судді Кузьменка М.В.,

суддів Васищака І.М.,

Палій В.М.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерної судноплавної компанії "Укррічфлот" на рішення господарського суду м. Києва від 15.06.2007р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2007р.

у справі №28/398 господарського суду м. Києва

за позовом Херсонського морського торговельного порту

до відповідача Акціонерної судноплавної компанії "Укррічфлот"

треті особи            Міністерство транспорту та зв’язку України,

Дочірнє підприємство "Херсонський річковий порт"

про стягнення 9 670,97грн.

за участю представників:

Херсонського морського торгівельного порту - Басюк О.Г., Чурай Г.В.;

АСК "Укррічфлот" – Гаврилюк В.М.;

Міністерства транспорту та зв’язку України –Постнік Ю.В.;

ДП "Херсонський річковий порт" – не з’явилися

в с т а н о в и л а :

Херсонський морський торгівельний порт звернувся до господарського суду м. Києва з позовом та просив стягнути з відповідача - Акціонерної судноплавної компанії "Укррічфлот" 9 670,97грн. заборгованості за адміністративний та корабельний збори.

В обгрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що у березні 2006р. судно відповідача –теплохід "А.Федоров" проходив канал Херсонського морського торговельного порту для навантаження вантажу в річному порту, у зв’язку з чим відповідачу виставлено рахунок №СФ-271д від 21.03.2006р., який оплачений ним лише частково. При цьому, відповідач не оплатив такий рахунок в частині адміністративного та корабельного зборів (т.1 а.с.4-5).

Відповідач у справі – Акціонерне судноплавна компанія "Укррічфлот" у відзиві на позов заявлені вимоги відхиляє з тих підстав, що:

- теплохід "А.Федоров" в березні 2006р. проходив Херсонським каналом для здійснення вантажних операцій у Херсонському річковому порту, за що сплачено канальний збір;

- корабельний збір нараховано безпідставно, оскільки він нараховується за кожний вхід у порт і вихід із нього, однак, судно проходило транзитом через Херсонський канал і не заходило до Херсонського морського торгівельного порту, а прямувало до Херсонського річкового порту;

- адміністративний збір нарахований необґрунтовано, враховуючи, що він сплачується під час кожного заходження судна в порт, а теплохід "А.Федоров" до Херсонського морського торговельного порту не заходив;

- теплохід "А.Федоров" отримував відповідні послуги у річковому порту (т.1 а.с.116-117, т.2 а.с.1-4).

Ухвалою господарського суду м Києва від 28.11.2006р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Державне підприємство "Херсонський річковий порт" (т.1 а.с.57-58).

Третя особа –ДП "Херсонський річковий порт" у поясненні на позов вказує, що між АСК "Укррічфлот" та ним укладено договір, яким врегульовано надання послуг суднам відповідача, що ним оплачуються. При цьому, третя особа вважає неправомірним стягнення зборів в Херсонському морському торговельному порту за захід суден під проведення вантажних операцій до причалів Херсонського річкового порту (т.2 а.с.90-91).

Рішенням господарського суду м. Києва від 15.06.2007р. позов задоволено. Відповідно до рішення суду першої інстанції з відповідача на користь позивача стягнуто 9 670,97грн. основної заборгованості (а.с.58-64).

Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про сплату корабельного та адміністративного зборів є обґрунтованими, оскільки судно відповідача –теплохід "А.Федоров" заходив у акваторію Херсонського морського торговельного порту, яка визначена Обов’язковими постановами Херсонського морського торговельного порту 2005р., які погоджені з Херсонською обласною адміністрацією і затверджені Державним департаментом морського і річкового транспорту.

Під час перегляду прийнятого рішення в апеляційному порядку за скаргою відповідача, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2007р. до участі у справі в якості третьої особи залучено Міністерство транспорту та зв’язку України (т.3 а.с.88-89).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2007р. рішення господарського суду м. Києва від 15.06.2007р. залишено без змін (т.3 а.с.138-146).

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, АСК "Укррічфлот" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить їх скасувати, прийнявши нове рішення щодо відмови у позові.

Вимоги касаційної скарги мотивовані порушенням та неправильним застосуванням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права.

Позивач у справі –ДП "Херсонський морський торговельний порт" у відзиві на касаційну скаргу, вважаючи її доводи безпідставними, просить прийняті у справі судові акти залишити в силі.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, у березні 2006р. теплохід відповідача –АСК "Укррічфлот" "А.Федоров" проходив через Херсонський канал для здійснення вантажних операцій у Херсонському річковому порту.

21.03.2006р. відповідачу позивачем виставлено рахунок-фактуру №СФ-271 на оплату корабельного, канального та адміністративного зборів на загальну суму 13 539,31грн., який оплачений відповідачем лише в частині сплати канального збору.

Предметом спору у даній справі є обов’язок відповідача сплатити корабельний збір у сумі 7 210,79грн. та адміністративний збір у сумі 848,35грн. за проходження вищевказаним теплоходом територію Херсонського морського торговельного пору.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суди виходили з того, що відповідач зобов’язаний сплатити вищевказані збори, оскільки вони нараховані йому позивачем обґрунтовано, з чим не може погодитись касаційна інстанція.

Так, в силу ст.84 КТМ України, у морському порту справляються такі цільові портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, вантажний, адміністративний та санітарний.

Отже, корабельний та адміністративний збір є цільовими зборами, що сплачуються у морському порту.

Зазначеною нормою визначено, що розмір таких зборів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вказаної норми, Кабінетом Міністрів України постановою від 12.10.2000р. №1544 "Про портові збори" затверджено Положення про портові збори.

