донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

05.05.2008 р.                                                              справа №17/55пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Боболь В.М. представник за довір. № 13137 від 30.10.2007р. - Компанії"Карбон Продакц Інтернешнл Лімітед", Англія

від відповідачів:

від третіх осіб:

Заремба С.В. представник за довір. № 01-19/2190 від 29.10.2007р. - ВАТ "Кременчуцький завод технічного вуглецю", м. Кременчук

ВАТ "Хімекс", м. Донецьк - не з"явився

Мельнік А.В. представник за довір. № 4868/12 від 23.04.2008 р. - Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України, м. Київ

Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку України, м. Київ - не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю", м. Кременчук

на рішення господарського суду

Донецької області

від

30.01.2008 року

по справі

№ 17/55пд (судді Підченко Ю.Л., Мєзєнцев Є.І., Мартюхіна Н.О.)

за позовом

Компанії "Карбон Продакц Інтернешнл Лімітед", Англія

до

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору

1) Відкритого акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічноговуглецю", м. Кременчук

2) Відкритого акціонерного товариства "Хімекс", м. Донецьк

1) Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, м. Київ

2) Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку України, м. Київ

про

визнання недійсним договору

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 30.01.2008 р. позовні вимоги задоволені: визнаний недійсним договір поруки, укладений 03.06.2004 р. між Відкритим акціонерним товариством „Кременчуцький завод технічного вуглецю” та Відкритим акціонерним товариством „Хімекс”.

Відкритим акціонерним товариством „Кременчуцький завод технічного вуглецю” подана апеляційна скарга, в якій йдеться про скасування судового рішення з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права та неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи. У скарзі вказано, що суд першої інстанції не з’ясував факту порушення прав позивача та не дав правової оцінки нормам матеріального права, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти позову.

Компанія "Карбон Продакц Інтернешнл Лімітед" та Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України вважають апеляційну скаргу необґрунтованою, а судове рішення –законним.

Відкрите акціонерне товариство „Хімекс” свого представника до судового засідання не направило, відзиву на апеляційну скаргу не подало.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Відкрите акціонерне товариством „Кременчуцький завод технічного вуглецю” є емітентом процентних облігацій серії А № № 50 виключно на пред’явника із вільним обігом загальною номінальною вартістю 7 500 000, 00 грн., а договором купівлі-продажу від 01.09.2004 р. Компанія "Карбон Продакц Інтернешнл Лімітед” придбало частину вказаних облігацій (сертифікати облігацій серії А № № 45 включно) у кількості 46 штук на загальну номінальну суму 4 600 000 грн. Виконання зобов’язань за вказаним договором було забезпечено укладеним 03.06.2004 р. між Відкритим акціонерним товариством „Кременчуцький завод технічного вуглецю” та Відкритим акціонерним товариством „Хімекс” договором поруки. Відповідно до пункту 1.1 цього договору, у разі порушення зобов’язань емітентом - Відкритим акціонерним товариством „Кременчуцький завод технічного вуглецю” емітент і поручитель - Відкрите акціонерне товариство „Хімекс” відповідають перед власниками облігацій за зобов’язаннями за облігаціями, як солідарні боржники.

Компанія "Карбон Продакц Інтернешнл Лімітед” звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Кременчуцький завод технічного вуглецю” та Відкритого акціонерного товариства „Хімекс” про визнання недійсним договору поруки від 03.06.2004 р. В обґрунтування позову, позивач вказав, що спірна угода суперечить частині 2 ст. 203 Цивільного кодексу України, оскільки Відкрите акціонерне товариство „Хімекс” не мало право виступати поручителем зобов’язань за емітованими Відкритим акціонерним товариством „Кременчуцький завод технічного вуглецю” процентними облігаціями на пред’явника, оскільки на момент укладання спірної угоди Відкрите акціонерне товариство „Хімекс” не було фінансовою установою та не знаходилось на обліку у Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з доводами позивача.

Апеляційна інстанція вважає, що судове рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, про що свідчить наступне.

Компанія "Карбон Продакц Інтернешнл Лімітед” не є стороною у спірній угоді. Тому, у відповідності до частини 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, ст. 1 ГПК України позивач вправі заперечувати її дійсність в судовому порядку лише за умовою, що зазначена угода порушує його права і законі інтереси, як власника облігацій, випущених Відкритим акціонерним товариством „Кременчуцький завод технічного вуглецю”.

Викладене не було враховано під час розгляду справи судом першої інстанції. Зокрема, у судовому рішенні не вказано, які само права і законі інтереси Компанії "Карбон Продакц Інтернешнл Лімітед” порушені укладанням договора поруки від 03.06.2004 р., і в чому конкретно полягали такі порушення. Посилання суду на положення ст. 673 Цивільного кодексу України щодо відповідності якості товару умовам договору купівлі-продажу є безпідставними, оскільки у матеріалах справи не має відомостей про те, що спірні облігації за формою і змістом не відповідали законодавству про цінні папери. Більш того, придбані позивачем облігації мають сертифікат якості, виданий Держаним підприємством „Поліграфічний комбінат „України”.

Доводи суду першої інстанції щодо введення позивача в оману емітентом облігацій не можуть братись до уваги. З цих мотивів договір поруки від 03.06.2004 р. позивачем не оспорюєтся, а у місцевого господарського суду не було ніяких правових підстав виходити за межи позовних вимог.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що факт порушення прав і законних інтересів позивача матеріалами справи не доведено.

Так, у відповідності до частини 1 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов’язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо інше не передбачено договором поруки. Солідарна відповідальність емітента і поручителя перед власником облігацій закріплена пунктом 1.3 договору поруки від 03.06.2004 р. Частина 3 ст. 548 Цивільного кодексу України, визначає правові наслідки визначення недійсним правочину, що забезпечує виконання зобов’язання: у такому випадку недійсність основного зобов’язання не наступає. Наведені норми цивільного законодавства дають підстави для висновку про те, що задоволення позову не може привести до відновлення прав або захисту законних інтересів позивача, оскільки емітент облігацій залишається зобов’язаною перед позивачем особою незалежно від наслідків розгляду даної справи. Навпаки, визнання недійсним договору поруки від 03.06.2004 р., на думку апеляційної інстанції, явно не відповідає інтересам власника облігацій, оскільки суттєво погіршує рівень гарантій його прав у разі невиконання зобов’язань емітентом. Адже, Відкрите акціонерне товариство „Хімекс” має достатні ресурси для виконання зобов’язань поручителя, що підтверджується долученим до матеріалів справи аудиторським висновком, складеним Аудиторською фірмою „Донаудітконсалт”.

Апеляційна інстанція вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог частини 1 ст. 111 21 ГПК України, не виконав вказівок, викладених у постанові Верховний Суд України від 10.01.2006 р., зокрема, щодо недоведеності факту порушення прав і законних інтересів позивача. Під час нового розгляду справи обставин, які б спростовували цей висновок касаційної інстанції, не встановлено.

З огляду на недоведеність порушення договором поруки від 03.06.2004 р. прав і законних інтересів позивача, у місцевого господарського суду не було правових підстав для задоволення позову.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції –скасуванню.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 30.01.2008 р. у справі № 17/55пд – скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Донецької області.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 7 прим.

1. позивачу

2. відповідачам

2. третім особам

1. у справу

1. ДАГС