ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.01.08

Справа № 2/655-07.

За позовом: Відкритого акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в особі Сумської філії, м. Суми

До відповідача: Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Суми

Про визнання рішення недійсним

Суддя Соп’яненко О.Ю.

При секретарі судового засідання Петен Я.Л.

За участю представників:

позивача – Лисенко В.М.

відповідача – Касьян Є.М.

Суть спору: позивач просить суд визнати недійсним рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.09.2007 року № 60 по справі № 02-06/08-2007 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», зупинити дію рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.09.2007 року № 60 в частині накладення штрафу, стягнути судові витрати, пов’язані з розглядом справи, а саме 85 грн. витрат по сплаті держмита та 118 грн. - на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач подав відзив на позовну заяву № 01-24/3534 від 19.12.2007р., в якому заперечує проти позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та просить суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

Рішенням адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60 від 28.09.2007 року по справі № 02-06/08-2007 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу позивач, відповідно до ст. 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції», був визнаний таким, що у липні-грудні 2006 р. та станом на вересень 2007 р. займав монопольне (домінуюче) становище на ринку з товарними межами – «послуги з користування залізничними під’їзними коліями» із часткою 100 відсотків, у межах належних йому залізничних під’їзних колій. Дії відповідача по встановленню вимоги щодо надання послуги з користування залізничними під’їзними коліями лише за умови укладення договору на подачу-забирання вагонів визнані порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з користування залізничними коліями, що можуть призвести до обмеження конкуренції на ринку подачі-забирання вагонів з/на під’їзні колії та ущемлення інтересів інших суб’єктів господарювання, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку

За вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції на позивача було накладено штраф у розмірі 17000 грн.

Позивач вважає, що дане рішення не відповідає чинному законодавству та винесене з порушенням норм права, відповідачем невірно з’ясовані всі обставини при його винесенні.

Але, разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені з наступних підстав:

Позивач посилається на невірне застосування відповідачем загальних норм законодавчих актів, зокрема, частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України, статей 12, 39 Закону України «Про транспорт», які містять положення про те, що підприємства різних видів транспорту мають керуватися у своїй діяльності спеціальними нормами нормативно-правових актів (кодексів, статутів, тощо).

Такими спеціальними нормами позивач вважає ст. 73 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457 (Статут залізниць України), та пункти 2.7, 3 Правил обслуговування залізничних під’їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 875/5096, наголошуючи на тому, що згідно положень останніх передбачено, що обслуговування контрагентів-підприємств, що мають у межах залізничної під'їзної колії іншого підприємства свої склади або залізничні колії, які до неї примикають, встановлюється договорами, що укладаються без участі залізниці, безпосередньо між контрагентом і підприємством, якому належить залізнична під'їзна колія.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є акти цивільного законодавства (до яких згідно статті 6 ЦК України відноситься Статут залізниць України, зокрема, його положення, що містяться у статті 73); договори та інші правочини.

Отже, відповідно до статті 73 Статуту залізниць України відповідач отримав цивільне право щодо укладення договору подачі-забирання вагонів безпосередньо на підставі акту цивільного законодавства.

При цьому, таке право позивача не є виключним (таким що належить лише йому), оскільки, відповідно до Договору № 5 по наданню взаємоподібних транспортних та інших послуг від 03.01.2006 (із змінами), укладеного Позивачем із виробничо-комерційним підприємством «Спектр-Сіп» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, позивач здійснює для ВКП ТОВ «Спектр-Сіп» надання під'їзної колії № 32 завдовжки 559 м в часткове користування для прийому вагонів зі станції Суми та здачі вагонів на станцію Суми, що обслуговує ВКП ТОВ «Спектр-Сіп», а ВКП ТОВ «Спектр-Сіп» здійснює аналогічні послуги для позивача. Таким чином, наявність вищезазначеного договору є повністю обґрунтованою з цивільно-правової точки зору підставою виникнення права ВКП ТОВ «Спектр-Сіп» на укладення договорів подачі-забирання з іншими суб'єктами господарювання, що мають у межах залізничної під'їзної колії Позивача свої склади або залізничні колії, незважаючи на положення статті 73 Статуту залізниць України.

Відповідно до Закону України «Про природні монополії» ринок подачі- забирання вагонів з/на залізничні під'їзні колії (залізничні колії незагального користування) не віднесено до сфери діяльності суб'єктів природних монополій, що обумовлює наявність передумов конкурентоспроможності на зазначеному ринку (наявності декількох учасників ринку).

Виходячи з аналізу чинних нормативно-правових актів, що регламентують

правовідносини суб'єктів господарювання залізничного транспорту, встановлено, що іншим потенційним учасником ринку подачі забирання вагонів з/на залізничні під'їзні колії (залізничні колії незагального користування) є СТГО «Південна залізниця».

