ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2008 р.

№ 2-28/6411.1-2007 (2-14/1453/2006, 2-14/15278-2005)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

В. Овечкін –головуючого,

Є. Чернов

В. Цвігун

за участю представників:

Генпрокуратури України

Баклан Н.Ю. –(посв. № 7 від 05.01.2005)

ТОВ "Фірма Ди Пи Ейч Модус" ЛТД

Ручка С.П. –(дор. № 19 від 03.05.2007)

Веремчук М.А. –(дор. від 20.12.2006)

ДП "Ялтинський морський торговельний порт"

Кромська О.М. –(дор. у справі)

розглянув касаційне подання

касаційну скаргу

прокурора АР Крим

Державного підприємства "Ялтинський морський торговельний порт"

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.01.2008 року

у справі

№ 2-28/6411.1-2007 господарського суду АР Крим

за позовом

ТОВ "Фірма Ди Пи Ейч Модус" ЛТД

до

Державного підприємства "Ялтинський морський торговельний порт"

про

стягнення збитків у вигляді не отриманого доходу

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду господарського суду АР Крим від 23.10.2007 (суддя: С.Альошина) позов про стягнення з відповідача збитків у вигляді не отриманого доходу в сумі 349991, 61 грн. задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано приписами ст. 224 ГК України, ст. 623 ЦК України відповідно до яких особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право їх відшкодування, а особа, яка порушила господарське зобов'язання повинна відшкодувати завдані збитки, збитками є також доходи, на які сторона, що їх зазнала, мала право розраховувати у разі неналежного виконання зобов'язання другою стороною та тими обставинами, що відповідач внаслідок односторонньої відмови від договору № 188 від 17.04.2007 завдав позивачу збитки у вигляді не отриманого прибутку, факт можливості отримання якого підтверджується укладеними позивачем договорами про надання послуг по організації морських прогулянок та екскурсій із ЗАТ "Пансіонат "Прибережний", СПД Бельской В.І., СПД Козачук Р.А., СПД Болотіной Є.П., СПД Добровольськой З.В., ПП "Мир", СПД Литовкиной Н.С., СПД Говало Н.В., ТОВ "Елита-Ялос", санаторій "Понизовка", ДОЦ "Ласпі", а розмір збитків підтверджено висновком судово-бухгалтерської експертизи № 94/05 від 06.03.2006.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.01.2008 (судді: В.Гонтар, В.Голик, Т.Видашенко) судове рішення залишено без змін з аналогічних мотивів та підстав.

Прокурор у касаційному поданні просить рішення та апеляційну постанову у справі скасувати з підстав порушення господарськими судами норм матеріального та процесуального права.

Прокурор вважає, що судами надано невірну юридичну оцінку спірним правовідносинам сторін, не доведено факту реальності доходів.

Відповідач в касаційній скарзі просить рішення та апеляційну постанову у справі скасувати з підстав неправильного застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права.

Скаржник посилається на ті обставини, що спірний договір є договором надання послуг за яким перевезення здійснює відповідач, а позивач за дорученням здійснює організацію обслуговування пасажирів. Факт реальної можливості отримання прибутку є абстрактним, оскільки судом не надано оцінки обставинам, що позивач укладав договори з іншими підприємцями від свого імені з умов яких не вбачається здійснення перевезення на судні, яке повинен був надати відповідач. Судом не обґрунтовано розрахунку збитків, а взято до уваги висновок експерта щодо питання, яке є предметом спору і повинно вирішуватися судом, тобто експерт прийняв на себе повноваження суду.

ТОВ "Фірма Ді Пі Ейч Модус" ЛТД в судовому засіданні 18.03.2008 заявило відвід суду з мотивів та підстав, викладених у заяві від 18.03.2008.

В судовому засіданні 18.03.2008 оголошено перерву до 12 год. 30 хв. цього ж дня у зв'язку з необхідністю вирішення заявленого відводу в порядку, встановленому ст. 20 ГПК України.

Ухвалою заступника Голови Вищого господарського суду України від 18.03.2008 заявлений суду відвід відхилено.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційного подання, заслухавши пояснення представників сторін, прокурора, вважає, що подання та скарга підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Господарськими судами встановлено, що спірні правовідносини сторін виникли з договору № 188п від 17.04.2001, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався виділити судно "Константин Паустовський" для організації морських прогулянок та екскурсій з порту Ялта і приписаних до нього портопунктів.

Оскільки відповідач умову договору щодо надання судна не виконав, чим завдав позивачу збитків, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо відшкодування завданих невиконанням договору збитків у вигляді не отриманих доходів.

