СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

22 квітня 2008 року

Справа № 2-6/929-2008

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Сотула В.В.,

суддів                                                                      Голика В.С.,

Гоголя Ю.М.,

за участю представників сторін:

позивача: представник позивача, Володічева Олена Ігорівна, довіреність № 260 від 20.12.07, відкрите акціонерне товариство "Сведбанк";

представник відповідача, Афанасьєв Олексій Володимирович, довіреність від 12.12.07, товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Комбіс";

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Комбіс" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Шкуро В.М.) від 11.03.2008 у справі № 2-6/929-2008

за позовом           відкритого акціонерного товариства "Сведбанк"

(вул. Комінтерну, 30,Київ,01032)

до товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Комбіс"

(вул. Щербака/вул. Володарського, 1/9,Ялта,98600)

про стягнення 7532102,42 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство „Сведбанк” звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Комбіс” про стягнення 500000 грн. заборгованості за кредитним договором № 53К/30 від 14.03.2005 шляхом звернення стягнення на заставлене майно, а саме: незавершену будівництвом І- шу чергу багатофункціонального рекреаційного комплексу для відпочинку родин з дітьми і лікувально-профілактичним центром; оранжерею з двома теплицями під літерою А; оранжерею № 3,4 під літерою Е, яке передано в іпотеку за іпотечними договорами від 02.04.2007 ( т.1 а..с.2-5).

12.02.2008 позивачем була подана заява про збільшення позовних вимог(т.1а.с.56-58), згідно з якою він просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 7532102,34 грн., яка складається з наступних сум: 7270766,34 грн. - сума кредиту ; 39333,62 грн. - сума нарахованих процентів за користування кредитом; 222002,46 грн. - сума прострочених процентів за кредитним договором № 53К/30 від 14.03.2005 шляхом звернення стягнення на майно, яке передане в іпотеку за договорами від 02.04.2007 (реєстрові № 2597 та 2600,2602) і заставлене майно за договорами застави № 127 I-Т 15.02.2006, від 30.03.2007 та від 02.04.2007, а саме: незавершену будівництвом І-шу чергу багатофункціонального рекреаційного комплексу для відпочинку родин з дітьми і лікувально-профілактичним центром, що знаходиться за адресою: м.Ялта, смт. Масандра, вул.Мухіна, 17-а; оранжерею з двома теплицями під літерою А, що знаходиться за адресою: м.Ялта, смт.Масандра, вул.Мухіна,17; оранжерею №3,4 під літерою Е, що знаходиться за адресою: м.Ялта, смт.Масандра, вул. Мухіна, 17; квартиру, загальною площею 28,80 кв.м., що знаходиться за адресою м. Ялта, Масандрівській парк, 6.40, кв.1; квартиру, загальною площею 105,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Ялта, вул.Ульянова Д (вул.Ульянівська), б.9-а, кв.4; транспортні засоби в кількості 6 одиниць; основні засоби в кількості вісімдесяти восьми одиниць.

Позов мотивовано тим, що відповідач не виконував свої зобов'язання за кредитним договором №53К/30 від 14.03.2005 в частині повернення кредиту та сплати процентів за його користування, внаслідок чого у позивача виникло право на звернення стягнення на заставлене майно і на майно, яке передане в іпотеку.(Т.1 а.с.56-58).

Рішенням господарського суду АР Крим від 11.03.2008 позовні вимоги відкритого акціонерного товариства "Сведбанк" до товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Комбіс" про стягнення 7532102,42 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно задоволені в повному обсязі.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Комбіс" на користь Відкритого акціонерного товариства „Сведбанк" заборгованість за кредитним договором №53К/30 від 14.03.2005 в розмірі 7270766,34 грн. основного боргу, проценти в сумі 261336,08 грн. за користування кредитом шляхом звернення стягнення на майно передане в іпотеку за іпотечними договорами від 02.04.2007 (реєстрові номери №2602, №2597, №2600, №2602, №1531) та заставлене майно за договорами застави №127 І-Т 15.02.06 від 30.03.2007 і від 02.04.2007, а також судові витрати по розгляду справи.