Зокрема, частиною 2 статті 73 Статуту залізниць України та абзацом 3 пункту 2.1 Правил обслуговування залізничних під'їзних колій передбачено, що договори про подачу та забирання вагонів укладаються між залізницею і підприємствами, у разі обслуговування локомотивом залізниці під'їзних колій або окремих вантажних фронтів.

Ринок подачі забирання вагонів з/на залізничні під'їзні колії (залізничні колії незагального користування) є потенційно конкурентним, що обумовлює можливість споживачів обирати між кількома продавцями.

У січні 2007 року ВАТ "КД МППЗТ", посилаючись на вимоги статті 73 Статуту залізниць України та пункту 2.7 Правил обслуговування залізничних під'їзних колій направило ТОВ ПЕФ «Дефо» (лист від 22.01.2007 №66), ТОВ «Суми-метал», ТОВ «Фрунзе-Будіндустрія» (лист від 22.01.2007 №63), ПП "А.В.Т." (лист від 22.01.2007 №64), ВАТ «Центроліт», ТОВ ПКФ «Побутсервіс», Сумському лісгоспу (лист від 22.01.2007 №61) вимоги щодо обов'язкового укладення договору на подачу забирання вагонів з попередженням про відмову у наданні послуги з користування залізничними під'їзними коліями (залізничними коліями незагального користування), у разі непідписання такого договору.

Дії позивача по примусовому укладенню договору на подачу-забирання вагонів з контрагентами не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки положеннями статті 11 ЦК України та Договору № 5 по наданню взаємоподібних транспортних та інших послуг, статтею 73 Статуту залізниць України передбачається можливість обслуговування під'їзної залізничної колії не лише її власником, а іншим суб'єктом господарювання (ВКП ТОВ «Спектр-Сіп») та локомотивом Залізниці, у зв'язку з чим останні також можуть укладати договори подачі-забирання вагонів безпосередньо з підприємствами, які мають свої склади або залізничні колії в межах залізничної під'їзної колії такого підприємства. До того ж пунктом 2.5 Правил обслуговування під'їзних залізничних колій передбачено, що перевезення вагонів, розставлення їх на місцях навантаження, вивантаження і повернення на передавальні колії може забезпечуватися не лише локомотивами власника під'їзної колії, а й локомотивами контрагентів.

Вищезазначені положення нормативно-правових актів спростовують твердження позивача про відсутність альтернативи щодо отримання послуг з подачі-забирання вагонів від інших суб'єктів господарювання та обов'язковості укладення відповідного договору безпосередньо з ним.

Дії позивача були спрямовані на примусове встановлення договірних відносин під загрозою припинення надання послуг з користування залізничними під'їзними коліями (залізничними коліями незагального користування), що не узгоджується з нормами цивільного законодавства (ч. 3 ст. 203, ст. 627 ЦК України) та господарського законодавства (ч. 2 ст. 67 ГК України), які обумовлюють свободу укладення будь-якого правочину (договору), а також право будь-якого підприємства на вільний вибір предмета договору, визначення зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин.

Дії позивача могли призвести до ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання.

Вищезазначені дії позивача не відповідають (суперечать) сутності конкуренції, яка згідно ст. 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначається як змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання (краща цінова пропозиція, краща якість товару тощо), внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товару на ринку. Зокрема, позивачем замість здобуття переваг над іншим суб'єктом господарювання (ТОВ ВКП "Спектр-Сіп") за рахунок власних досягнень на ринку подачі-забирання вагонів з/на під'їзні колії було використано своє монопольне становище на ринку послуг з користування залізничними під'їзними коліями (залізничними коліями незагального користування).

Таким чином, дії позивача рішенням адміністративної колегії відповідача по наданню послуг з користування залізничними під'їзними коліями (залізничними коліями незагального користування) лише за умови укладення договору на подачу- забирання вагонів були визнані порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з користування залізничними під'їзними коліями (залізничними коліями незагального користування), що можуть призвести до обмеження конкуренції на ринку подачі забирання вагонів з/на під'їзні колії та ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підставами для зміни, скасування чи визнання недійсним рішень органів Антимонопольного комітету України є неповне з‘ясування обставин справи, які мають значення для справи, недоведеність обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, порушення чи неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, але позивач у позові і наданих додаткових поясненнях не зазначив, на яких саме підставах слід визнати недійсним рішення відповідача, та з урахуванням всіх обставин справи не подав суду належних доказів, які б об‘єктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позицію. Враховуючи вищевикладене, суд в задоволенні позову відмовляє.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          В задоволенні позову – відмовити.

СУДДЯ СОП’ЯНЕНКО О.Ю.

Повний текст рішення підписаний 08.02.08 р.