ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

23.04.08                                                                                           Справа № 2/180-14/95

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                        Кордюк Г.Т.

суддів:                                                                        Давид Л.Л.

Мурська Х.В.

розглянув апеляційну скаргу Представництва Канадської Кооперативної Асоціації в Україні, м.Київ.

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.11.2007 року

в справі № 2/180-14/95

за позовом Представництва Канадської Кооперативної Асоціації в Україні, м.Київ.

до відповідача Кредитної спілки «Самопоміч», м.Івано-Франківськ.

про стягнення 5036,83 грн.

За участю представників сторін:

від позивача –Яруневич В.А.- представник;

від відповідача –Микитин В.Д.- голова правління.

Представникам сторін роз”яснено права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало, від здійснення технічної фіксації судового процесу представники сторін відмовились. Клопотань по суті розгляду апеляційної скарги не заявлено.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 14.11.2007р. (суддя Булка В.І.) в позові Представництва Канадської Кооперативної Асоціації в Україні про стягнення з Кредитної спілки «Самопоміч»5000 грн. боргу, 36,83 грн. три проценти річних відмовлено.

Суд мотивував рішення тим, що позивач не підтвердив, що Кредитна спілка в 2000 році не взмозі була повернути отриману фінансову допомогу, а також те, що укладений договір від 26.10.2000р. є продовженням договору №10/1, адже в ньому жодним словом не згадується договір від 25.10.1999р.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, позов задоволити.

Як на підставу, позивач покликається, що судом зроблено невірний висновок про неподання позивачем оригіналу договору №10/1 від 25.10.1999р., оскільки оригінал надавався і два рази судом оглядався, а той факт, що на оригіналі відсутня печатка Кредитної спілки «Самопоміч»свідчить про вади документу, але не позбавлено документу оригінальності. Відсутність печатки юридичної особи на договорі не тягне за собою недійсність правочину.

Крім того, зазначає апелянт, місцевим господарським судом не досліджувалась обставина чи фактично отримував відповідач зворотню фінансову допомогу в сумі 60 000 грн., а міститься висновок, що згідно довідки «Промінвест банку», відповідач в цьому банку ніколи не обслуговувався.Факт отримання відповідачем 60000 грн. фінансової допомоги по договору №10/1- від 25.10.1999р. підтверджується платіжним дорученням, які були надані в судовому засіданні, листами відповідача №374 від 02.08.2004р., №111 від 18.10.2005р., відзивом на позовну заяву.В терміни, обумовлені угодою від 21.10.2005р., відповідач фінансову допомогу не повернув, борг становить 5000 грн., який підлягає стягненню з відповідача.

КС «Самопоміч»у відзиві на апепяційну скаргу, представник в судовому засіданні, доводи апеляційної скарги відхилив, покликаючись, що фінансова допомога була благодійною, безповоротною, про що свідчить Положення «Про Представництво Канадійської Кооперативної Асоціації в Україні», довідкою №8427-97р. Держкомстату України підтверджується, що представництво є громадською організацією, основним видом діяльності якої є благодійна діяльність по договору №10/1А, відповідач коштів не отримував по договору від 24.10.2002р., позивач не представив договір №10/1 від 25.10.1999р., бувший голова правління І.Івасюк не підписував, як і не підписував договору №10/3 від 21.10.2005р. п.Бойчук Р., термін позовної давності закінчився в жовтні 2003 року.

Львівським апеляційним господарським судом встановлено:

25.10.1999р. між Представництвом Канадійської Кооперативної Асоціації та Кредитною спілкою «Самопоміч»укладено договір №10/1, (а.с.57) оригінал якого досліджено судом в судовому засіданні), відповідно до п.1.1 якого ПККА подає, а КС приймає в тимчасове безоплатне користування зворотну фінансову допомогу для забезпечення фінансового оздоровлення КС.

Сума фінансової допомоги становить 60000 грн.

Платіжним дорученням №221 від 2.12.1999р., №240 від 28.12.1999р., №7 від 14.01.2000р., 311 від 20.01.2000р., 318 від 28.01.2000р., 3211 від 21.11.1999р. (оригінали оглянуті в судовому засіданні) підтверджується перерахування ПККА на рахунок відповідача 60000 грн. фінансової допомоги на зворотній основі згідно договору №10/1 від 25.10.1999р.

26.10.2000р. між сторонами у справі укладено договір №10/1А зворотної фінансової допомоги.

24.10.2002р. між сторонами укладено договір пролонгації зворотної фінансової допомоги 310/1 від 25.10.1999р., відповідно до п.1.1 якого, ПККА пролонгує зворотню фінансову допомогу в розмірі 60 000 грн. до 24.10.20005р.

