ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" квітня 2008 р.

Справа № 1/142/45-92.

За позовом Прокурора м. Луцька в інтересах держави в особі Управління культури і туризму Волинської облдержадміністрації, Державної служби з питань національної культурної спадщини

до Луцької міської ради

Товариства з обмеженою відповідальністю "Таксон"

Житлово-комунального підприємства №1

Волинської Єпархії Української Православної Церкви Київського патріархату

про визнання недійсним договору оренди нежитлових приміщень комунальної власності та зобов'язання звільнити нежитлове приміщення

Суддя Гончар М.М.

Представники сторін:

від позивачів: Управління культури і туризму Волинської облдержадміністрації –Стрільчук В.В., довір. від 24.12.2007 року, Державної служби з питань національної культурної спадщини - н/з

від відповідачів: Луцької міської ради - Гармай І.Т., ТзОВ "Таксон"- Груник А.М, довір. від 24.01.2008 року, ЖКП №1 –Півоварчук В.М., дор. №1 від 10.01.2008 року, Волинської Єпархії Української Православної Церкви Київського патріархату –Спіріна Ю.П., дор. №10 від 15.01.2008 року

В судовому засіданні приймали участь: Чмир І.В., прокурор відділу представництва облпрокуратури

Суть спору: Прокурор м. Луцька звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Управління культури і туризму Волинської облдержадміністрації, Державної служби з питань національної культурної спадщини до Луцької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Таксон", Житлово-комунального підприємства №1 та          Волинської Єпархії Української Православної Церкви Київського патріархату про визнання недійсним договору оренди нежитлових приміщень комунальної власності та зобов'язання звільнити нежитлове приміщення.

Позовні вимоги ґрунтуються наступними обставинами:

- постановою господарського суду Волинської області від 05.07.2007 року по справі №7/98-11А задоволено позов прокурора міста Луцька та визнано нечинними:

рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №496 від 11.12.2003 року "Про підвальні приміщення колишніх келій монастиря бернардинів (бар "Криниця") на вул. Парковій, 2";

рішення Луцької міської ради від 13.09.2005 року №25/3.7 "Про перелік об’єктів, які підлягають приватизації" в частині включення до переліку приміщень, які підлягають приватизації шляхом викупу, нежитлового підвального приміщення по вул. Парковій, 2-в у м. Луцьку площею 245,1 кв. м.;

рішення Луцької міської ради №7/6 від 25.10.2006 року "Про передачу не житлового приміщення по вул. Парковій, 2 у власність Волинської Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату";

- на підставі зазначеної постанови господарського суду Волинської області КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" скасовано запис про реєстрацію права власності в електронному реєстрі прав власності, погашено свідоцтво про право власності, видане виконкомом Луцької міської ради 13.02.2006 року згідно рішення від 13.09.2005 року №25/3.7, а також анульовано запис в реєстровій книзі на нерухоме майно за адресою : м. Луцьк, вул. Паркова, 2-в (підвальне приміщення колишніх келій монастиря бернардинів (бар "Криниця");

- Луцька міська рада не мала права передавати в оренду нежитлове підвальне приміщення колишніх келій монастиря бернардинів (бар "Криниця"), що знаходиться в м. Луцьку по вул. Парковій, 2-в, загальною площею 245,1 кв. м., оскільки незаконно оформила за собою право власності на це приміщення;

- об'єкт спорів - нежитлові приміщення колишніх келій монастиря бернардинів по вул. Парковій, 2-в в м. Луцьку є пам'яткою архітектури національного значення, знаходиться у загальнодержавній власності;

- розпорядженням представника Президента України від 16.12.1999 року №424 всі пам'ятки архітектури на території Волинської області, в т. ч. будівлі келій колишнього монастиря бернардинів, які знаходяться в м. Луцьку, були передані на баланс відділу охорони історичного середовища і реставрації пам'яток архітектури управління архітектури і містобудування Волинської ОДА.

Волинська Єпархія Української Православної Церкви Київського патріархату позов заперечувала.

Житлово-комунальне підприємство №1 просило в позові відмовити з тих підстав, що договір оренди укладений з дотриманням Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Луцька міська рада в поясненні та її представник в судовому засіданні позов заперечувала: нежитлове підвальне приміщення колишніх келій монастиря бернардинів, що знаходиться в м. Луцьку по вул. Парковій, 2-в належало Луцькій міській раді, тому Луцька міська рада мала повне право щодо розпорядження майном комунально власності.

Представник ТзОВ "Таксон" в письмовому поясненні і в судовому засіданні позов заперечував з тих підстав, що договір оренди укладений ним на законних підставах.

Прокурор та представник управління культури в судовому засіданні позов підтримали.

В зв'язку з неявкою в судове засідання представника Державної служби з питань національної культурної спадщини представники відповідачів просили розгляд справи відкласти; представник Волинської Єпархії Української Православної Церкви Київського патріархату просив надати рішення про найменування вулиць для уточнення вилиці, на якій знаходиться нежитлове підвальне приміщення колишніх келій монастиря бернардинів (бар "Криниця") та документів в підтвердження статусу пам'ятки архітектури національного значення спірного приміщення.

Враховуючи викладене, суд погодився з клопотанням представників про відкладення розгляду справи і витребування зазначених документів.

Представники сторін подали клопотання про розгляд справи в більш тривалий термін.

Керуючись п. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

Ухвалив:

1.Продовжити термін розгляду справи до 01.06.2008 року.

2.Розгляд справи відкласти на 15.05.2008 року на 10 год. 00 хв.

3.Зобов'язати прокурора та управління культури і туризму Волинської облдержадміністрації подати суду рішення про найменування вулиць для уточнення вилиці, на якій знаходиться нежитлове підвальне приміщення колишніх келій монастиря бернардинів (бар "Криниця") та документи в підтвердження статусу пам'ятки архітектури національного значення спірного приміщення.

4.Явку представника Державної служби з питань національної культурної спадщини в судове засідання визнати обов’язковою.

Суддя М.М. Гончар