ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2008 р.
Справа № 27/09-08

вх.
№ 030/1-27

Суддя
господарського суду Мамалуй О.О.

при секретарі
судового засідання Макаровських А.С.

за участю
представників сторін:

позивача -
ОСОБА_1. - представник (за дорученням)

відповідача
- ОСОБА_3. - керівник

розглянувши
справу за позовом ФОП ОСОБА_2., м. Лозова, Харківська область

до  ПФ "Діамант", м. Лозова, Харківська
область

про визнання
правочину недійсним та застосування наслідків не чинності правочину вчиненого
під впливом обману

ВСТАНОВИВ:

Позивач, СПДФО
ОСОБА_2, м. Лозова Харківської області звернувся до господарського суду
Харківської області з позовною заявою до ПП „Діамант”, в якій просить визнати
договір оренди не житлового приміщення загальною площею 182,4 м2, підписаний
01.10.2007 р. представником ПП „Діамант” ОСОБА_3. та ФОП ОСОБА_2. недійсним.
Також позивач просить суд застосувати наслідки нечинності  правочину, вчиненого під впливом обману, а
саме:

-          стягнути з ПП „Діамант” на користь ФОП
ОСОБА_2. відшкодування за завдані матеріальні збитки у подвійному розмірі на
суму 15000,00 грн.;

-          стягнути з ПП „Діамант” на користь
ФОП ОСОБА_2. відшкодування за завдану моральну шкоду, що завдана у зв'язку з
вчиненням правочину -договору оренди нежитлового приміщення від 01.10.2005 р.,
підписаного представником ПП „Діамант” та ФОП ОСОБА_2. у розмірі 10000,00 грн.

Відповідач в судове засідання
з'явився, у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує.

Позивач в своїй
позовній заяві вказує на те, що 27.09.2005 р. директор ПП „Діамант” ОСОБА_3.
запропонувала оглянути приміщення, яке вона надасть в оренду. Приміщення
знаходилось за адресою: АДРЕСА_1. Також позивач вказує на те, що основною вимогою
ОСОБА_3. була умова передплати за три місяці оренди приміщення, починаючи з
жовтня 2005 р. по 2500,00 грн., що в сумі склало 7500,00 грн. Позивач
стверджує, що вона передала грошові кошти відповідачу, про що свідчить
розписка, підписана директором ПП „Діамант”.

Як вбачається з
позовної заяви, в жовтні 2005 р. СПДФО ОСОБА_2. та ПП „Діамант” підписали
договір оренди не житлового приміщення, площа якого складає 182,4 м2 та яке
належало ПП „Діамант”. Позивач в судовому засіданні стверджує, що представник
ПП „Діамант” не надала правовстановлюючих документів на орендоване приміщення,
пояснивши, що документи будуть надані при реєстрації договору оренди у
нотаріуса. У Виконавчому комітеті Лозівської міської Ради СПДФО ОСОБА_2.
відмовили на отримання дозволу використання зазначеного приміщення відповідно
до умов договору, оскільки частина цього приміщення знаходиться в житловому
фонді та не може використовуватися за нецільовим призначенням.

Суд,
розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,
встановив, що договір від 01.10.2007р., який прохає визнати недійсним позивач,
не міститься в матеріалах справи.

В матеріалах
справи міститься договір від 01.10.2005р., укладений між приватною фірмою
“Діамант” та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2. Це договір оренди нежитлового
приміщення (частини приміщення) загальною площею 182,4 кв.м., розташованого за
адресою: АДРЕСА_1. ФОП ОСОБА_2. орендувала вказане приміщення  у ПФ „Діамант” для розміщення кафе. Відповідно
до умов договору цього договору оренди, ПФ „Діамант” - відповідач передав, а
позивач прийняв нежитлові приміщення, що підтверджується відповідним актом
приймання-передачі від 01 жовтня 2005 року. Відповідно до п. 1.3. договору
строк оренди складає 1 рік  - з 01 жовтня
2005 року по 01 жовтня 2006 року. Саме цей договір оренди був розірваний за
рішенням господарського суду Харківської
області  від 20.12.2006р. по
справі № 46/475-06, а ФОП ОСОБА_2 була з цих приміщень виселена.

Позивач вказує
в позовній заяві та в судовому засіданні, що договір був укладений під впливом
обману, з боку ПФ „Діамант”.

Обман, на думку
позивача, полягає в тому, що  під час
укладення договору йому не було відомо про те, що частина орендованого ним
приміщення знаходиться у житловому фонді і не може бути використана під кафе.
Однак, ніяких доказів того, що частина орендованого позивачем приміщення
знаходиться у житловому фонді (про що позивачу не було відомо під час укладання
договору) - позивачем до матеріалів справи не надано. Отже, факт обману з боку
відповідача по цих обставинах не є доведеним.

Обман, на думку
позивача, полягає в тому, що  під час
укладення договору йому не було відомо про те, що дійсна площа приміщень, що є
предметом договору, значно менша (не 182,4 кв.м., а 51,9 кв.м.). В якості
доказу дійсної площі орендованих приміщень позивач надав до матеріалів справи
копію договору купівлі-продажу від 07.04.1998р., укладений між відповідачем та
ТОВ „ФІРМА РОСИНКА”, по якому відповідач купив цегляне приміщення загальною
площею 51,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1. Однак, дослідивши цей договір, суд
констатує, що  він укладений у 1998 році,
а договір, оскаржений позивачем  - у 2005
році. Площа будівлі за 7 років могла змінитися у зв'язку з будівництвом
додаткових приміщень. Крім того, в договорі від 07.04.1998р. прямо вказано, що
приміщення, площею 51,9 кв.м, що покупається ПФ „Діамант” -  це лише частина будівлі. Суд констатує, що
позивач, укладаючи оскаржуваний договір, і оглядаючи приміщення в натурі, не
міг обманутися, прийнявши більш ніж в 3,5 рази менше приміщення, площею 51,9
кв.м., за приміщення, площею 182,4 кв.м.

Отже, факт
обману з боку відповідача по цих обставинах також не є доведеним.

Позивач вказує,
що відповідач ухилявся від обов'язкового нотаріального посвідчення договору.
Однак, оскаржений договір укладався обома сторонами, і оскільки він
укладений  у простій, а не в нотаріальній
формі - це зроблено обома сторонами, а не тільки відповідачем. Доказів того, що
відповідач ухилявся від укладання договору в нотаріальній формі, позивачем до
матеріалів справи не надано. Отже, порушення положень ст. 793 та ст. 794 ЦК
України є в діях обох сторін, але це не може свідчити про укладення договору
позивачем під впливом обману.

Так суд
зазначає, що згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не доведено його твердження про
те, що договір оренди від 01.10.2005р. було укладено під впливом обману. Не
доведено також позивачем і фактів завдання йому відповідачем збитків та
моральної  шкоди.

Таким чином,
позовні вимоги є необґрунтованим та такими, що не підлягають задоволенню.

Виходячи з
вищевикладеного, керуючись ст. 8 Конституції України, ст. ст. 43, 49, 75, 82-85
ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позовних вимог - відмовити.

Рішення
підписано __________________

Суддя
Мамалуй О.О.