На зазначений судовий акт відповідачем подана апеляційна скарга, в якой сторона просить скасувати рішення господарського суду від 11.03.2008 та ухвалите нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, а саме, на те, що позовна заява та доповнення до неї на адресу відповідача не надходили, на перевищення судом першої інстанції своїх повноважень стосовно відмови у прийнятті та поверненню апеляційної скарги на ухвалу від 28.01.2008 про порушення провадження у справі. Також заявник апеляційної скарги посилається на те, що судом при винесені рішення не встановлена законність та відповідність договорів залога та іпотеки чинному законодавству, а саме, не перевірені повноваження сторін, які укладали договори, а саме директора товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Комбіс" Власенко І.М,. а також те, що всі договори іпотеки нотаріально посвідчені у місті Києві, а не по місцю знаходження майна, як це встановлено статтею 13 Закону України „Про заставу”.

Повторно розглянувши матеріали справи в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступне.

14.03.2005р. між АКБ „ТАС-Комерцбанк" (банк), правонаступником якого є відкрите акціонерне товариство„Сведбанк", та товариством з обмеженою відповідальністю фірма „Комбіс" (позичальник) укладено кредитний договір №53-К/30 (далі-кредитний договір, т.1, а.с. 39-44), згідно якого банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії на суму 400000,00 грн. строком до 14.09.2007р. із сплатою 18% річних. В подальшому додатковими угодами до кредитного договору розмір кредитної лінії змінювався до 7858665,00 грн. (т.1, а.с. 45-55).

02.04.2007 між АКБ „ТАС-Комерцбанк" (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою „Комбіс" (іпотекодавець) укладені іпотечні договори (реєстр № 2597 та 2600,2602) , згідно яких іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно, а саме: оранжерею з двома теплицями під літерою А, загальною площею1005,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Ялта, смт.Масандра, вул.Мухіна, 6.17; незавершену будівництвом 1-шу чергу багатофункціонального рекреаційного комплексу для відпочинку родин з дітьми і лікувально-профілактичним центром, що знаходиться за адресою: м.Ялта, смт.Масандра, вул.Мухіна, б. 17а; оранжерею №3,4 під літерою Е, загальною площею 366,20 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Ялта, смт.Масандра, вул.Мухіна, 6.17; квартиру, загальною площею 105,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Ялта, вул.Ульянова Д. (вул.Ульянівська), б.9-а, кв.4; квартиру, загальною площею 28,80 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Ялта, Масандрівській парк, 6.40, кв.1;(т.1, а.с. 27-38, 63-70), які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. (реєстрові номери №2602, №2597, №2600, №2602, №1531) та накладені заборони на відчуження зазначеного нерухомого майна, до припинення іпотеки.(т.1 а.с.27-38).

Між АКБ „ТАС-Комерцбанк" (заставодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю фірмою „Комбіс" (заставодавець) укладено договори застави від 02.04.2007 та №127 І-Т 15.02.06 від 30.03.2007 (т.1, а.с. 71-79), згідно яких заставодавець передає в заставу заставодержателю належні йому на праві власності автотранспортні засоби в кількості шести одиниць та основні засоби згідно з Переліком (додаток №1 до договору застави №127 І-Т 15.02.06 від 30.03.2007 (т.1, а.с. 78-79).

На підставі письмових звернень про перерахування коштів у межах кредитної лінії (т.1, а.с.99-144, т.2, а.с. 1-65), ТОВ фірма „Комбіс" одержано 7858665 грн., що підтверджується виписками по особовим рахунках, меморіальними ордерами (т.1, а.с. 16-26, т.2, а.с.66-150,т.З,а.с.1-44).

Пунктом 1.3 кредитного договору строк користування кредитною лінією встановлено з 14 березня 2005р. по 14 березня 2007 року.