Проте, погодитися з висновками господарських судів в повній мірі не можна, оскільки суди дійшли їх без повного та всебічного з’ясування всіх суттєвих обставин, що мають значення для вирішення спору, не врахувавши вказівки касаційної інстанції викладені у постанові Вищого господарського суду України від 10.04.2007.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Ст. 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема відноситься неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов’язання іншою стороною.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 ЦК). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з частиною другою статті 623 ЦК розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

При визначені збитків у вигляді упущеної вигоди судом взято до уваги експертний висновок, за яким збитки вирахувані, виходячи із фактичного середньоденного доходу судна за період квітень-вересень 2004 року за мінусом умовно-змінних витрат позивача, умовно-постійних затрат для судна.

Відповідно до припису ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегіть встановленої сили.

Касаційна інстанція зазначає, що висновок експерта повинен враховуватися у сукупності з іншими обставинами, які вказують на обґрунтованість позовних вимог.

Окрім висновку експерта судами не встановлено обставин та не надано їм оцінку з врахуванням доказів, які свідчать про можливість реального отримання прибутку позивачем в заявленій сумі.

Всупереч ст. 33 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, судами не досліджено фактів, які могли б свідчити, що понесені позивачем втрати майнового характеру (зниження прибутку) є невідворотний результат порушення відповідачем зобов'язання, тобто наявність прямого причинного зв’язку між невиконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо надання судна та збитками.

Висновок господарського суду про те, що факт реальної можливості отримання позивачем прибутку підтверджується укладеними позивачем договорами про надання послуг по організації морських прогулянок і екскурсій не можна визнати обґрунтованими та такими що ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права з таких підстав.

Так, згідно п. 2.1.2 договору, з врахуванням додаткової угоди № 15-а від 24.03.2005 період надання судна з 30 квітня по 18 вересня 2005.

Відповідач листом № Ю-809 від 27.04.2005 повідомив про неможливість надання судна.

При цьому, судом не надано оцінку обставинам повідомлення портом про ненадання судна, причини такої поведінки порту з врахуванням об'єктивних чи суб'єктивних факторів, мотивам відповідної поведінки. Зазначене має значення при вирішенні питання щодо вини порту у заподіянні збитків.

Одночасно судом зазначено, що доказів вжиття заходів, спрямованих на зменшення збитків, відповідач не надав, не перевіривши наведених обставин щодо повідомлення позивача про неможливість надання судна та не спростувавши цих доводів.

Судом не з'ясовано обставин, пов'язаних із укладенням договорів після відмови порту виділити судна, що свідчить про штучне створення боргу державному підприємству.

Судом не враховано, що договори з контрагентами позивач укладав, зокрема, 08.08.2005 з СПД Козачук Р.А., 29.06.2005 з ДОЦ "Ласпі", 12.05.2005 з СПД Баранова Л.А., 11.05.2005 з санаторієм "Понизовка", 07.05.2005 з ТЕЦ "Севастополь", тобто після того, як отримав повідомлення про ненадання судна, що може свідчити про те, що зазначені договори укладалися на власний ризик і неможливість їх виконання позивачем не знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв'язку із ненаданням судна.

Змісту зазначених договорів суди не досліджували, оцінку їх умов не надали, зокрема, чи містять наведені договори умови про те, що організація морських прогулянок і екскурсій, які брав на себе позивач, повинна була здійснюватися на судні, обумовленому договором № 188п від 17.04.2001.

Касаційна інстанція визнає необґрунтованим висновок суду про те, що для визначення розміру збитків вказівка на судно не має суттєвого значення для вирішення спору. При цьому суд попередньої інстанції послався на те, що між сторонами було укладено три договори про надання трьох суден "К.Паустовський", "Саманта Смит", "Маргейт" у зв'язку з чим договори позивача з контрагентами не мають містити вказівку на назву будь-якого із суден.

Разом з тим суд не звернув увагу, що предметом даного спору є стягнення збитків саме за договором № 188п від17.04.2001, за умовами якого передбачалося надання судна "К.Паустовський" і сума заявлених збитків не є загальною за порушення всіх договорів. Два інших судна є предметом двох інших договорів, які були предметами інших справ, розглянутих судом.

Таким чином касаційна інстанція дійшла висновку, що в порушення вимог ст. 11112 ГПК України вказівок касаційної інстанції при новому розгляді справи суди не врахували, дійшовши аналогічних висновків та поклавши в їх обґрунтування ті ж обставини.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційне подання та касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.06.2006 та рішення господарського суду господарського суду АР Крим від 11.05.2006 у справі № 2-14/1453-2006 господарського суду АР Крим скасувати.

Справу № 2-14/1453-2006 передати на новий розгляд до господарського суду АР Крим.

Головуючий                                         В. Овечкін

судді                                         Є. Чернов

В. Цвігун