ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"11" березня 2008 р.                                        Справа № 17/101а

м. Чернігів                                                                                   «11 »березня 2008 року

Суддя Кушнір І.В. розглянув у відкритому судовому засіданні за участю:

Представника позивача: Захаренко Н.В. –представник, довіреність №103-03/13 від 14.01.08р.;

Представника відповідача: Варга О.В. –головний спеціаліст-юрисконсульт, дов.№55/06 від 08.01.08р.

матеріали справи №17/101а

За ПОЗОВОМ: Чернігівського державного інституту економіки і управління

14033, м. Чернігів, вул. Стрілецька, 1

До ВІДПОВІДАЧА: Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області

14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, 83-а

Про визнання недійсним рішення та зобов’язання вчинити певні дії

СУТЬ СПОРУ:

Чернігівським державним інститутом економіки і управління пред’явлено позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання недійсним рішення Відповідача від 08.02.08р. за №702/06 про повернення скарги Позивача без розгляду та зобов`язання ГУПФУ в Чернігівській області розглянути скаргу по суті.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на те, що не скріплення скарги печаткою юридичної особи не було перешкодою для розгляду скарги по суті.

Крім того, в рішенні про повернення скарги без розгляду відсутні визначені додатком №7 до Порядку відомості про предмет оскарження, дата прийняття скарги до розгляду, відомості про розгляд документів, що підтверджують обставини, викладення обставин, що не дають можливості розглянути скаргу по суті.

Відповідач надав відзив по справі, в якому позовні вимоги заперечує в повному обсязі, вважаючи спірне рішення законним та обґрунтованим.

Крім того, представником Відповідача в судовому засіданні було зазначено, що скаргу було підписано не керівником Позивача, а виконуючим обов`язки, проте доказів призначення виконуючого обов`язки, тобто доказів, що підтверджують наявність повноважень у особи підписувати відповідні документи, до скарги додано не було

Заслухавши представників сторін та дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ :

УПФУ в Деснянському районі м. Чернігова було направлено Позивачу рішення №1 від 23.01.08р. про застосування до Позивача фінансових санкцій в розмірі 2073,54 грн. штрафних санкцій та 20,73 грн. пені.

Позивачем на дане рішення була направлена Відповідачу скарга за №103-04/73 від 01.02.08р., яка отримана Відповідачем 05.02.08р. за вх.№237/02.

Рішенням Відповідача від 08.02.08р. за №702/06 скаргу Позивача було повернуто без розгляду, оскільки остання не була скріплена печаткою юридичної особи.

Вважаючи вищевказане рішення незаконним та необґрунтованим, Позивач звернувся з позовом про визнання недійсним рішення Відповідача від 08.02.08р. за №702/06 про повернення скарги Позивача без розгляду та зобов`язання ГУПФУ в Чернігівській області розглянути скаргу по суті.

Згідно ч.ч.1,3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України

“Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.”

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.11 вищевказаного Кодексу:

“Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.”

Відповідно до ч.2 ст.69 зазначеного Кодексу:

«Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.»

Згідно ч.ч.4,5 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України:

«Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.»

Згідно ч.ч.1,2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України:

«1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.»

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на те, що не скріплення скарги печаткою юридичної особи не було перешкодою для розгляду скарги по суті.

Крім того, в рішенні про повернення скарги без розгляду відсутні визначені додатком №7 до Порядку відомості про предмет оскарження, дата прийняття скарги до розгляду, відомості про розгляд документів, що підтверджують обставини, викладення обставин, що не дають можливості розглянути скаргу по суті.

Відповідно до ч.2 п.13 ст.106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03р. №1058-ІV (далі Закон №1058):

«Суми пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому в цей же строк страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення.»

Згідно п.1.1. Порядку розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. за N21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 січня 2004р. за N81/8680:

«Цей Порядок визначає процедуру подання та розгляду органами Пенсійного фонду України (далі - Пенсійний фонд) скарг страхувальників при узгодженні ними вимог про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - вимога про сплату недоїмки), оскарженні рішень про нарахування пені та накладення фінансових санкцій, передбачених частиною 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ) (далі - Закон); скарг банків на рішення про накладення фінансових санкцій, передбачених частиною 10 статті 106 Закону, та організацій, які здійснюють виплату і доставку пенсій, на рішення про накладення штрафів, передбачених частиною 11 статті 106 Закону.»