Відповідно до пп.. 1.4.,3.1 та 3.3 кредитного договору плата за користування кредитними коштами становить 18% річних та повинна сплачуватись відповідачем за фактичний період користування кредитними коштами, щомісячно, дол. 5 числа за попередній місяць і на дату повернення кредиту.

Згідно п.п.4.1, 5.4 кредитного договору погашення заборгованості за кредитною лінією здійснюється по 14 вересня 2007 року включно.

На підставі п.6.1 кредитного договору у разі порушення відповідачем умов кредитного договору по поверненню суми кредиту, сплаті процентів за користування кредитом, по сплаті комісії відповідач несе відповідальність у формі сплати пені у розмірі подвійної ставки рефінансування НБУ від суми відповідного непогашеного платежу за кожний день прострочення.

Однак, станом на 21.01.2008 позичальник мав заборгованість перед позивачем на загальну суму 7909251, 38 грн., із яких :

сума кредиту у розмірі 7 270 766,34 грн. (сім мільйонів двісті сімдесят тисяч сімсот шістдесят шість тисяч гривень тридцять чотири копійки),

сума нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 53 636,77 грн. (п'ятдесят три тисячі шістсот тридцять шість гривень сімдесят сім копійок);

сума прострочених процентів у розмірі 111 153,07 грн. (сто одинадцять тисяч сто п'ятдесят три гривні сім копійок);

сума пені за несвоєчасне погашення основної суми боргу (суми кредиту) у розмірі 399 242,05 (триста дев'яносто дев'ять тисяч двісті сорок дві гривні п'ять копійок) за період з 17.09.2007 по 15.01.2008,

суму пені за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 74 453,15 грн. (сімдесят чотири тисячі чотириста п'ятдесят три гривні п'ятнадцять копійок) за період з 02.11.2006 р. по 15.01.2008.

Вказані обставини і явились підставою для подачі даного позову до місцевого господарського суду Автономної Республіки Крим.

Рішенням господарського Автономної Республіки Крим від 11.03.2008 у справі № 2-6/929-2008 позовні вимоги відкритого акціонерного товариства "Сведбанк" до товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Комбіс" про стягнення 7532102,42 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно задоволені повністю.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що рішення суду підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як слідує з матеріалів справи, позичальником обов’язки за кредитним договором належним чином не виконані.

Ця обставина відповідачем не оскаржується, заперечень по сумі заборгованості не надано.

Частиною 2 статті 590 Цивільного кодексу України передбачено право заставодержателя звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічне положення також міститься у частині 1 статті 20 Закону України „Про заставу", згідно з якою заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не було виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Жодних застережень стосовно права заставодержателя звернути стягнення на предмет застави договори застави від 02.04.2007р. та №127 І-Т 15.02.06 від 30.03.2007 не містять.

Частиною 1 статті 33 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором №53К/30 від 14.03.2005р., в частині своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за його користування, вимоги позивача про звернення стягнення на заставлене майно і на майно, яке передане в іпотеку, є такими, що обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що він не отримав позовну заяву та доповнення до неї, не можуть бути прийнято до уваги, оскільки в матеріалах справи є квитанції про відправлення позовної заяви та зави про збільшення позовних вимог на адресу відповідача ( а.с. 7 та 59, т 1).

Що стосується того, що, на думку відповідача, суд першої інстанції перевищив свої повноваження та ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим відмовив товариству з обмеженою відповідальністю фірми „Комбіс” у прийнятті апеляційної скарги на ухвалу від 28.01.2008 про порушення провадження у справі, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що ці дії суду відповідають закону, оскільки згідно з частиною 1 статті 106 Господарського процесуального кодексу України, ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статті 61,64 Господарського процесуального кодексу України не містять норми про оскарження ухвал, прийнятих на підставі цих статей.

Така ж думка висловлена вищестоящими судовими інстанціями в Інформаційному листі Верховного суду України № 1 (3.2) від 17.01.2005 та у роз’ясненнях Вищого господарського суду України № 01-8/157. від 31.01.2005.

