КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2008                                                                                           № 05-5-16/1287

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:

За участю представників:

від позивача: Карастоянов П.В. представник за довіреністю, Табій А.В. представник за довіреністю, Огненний А.Б. представник за довіреністю,

від відповідача 1: представник не з’явився,

від відповідача 2: представник не з’явився,

від відповідача 3: представник не з’явився, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 21.01.2008

у справі № 05-5-16/1287

за позовом                               ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча"

до                                                   Донецької обласнаої державної адміністрації

Управління праці та соціального захисту Населення в Новоазовському районі Донецької області

Управління Державного казначейства в Донецькій області

про                                                  стягнення 221200,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.01.2008р. №05-5-16/1287 позовна заява була повернута без розгляду на підставі п.п. 2,3,4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою та просить її скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Розглянувши мотиви скарги та перевіривши підстави відмови, щодо прийняття позовної заяви, колегія прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а позовна заява разом з доданими до неї матеріалами направленню до суду першої інстанції для розгляду по суті, з наступних підстав.

Ухвалою від 21.01.2008р. Господарський суд м. Києва повертаючи позовну заяву без розгляду зазначив про те, що відповідно до п. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити найменування (для юридичних сторін) або ім’я ( приз віще, ім’я а по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб’єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або індивідуальні ідентифікаційні номери за їх наявності (для фізичних осіб). Судом було зазначено, що в позовній заяві відсутній код ЄДРПОУ відповідача 3 , тому на підставі п.2 ст.63 ГПК країни позовну заяву слід повернути без розгляду.

Відповідно до п.2 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

Колегія не може погодитись з вищенаведеним твердженням суду першої інстанції, оскільки в позовній заяві зазначені повні найменування сторін та їх адреси. Якщо у суду виник сумнів щодо їх достовірності, то суд може витребувати додаткові докази, але не має законних підстав для повернення позовної заяви.

Що стосується того, що в позовній заяві обов’язково має бути код ЄДРПОУ відповідача 3, колегія зазначає про те, що ст. 54 ГПК України не містить даної вимоги щодо обов’язковості наявності ідентифікаційного коду на позовній заяві.

Оскільки у позивача не було в наявності інформації про код ЄДРПОУ відповідача 3, суд міг би витребувати його у самого відповідача, а в разі його неявки чи його відмови від надання такої інформації – відповідний орган статистики.

Що стосується про те, що місцевий суд повертаючи позовну заяву без розгляду зазначив ще й про те, що у позовній заяві не вказано обставин , на яких ґрунтується позовна вимога та не має обґрунтованого розрахунку стягуваної суми, який позивачем не було додано до позовної заяви, згідно з п.5 ст.54 ГПК України, колегія вважає, що в тексті самої позовної заяви позивачем зазначено розрахунок суми боргу, яку він просив стягнути з відповідача. Крім того, зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості з відповідача. В позовній заяві викладені обставини, на яких ґрунтується позов та додано до позовної заяви розрахунок ціни позову.

П. 3.3. Роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997р. № 02-5/289 “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу” зазначає, якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані таку заяву не можна повертати з посиланням на ст. 63 ГПК України. У цьому випадку суддя у процесі підготовки справи до розгляду витребує ці докази від позивача чи відповідача.

Крім того, Ухвалою від 21.01.2008р. Господарський суд м. Києва повертаючи позовну заяву без розгляду, зазначив про те, що позивачем не подано доказів надсилання відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів.

Повертаючи позовні матеріали суд першої інстанції зазначив про те, що в платіжних дорученнях , доданих до позовної заяви, не відповідають вимогам Інструкції.

П. 14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита встановлює, що при перерахуванні мита з рахунку платника – останній екземпляр платіжного доручення з написом кредитної установи наступного змісту “Зараховано в дохід бюджету _ грн.. (дата)”. Цей напис скріплюється першим та другим підписами посадових осіб та відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Як вбачається з платіжного доручення №73801 від 30.11.2007р., на зворотній стороні містяться перший та другий підпис посадових осіб, відбиток печатки кредитної установи та відмітка дати виконання платіжного доручення. Отже, докази сплати державного мита були подані у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Крім того, платіжне доручення №73803 від 30.11.2007р., на зворотній стороні містяться перший та другий підпис посадових осіб, відбиток печатки кредитної установи та відмітка дати виконання платіжного доручення.

В п.3.3. Роз’яснення Вищого Арбітражного суду України “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України” зазначено, що господарським судам не слід допускати повернення позовних заяв та заяв кредиторів у справах про банкрутство у разі подання як доказу сплати державного мита платіжних доручень, що відповідають вимогам Інструкції про порядок обчислення та справляння держаного мита.

У разі виникнення сумнівів щодо надходження і зарахування державного мита до державного бюджету України суди мають право згідно з пунктом 4 статті 65 ГПК України витребувати від позивача чи кредитора відповідне підтвердження територіального органу Державного казначейства України.

Крім того, відповідно до ст. 38 ГПК України якщо подані докази є недостатніми, господарський суд зобов’язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору. Таким чином, господарський суд м. Києва міг витребувати у позивача відповідне підтвердження (Довідку) Державного казначейства України про зарахування в повному обсязі державного мита , сплаченого платіжним дорученням №73801 від 30.11.2007р., в Дохід Державного бюджету України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку про те, що у суду першої інстанції не було підстав для повернення позовної заяви ВАТ „Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” без розгляду на підставі п. 4 ст. 63 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене ухвала суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 99, 101,103-105, 106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ВАТ „Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” задовольнити.

Ухвалу Господарського суду м. Києва від 21.01.2008р. №05-5-16/1287 скасувати.

Матеріали позовної заяви ВАТ „Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” повернути Господарському суду м. Києва для розгляду по суті.

Головуючий суддя

Судді

23.04.08 (відправлено)