Відповідно до п.1.5. Порядку:

«У скарзі та/або заяві має бути зазначено:

1) прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання фізичної особи, а для юридичної особи - її найменування, адреса;

2) найменування органу Пенсійного фонду, яким видано вимогу про сплату недоїмки або рішення, що оскаржується, дата і номер;

3) суть порушеного питання, прохання чи вимога;

4) інформація про оскарження вимоги про сплату недоїмки або рішення органу Пенсійного фонду в суді.

Скарга та/або заява підписується фізичною особою або уповноваженою нею на те особою, а для юридичної особи –керівником або представником юридичної особи, уповноваженим відповідно до законодавства, та має бути скріплена печаткою юридичної особи.

Скарга та/або заява повинна бути викладена в письмовій формі та надіслана до органу Пенсійного фонду поштою або передана фізичною чи юридичною особою через представника.

Якщо скарга та/або заява в інтересах фізичної або юридичної особи подається її представником, то до скарги та/або заяви додається копія довіреності (або договору), оформленої відповідно до вимог чинного законодавства.»

Згідно ч.1 п.1.6. Порядку:

«Скарга, оформлена без дотримання цих вимог, що не дає можливості розглянути скаргу по суті, повертається особі, яка її подала, з відповідними обґрунтуваннями не пізніше п'яти днів від дня отримання такої скарги, про що робиться відмітка в журналі реєстрації скарг.»

Відповідно до п.5.3. Порядку:

«Скарга, подана з порушенням порядку і строків, визначених пунктами 3.3 та 4.1 цього Порядку, не підлягає розгляду органами Пенсійного фонду і повертається із зазначенням причин (додаток 7), про що робиться помітка в журналі реєстрації скарг.»

Як вбачається з тексту частини 1 п.1.6. Порядку, нею не передбачено умовним чином, що скарга, оформлена без дотримання цих вимог, повертається особі, тільки якщо це не дає можливості розглянути скаргу по суті.

Навпаки, визначено імперативними чином, що повертається особі скарга, оформлена без дотримання цих вимог, що не дає можливості розглянути скаргу по суті, тобто Порядком визначено, що, якщо скарга, оформлена без дотримання цих вимог, то даний факт вже сам по собі не дає можливості розглянути скаргу по суті.

З урахуванням викладеного, суд не приймає доводи Позивача, що не скріплення скарги печаткою юридичної особи не було перешкодою для розгляду скарги по суті.

Крім того, суд враховує, що згідно пояснень представника Відповідача скаргу було підписано не керівником Позивача, а виконуючим обов`язки, проте доказів призначення виконуючого обов`язки, тобто доказів, що підтверджують наявність повноважень у особи підписувати відповідні документи, до скарги додано не було, і даний факт Позивачем не заперечується.

Доводи Позивача, що в рішенні про повернення скарги без розгляду відсутні визначені додатком №7 до Порядку відомості про предмет оскарження, дата прийняття скарги до розгляду, відомості про розгляд документів, що підтверджують обставини, викладення обставин, що не дають можливості розглянути скаргу по суті, судом також не приймаються з наступних підстав.

Додатком №7 до Порядку затверджений бланк рішення, а не обов`язкові правові норми.

В свою чергу п.5.3. Порядку вимагає лише зазначення причин повернення скарги, що було зроблено Відповідачем у спірному рішенні.

Крім того, суд вважає за необхідне відмітити, що визначений додатком №7 бланк передбачає стисле викладення обставин, що не дають можливості розглянути скаргу по суті, а не відповідний аналіз: чому ці обставини не дають можливості розглянути скаргу по суті, що додатково підтверджує вищевикладені доводи суду. Таким чином, даний бланк відповідає нормам, викладеним в п.п.1.6, 5.3. Порядку.

Крім того, в самому рішенні зазначені вихідні дані скарги Позивача, а саме дату та номер.

Що стосується не зазначення відомостей про дату прийняття скарги до розгляду та відомостей про розгляд документів, що підтверджують обставини, то враховуючи, що скарга не розглядалася, а, навпаки, повернута без розгляду, суд вважає доводи Позивача про незаконність не зазначення даних реквізитів у рішенні безпідставними.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що ГУПФУ в Чернігівській області доведено законність та обґрунтованість спірного рішення, а тому позовні вимоги про визнання недійсним рішення Відповідача від 08.02.08р. за №702/06 про повернення скарги Позивача без розгляду та зобов`язання ГУПФУ в Чернігівській області розглянути скаргу по суті задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1. У позові відмовити повністю.

2. Дана Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку. Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

3. Дана Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Дана Постанова після набрання законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Постанова виготовлена в повному обсязі та підписана 11.03.08р.

Суддя                                                             І.В. Кушнір