Посилаючись у апеляційній скарзі на те що, суд першої інстанції при винесені рішення не встановив законність та відповідність договорів залогу та іпотеки чинному законодавству, відповідач не надав яких-небудь доказів такого ствердження. Також заявником скарги не приведено доказів підписання вказаних договорів з боку товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Комбіс” неуповноваженою особою.

Судова колегія вважає, що ці доводи спростовуються наявними у справі документами.

Згідно зі статтею 62 Закону України „Про господарські товариства” передбачено, що у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників.

Як вбачається з положень пунктів 6.3, 6.17 Статуту товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Комбіс”, 09.06.2004 зареєстрованого розпорядженням голови Ялтинської міської ради зі змінами, внесеними до Державного реєстру суб’єктів підприємницької діяльності 28.10.2004 (арк.с.98-117,т.3), виконавчим органом товариства є директор, (що призначається та звільняється загальними зборами товариства. Директор здійснює керівництво поточною діяльністю товариства, вирішує всі питання діяльності товариства, за винятком тих, що віднесені до виняткової компетенції зборів учасників. Директор має права без довіреності здійснювати дії від імені товариства, зокрема, підписувати договори, представляти товариство на всіх підприємствах, в установах та організаціях.

Згідно з протоколами загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Комбіс” від 28.02.2005 та від 29.03.2007, на яких були присутні учасники, що володіють 100 % голосів, було підтверджено обрання та повноваження директора Власенка І.М., а також уповноважено його на підписання з Банком кредитного договору, додаткових угод до нього, договорів забезпечення за кредитним договором та інших статутних документів (арк..с 91, 92-97,т.3).

Повноваження Власенка І.М., як директора товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Комбіс”, підтверджуються також протоколом зборів засновників цього товариства від 10.11.1995, відповідно до якого директором вказаного суб’єкта господарювання з 10.11.1995 призначено Власенка І.М. (арк. с.90,т.3), витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 17.02.2005 та від 29.03.2007 (арк.с. 85-88,т.3 ), відповідно до яких Власенко І.М. має право вчиняти юридичні дії від імені товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Комбіс” без довіреності та обмежень.

Згідно з довідкою відповідача від 21.03.2007 ніяких змін до установчих документів товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Комбіс” з 28.10.2008 не вносилось, отже, станом на 21.03.2008 Власенко І.М. є повноважним директором цього товариства (арк.с.89,т.3 )

Відносно невідповідності договорів застави вимогам статті 13 Закону України „ Про заставу”, судова колегія вказує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 статті 203 цього кодексу. Крім того, згідно частини 1 статті 207 Господарського кодексу України судом може бути визнане недійсним повністю або частково господарське зобов’язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб’єктності).

Як вказано в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 № 3 зі змінами, внесеними постановами від 25.12.1992 № 13 та від 25.03.1998 № 15 „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов’язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

У зв’язку з наведеним вище, посилання товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Комбіс” на статтю 13 Закону України „Про заставу”, згідно з якою застава нерухомого майна повинна бути нотаріально посвідчена по місцю знаходження даного майна, не приймається до уваги, оскільки, жодна правова норма не містить такого правового наслідку, як визнання угоди недійсною.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 55 Закону України „Про нотаріат”, в редакції Закону від 15.12.2005, і пунктів 3,91 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, посвідчення угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража , земельної ділянки, іншого нерухомого майна провадиться за місцем розташування вказаного майна або місцезнаходженням однієї із сторін правочину.

З урахуванням викладеного, господарський суд обґрунтовано задовольнив заявлений позов, у зв’язку з чим рішення суду підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга – без задоволення.

Керуючись статтями 101, 103 (пункт 1),105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.03.2008 у справі № 2-6/929-2008 залишити без змін.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Комбіс" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                         В.В.Сотула

Судді                                                                                В.С. Голик

Ю.М. Гоголь