ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2008 р. Справа № 17/154/08

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Колесниковій В.В.,

з участю представників сторін:

від позивача –Ольхова О.В., довіреність № б/н від 07.02.2008 року;

Бутирін Є.А., довіреність № б/н від 07.02.2008 року;

від відповідача –не з»явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 17/154/08

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Авто Інжиніринг”, м. Донецьк, пр. Панфілова, 18,

до відкритого акціонерного товариства “Миколаївське спеціалізоване автотранспортне підприємство - 1401”, м. Миколаїв, вул. Автомобільна, 2,

про: стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № 3 від 16.01.2007 року,-

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, у судове засідання не з?явився, відзив по суті позовних вимог не надав.

Таким чином, справа розглядається у порядку ст.75 ГПК України, за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Авто Інжиніринг” (надалі-позивач) звернулося до господарського суду з позовом до відкритого акціонерного товариства “Миколаївське спеціалізоване автотранспортне підприємство - 1401” (надалі-відповідач) про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № 3 від 16.01.2007 року.

Позивач обгрунтовує свої позовні вимоги наступним:

Між сторонами було укладено договір купівлі продажу № 3 від 16.01.2007 року з відстрочкою платежу, згідно якого позивача зобов‘язано було передати товар, а відповідача - отримати та оплатити його. Позивач згідно договору передав товар на загальну суму 17 545 грн. 84 коп. Відповідач свої зобов’язання виконав частково і заборгованість складає 8 273 грн. 02 коп., які на момент звернення до суду відповідачем не погашені. Також ця сума заборгованості підтверджується й актом звірки взаєморозрахунків, підписаноного та скріпленого печатками сторін. На підтвердження позовних вимог позивачем також надано видаткові накладні та податкові накладні.

Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію від 11.07.2007 року з вимогою погасити заборгованість у сумі 8 273 грн.02 коп., яку на момент звернення до суду погашено не було.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, у судове засідання не з‘явився, відзив на позов не надав, позов не оспорив.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Між сторонами було укладено договір купівлі –продажу № 3 від 16.01.2007 року, згідно якого позивачем було передано товар за накладними на загальну суму 17 545 грн. 83 коп. Відповідачем було сплачено заборгованість частково, про що свідчить акт звірки взаєморозрахунків станом на 24.06.2007 року, підписаний та скріплений печатками сторін.

Крім того, позивачем було нараховано суму пені , відповідно до п. 7.2. спірного договору, за неоплаченими накладними, згідно наданого позивачем розрахунку загальна сума пені становить 1 272 грн. 51 коп.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлені строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору; одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, а згідно ч. 2 ст. 218 учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Судом перераховано розмір пені за неоплаченими накладними, у відповідності до вимог ст. 232 Господарського кодексу України, сума пені становить 702 грн., яка підлягає задоволенню за рахунок відповідача.

Відповідач відзив на позов не надав, докази погашення заборгованості, заперечення на позов не надав.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплачене держмито слід віднести на рахунок сторін пропорційно задоволеним вимогам позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю “Авто Інжиніринг” задовольнити частково.

2.          Стягнути з відкритого акціонерного товариства “Миколаївське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 1401” (м. Миколаїв ,вул. Автомобільна, 2 код 00858415) суму основної заборгованості у розмірі 8 273 грн. 01 коп., пеню у розмірі 702 грн., державне мито у розмірі 95 грн. 90 коп. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М.Коваль