КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2008                                                                                           № 16/335

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Моторного О.А.

суддів:           Кошіля В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі:           Цецарському А.О.

За участю представників:

від позивача – Сергеєва О.В.

від відповідача – Фрадіна С.П.

від третьої особи – Міхєєва Л.І, Колосова Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрсільгоспсервіс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 27.03.2008

у справі № 16/335 (Ярмак О.М.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрсільгоспсервіс"

до                                                   Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс"

третя особа відповідача           Виробничо-господарська корпорація "Донецькоблагротехсервіс"

про                                                  визнання відсутності права вчинювати дії щодо вилучення майна та відновлення становища, яке існувало до порушення

ВСТАНОВИВ:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю „Укрсільгоспсервіс” звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу „Украгротехсервіс” про визнання відсутності права вчинювати дії щодо вилучення майна та відновлення становище, яке існувало до порушення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.03.2008 року у справі № 16/335 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій вказує, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним, а тому просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представником відповідача наданий відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Представником третьої особи також наданий відзив на апеляційну скаргу позивача.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступне:

10.07.2000 року між позивачем та третьою особою виробничо-господарською корпорацією „Донецькоблагротехсервіс” було укладено договір фінансового лізингу про поставку тракторів фірми „Дір енд Компані", запасних частин та проведення розрахунків за них № 99/07-78-13, згідно з яким третя особа зобов'язався передати позивачу товар - трактори, сільськогосподарські машини виробництва фірми «Дір енд Компані», і необхідні для їх експлуатації запчастини і технічні рідини.

Відповідно до п.2.2. договору лізингу лізингоодержувач стає власником товару після кінцевого розрахунку по цьому договору.

Терміни та обсяги платежів за отриманий товар та термін та обсяги плати Кабінету Міністрів України за надання гарантій та кредиту визначені сторонами відповідно додатками № 2 та № 3 до договору від 10.07.2000 р. № 99/07-78-13, в яких суми платежу встановлені в доларах США та в перерахунку на пшеницю (м'яку ) 3 -го класу.

Згідно актів передачі - приймання сільськогосподарської техніки від 10.07.2000 року та від 31.08.2000 року третьою особою було передано позивачу - трактори «Джон Дір» заводські № 020865 та № 020887.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 січня 1999 року № 76 ”Про заходи щодо підвищення ефективності використання закупленої під гарантії Кабінету Міністрів України сільськогосподарської техніки та порядок розрахунків за неї” між відповідачем та третьою особою було укладено договір № 99/77-78 від 19.05.1999 року, згідно якого відповідач зобов'язався поставити третій особі на умовах розстрочки кінцевого розрахунку та під процент товар - трактори, сільськогосподарські машини виробництва фірми «Дір енд Компані», та необхідні для їх експлуатації запчастини і технічні рідини.

Згідно п.2.2. договору від 22.01.1999 року покупець - третя особа стає власником товару після кінцевого розрахунку по цьому договору.

Дані трактори в кількості 10 штук, були отриманні виробничо-господарською корпорацією „Донецькоблагротехсервіс” на підставі актів приймання-передачі.

Пунктом 5.1.1 договору від 22.01.1999 року визначено, що вартість товару, відсотки та витрати по обслуговуванню кредиту сплачуться на умовах розстрочення платежу шляхом поставки до державного резерву еквівалентної кількості пшениці (м'якої третього класу) за ціною 115 дол. США за одну тонну, іншої сільськогосподарської продукції і продуктів її переробки з урахуванням погоджених коефіцієнтів у терміни та обсягах згідно з додатком № 3.

В свою чергу вказані трактори були отримані відповідачем Українським державним концерном по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу „Украгротехсервіс” відповідно до контракту купівлі-продажу № 10-5 від 17.11.1996 року, укладеного між відповідачем та компанією „Джон-Дір Експорт”

Сума кредитів, наданих концерну „Украгротехсервіс” під закупівлю сільгосптехніки компанії „Дір енд Компані” складає 95683088 доларів США.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.08.2002 року порушена справа про банкрутство виробничо-господарської корпорації „Донецькоблагротехсервіс”

Постановою господарського суду Донецької області № 33/141Б від 02.02.2004 року третю особу визнано банкрутом.

Згідно зі ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов’язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування, що належить лізингодавцю на праві власності.

Як зазначено представником третьої особи ВГК „Донецькоблагротехсервіс” не виконала умов договору поставки в частині розрахунків, не набула право власності на отримані трактори „Джон Дір 8400”, а отже юридично не мала право укладати договір фінансового лізингу з позивачем ТОВ „Укрсільгоспсервіс”.

Відповідно до п.10.4 договору поставки ВГК "Донецькоблаготехсервіс" у випадку банкрутства зобов’язано передати концерну „Украгротехсервіс" трактори.

Додатковою угодою № 3 від 24.11.2003 року до договору поставки та актом приймання-передачі від 24.11.2003 року третя особа повернула відповідачу - концерну "Украгротехсервіс" техніку отриману за договором поставки № 99/07-78.

Відповідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Посилання позивача на договір фінансового лізингу від 10.07.2000 року № 99/07-78-13, як на підставу набуття права власності на трактори "Джон Дір 8400" номери 020865 та 020887, є безпідставним, оскільки відповідно до п. 2.2. договору лізингу лізингоодержувач стає власником товару після кінцевого розрахунку по договору лізингу.

Відповідно до умов договору загальна сума платежів складає 313201,54 доларів США.

Представником позивача надані пояснення стосовно повного розрахунку за договором лізингу на підставі протоколів про залік взаємних вимог від 23.11.2000 року, від 31.12.2001 року, від 11.11.2002 року, від 10.12.2002 року, від 18.06.2003 року, акт приймання-передачі векселя від 27.10.2003 року, листи, заява про припинення зобов'язання заліком зустрічної вимоги та інші документи.

Як вбачається з відзиву, наданого представником третьої особи, акти звірки між третьою особою та позивачем відсутні. ВГК „Донецькоблагротехсервіс” зробив поставку техніки та запасних частинна суму 2525327,25 грн., а позивач сплатив лише частину коштів в розмірі 1548765,67 грн. Згода сторін на залік відсутня, а отже станом на 01.06.2008 року ТОВ „Укрсільгоспсервіс” має заборгованість в сумі 976531,58 грн.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Належних доказів виконання умов договору лізингу, а саме проведення належних розрахунків за договором лізингу у відповідності до ст. 34 ГПК України, позивач не надав.

Крім того, позивач в апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким, зокрема, визнати за ТОВ „Укрсільгоспсервіс” право власності на два трактори „Джон Дір”. Дана вимога не приймається колегією суддів до розгляду, оскільки відповідно до ч.3 ст. 101 ГПК України, в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об’єктивно з’ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, правомірно відмовлено у задоволенні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрсільгоспсервіс” про визнання відсутності права вчинювати дії щодо вилучення майна та відновлення становища, яке існувало до порушенння, а тому апеляційна скарга ТОВ„Укрсільгоспсервіс” не підлягає задоволенню.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрсільгоспсервіс” залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2008 року у справі № 16/335 – без змін.

2.          Матеріали справи № 16/335 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Моторний О.А.

Судді                                                                                          Кошіль В.В.

Шапран В.В.