Пунктом 1 Положення визначено, що портові збори справляються у морських портах, із суден визначених у цьому пункті груп.

Так, корабельний збір для суден груп А, Б і Г нараховується, що встановлено п.12 Положення, за кожний вхід у порт і вихід з нього за 1м3 об’єму судна за визначеними цим пунктом ставками.

Адміністративний збір, відповідно до п.32 Положення, нараховується під час заходження судна у порт .

В силу ст.73 КТМ України, морський порт є державним транспортним підприємством, призначеним для обслуговування суден, пасажирів і вантажів на відведених порту території та акваторії, а також перевезення вантажів і пасажирів на суднах, що належать порту.

Згідно ст.74 КТМ України, територією морського порту є відведені порту землі. До території морського порту також належать намиті, насипані або створені із застосуванням інших гідротехнічних технологій площі, створені за рахунок порту і за користування якими не стягується плата. При цьому, акваторією морського порту є відведені порту водні простори.

Вказаною нормою також визначено, що територія і акваторія морського порту є державною власністю і надаються порту в користування. Відведення земельних і водних ділянок для морського порту, а також вилучення цих ділянок здійснюються в порядку, встановленому чинним законодавством України.

В силу п.2 ч.1ст.14 ВК України, розпорядження об’єктами загальнодержавного значення належить до компетенції Кабінету Міністрів України. При цьому, відповідно до ст.5 ВК України, до водних об'єктів загальнодержавного значення належать, зокрема, внутрішні морські води.

Поняттю "внутрішні морські води" дано визначення п.3 Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря від забруднення та засмічення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.02.96р. №269. За змістом вказаного пункту це, у тому числі і води портів України, обмежені лінією, що проходить через постійні портові споруди, які найбільше виступають у бік моря.

Таким чином є обґрунтованим твердження відповідача про те, що акваторія морського порту повинна бути відведена в установленому порядку саме Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, саме у такому порядку відведені акваторії Іллічівському морському торговельному порту (постанова Кабінету Міністрів України від 31.10.2007р. №1278), Севастопольському морському торговельному порту (постанова Кабінету Міністрів України від 25.10.2002р. №1581), ДП "Морський торговельний порт "Южний" (постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2007р. №1073).

Застосування судами під час визначення території Херсонського морського торговельного порту, зокрема, його акваторії Обов’язкових постанов Херсонського морського торговельного порту 2005р., які затверджені Державним департаментом морського і річкового транспорту є безпідставним.

Так, відповідно до ст.78 КТМ України, начальник морського порту видає обов'язкові постанови, що регулюють питання безпеки руху, охорони вантажів, майна порту і громадського порядку, проведення санітарних і протипожежних заходів у порту, охорони навколишнього природного середовища, порядку заходу суден у морські порти і виходу з них, видає звід звичаїв порту, а також розпорядження про затримку суден і вантажів у випадках і у порядку, передбачених статтею 80 цього Кодексу, забезпечення безпечного руху в портових водах, безпечної стоянки та обробки суден.

Також, в порядку, визначеному ч.2 вказаної норми, начальник морського торговельного порту встановлює порядок руху суден у портах і на підходах до них.

Отже, визначення території Херсонського морського торговельного порту не належить до компетенції начальника вказаного порту, а також Міністерства транспорту України та його Департаменту морського і річкового транспорту.

В силу ст.3 КТМ України, Міністерство транспорту від імені держави здійснює лише регулювання торговельного мореплавства. При цьому, вказаному державному органу не передані повноваження щодо розпорядження водними об’єктами загальнодержавного значення, зокрема, відведення акваторії морському порту.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України, господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України.

При цьому, акти законодавства СРСР, на які посилають суди, не можуть бути застосовані, оскільки відповідні питання врегульовані законодавством України.

Так, відповідно до постанови Верховної Ради України від 12.09.91р. №1545-ХІІ, до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Питання відведення водного простору порту врегульовано КТМ України та ВК України; Обов’язкова постанова по Херсонському морському торговельному порту 1978р., видана на підставі ст.66 КТМ СРСР та наказу ММФ №39 від 11.03.71р., які суперечать законодавству України.

За таких обставин, суди дійшли безпідставного висновку щодо обов’язку відповідача –АСК "Укррічфлот" сплатити канальний та адміністративні збори, нараховані у зв’язку з проходженням у березні 2006р. теплоходу "А.Федоров" через Херсонський канал для здійснення вантажних операцій у Херсонському річковому порту, оскільки ними не встановлено, що вказане судно заходило на територію Херсонського морського торговельного порту, зокрема, його акваторію, відведену йому в установленому чинним законодавством порядку.

Враховуючи зазначене, прийняті у справі судові акти підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у позові.

Відповідно до ст.49 ГПК України, відповідачу підлягає відшкодуванню за рахунок позивача витрати, понесені у зв’язку з оплатою апеляційної та касаційної скарг державним митом у загальному розмірі 102грн.

У випадку виконання рішення суду першої інстанції, що скасовується, відповідач не позбавлений права в установленому ст. 122 ГПК України порядку звернутися з заявою про поворот виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

1.          Касаційну скаргу Акціонерної судноплавної компанії "Укррічфлот" задовольнити.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2007р. та рішення господарського суду м. Києва від 15.06.2007р. у справі №28/398 скасувати.

3. У позові відмовити.

4.Стягнути з Херсонського морського торговельного порту на користь Акціонерної судноплавної компанії "Укррічфлот" 102грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених у зв’язку з оплатою апеляційної та касаційної скарг державним митом.

5.Доручити видати наказ на виконання п.4 резолютивної частини постанови господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя Кузьменко М.В.

Судді Васищака І.М.

Палій В.М.