21.10.2005р. між сторонами укладено угоду №10/3 до договору від 25.10.1999р. відповідно до ст.2 якого пролонгує зворотню фінансову допомогу в розмірі 60 000 грн. до 31.12.2006р.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і прийняте в ній судове рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Львівський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Підстави виникнення прав і обов»язків на час виникнення між сторонами правовідносин (1999 рік) були визначені в ст. 4 ЦК УРСР, відповідно до якої цивільні права і обов»язки не виникають з угод, передбачених законом, а також з угод хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

ЦК УРСР не передбачав такого виду зобов»язань, як надання фінансової допомоги.Однак, із змісту договору №10/1 від 25.10.1999р. випливає, що між сторонами укладено договір позики (ст.374 ЦК УРСР).

Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Цивільні відносини виникли між сторонами в 1999р., продовжують існувати права і обов»язки після 1.01.2004р.

За договором позички (ст.374 ЦК УРСР), ст.1046 ЦК України, одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості.

Обов»язок позичальника повернути позику встановлено ст.1049 ЦК України, відповідно до ч.1 якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Сторони продовжували строк повернення позики до 24.10.2005р. (договір від 25.10.2002р.) та до 1.04.2007р. (стаття 2 договору від 21.10.2005р.).

Позичальник КС «Самопоміч»свої зобов»язання по поверненню фінансової допомоги в сумі 1000 грн. щомісяця, починаючи з 1.01.2007р. не виконано, суму боргу за місяць січень-травень 2007р. не повернула, що суперечить загальним принципам виконання зобов»язання (ст.526 ЦК України), тому сума боргу підлягає примусовому стягненню з відповідача.

Приймаючи рішення у справі, місцевий господарський суд при неповному з»ясуванні обставин справи, прийшов до невірного висновку про безпідставність вимог позивача, оскільки ним не доказано неможливість повернення спілкою в 2000 році фінансової допомоги.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Розподіл тягара доказування визначається предметом спору і покладається на ту особу, яка посилається на ці обставини.

Матеріалами справи підтверджено обставини укладення договору зворотної фінансової допомоги в 1999р., надання цієї допомоги в сумі 60000 грн. (згідно платіжних доручень), доказів, які б свідчили про повернення боргу в сумі 5000 грн., відповідач не подав.

Його доводи, що це була благодійна допомога, а не зворотня, не заслуговують на увагу, оскільки із змісту договору, листів відповідача №135 від 27.03.2007р.) відзиву на позовну заяву (а.с.22), платіжних доручень вбачається про її зворотність (повернення). Положення Про представництво Канадійської Кооперативної Асоціації в Україні»та довідка №8427-97р. на які покликається відповідач, стверджують про вид діяльності та правовий статус представництва, а не про зобов»язання сторін.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача і відповідно є невірним висновок суду, що екземпляр договору 310/1А від 25.10.1999р. не є оригіналом, оскільки на ньому відсутня печатка КС «Самопоміч».

Позивачем подано в судовому засіданні оригінал договору, підписаний уповноваженими представниками. Про те, що п.Івасюк І.М. підписував договір 25.10.1999р. свідчить заява нотаріально посвідчена 15.04.2008р. приватним нотаріусом Київського нотаріального округу.Відсутність печатки відповідача на оригіналі договору не позбавляє його доказової сили та не лише наслідків його недійсності, оскільки ЦК УРСР на час укладення договору не передбачав обов»язкового елементу письмової угоди, як печатка (ст.44 ЦК УРСР) та не встановлював наслідків та підстав виконання такої угоди недійсною.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача про підписання угоди від 25.10.2005р. не уповноваженою особою, оскільки заява яка міститься в матеріалах справи (а.с.35) нотаріально не засвідчена.

Відповідно до ч. 3 ст.43 ГПК України, суд створює сторонам та іншим особам , які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи та правильності вирішення спору.

З метою встановлення факту підписання угоди від 25.10.2005р. не уповноваженою особою, суд зобов»язав відповідача забезпечити участь в судовому засіданні гр. Бойчук І.Р. для відібрання зразків підпису.Однак, відповідач участі гр..Бойчак І.Р. не забезпечив, документів, які б стверджували належність його підпису не подано, заява нотаріально не засвідчена, а тому не є належним доказами, які обґрунтовують доводи відповідача.

Термін позовної давності позивачем не пропущено, оскільки строк виконання зобов»язання сторонами визначено починаючи з 1.01.2007р., а тому в силу ст.260, ч.5 ст.261 ЦК України, початок перебігу позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно вимог ст.104 ГПК України, неповне з’ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.99,101,103-105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Представництва Канадської Кооперативної Асоціації в Україні, м.Київ задоволити.

2.Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.11.2007 року скасувати.

3.Прийняти нове рішення.Позов Представництва Канадської кооперативної Асоціації в Україні задоволити.

Стягнути з Кредитної спілки «Самопоміч» на користь позивача 5000 грн. боргу, 36,83 грн.- три проценти річних, 102 грн. держмита, 118 грн. інформаційно-технічних витрат та 51 грн. держмита за розгляд апеляційної скарги.

Доручити місцевому господарському суду видати наказ.

4.Постанова набирає законної сили з моменту прийняття рішення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

5.Матеріали справи повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий-суддя                               Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                                     Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                     Мурська Х.В.