СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11"
лютого 2008 р.

Справа  № 20-27/189-07-7151

За
позовом: Одеського
комерційного підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю
„ОБЛАГРООБЛАДНАННЯ”;

До
відповідача:
Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1;

про стягнення 3 725 грн. 87 коп.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники:

від
позивача: Харківська
Н.П.

від
відповідача: не
з"явився

СУТЬ
СПОРУ: Одеське
комерційне підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю
„ОБЛАГРООБЛАДНАННЯ”  звернулося до
господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 3 725,87 грн., в тому числі
2452 грн. 80 коп. заборгованості по орендній платі, 46 грн. 67 коп. пені та
1226 грн. 40 штрафу. В обґрунтовання заявлених вимог позивач посилається на
несплату відповідачем орендної плати за договором №203-02 від 31.12.2006 року
за червень та липень 2007р., а також на порушення ним умов п. 3.4 договору, у
зв'язку з чим, на підставі п. 6.3. договору, просить стягнути штраф у розмірі
місячної орендної плати.  Позивач також
просить стягнути з відповідача витрати по сплаті державного мита та витрати на
ІТЗ судового процесу.

У
судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному
обсязі.

Представник
відповідача надав суду відзив, в якому зазначає, що добросовісно, своєчасно
сплачував у повному обсязі всі належні орендні платежі згідно договору оренди
та наданим рахункам до травня 2007року та неодноразово звертався до позивача з
вимогою про  усунення недоліків об'єкту
оренди, а саме двері вагона-рефрижератора не зачинялись. На момент оплати
орендної плати за травень 2007р., а саме до 05 травня 2007року, відповідач усно
повідомив позивача про намір звільнити об'єкт оренди та розірвати договір
оренди, пізніше у травні 2007р. вивіз з об'єкту оренди свої речі. При
повторному зверненні до позивача відповідач отримав документи, з яких
вбачається, що він повинен оплатити за два наступних місяця оренди, а саме суму
2438,62 грн. Таким чином, твердження позивача про порушення Суб'єктом
підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 п.п. 3.4., 4.2 та 8.1.7
договору № 203-02, за думкою відповідача не має обґрунтованих підстав і
посилання на відповідальність згідно п.п. 6.1., 6.3, відповідно, є
необґрунтованими.

Дослідивши
матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

31.12.2006р.
між Одеським комерційним підприємством у вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю „ОБЛАГРООБЛАДНАННЯ”
(Орендодавець)  та Суб'єктом
підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 (Орендар) було укладено
договір № 203-02, відповідно до якого Одеське комерційне підприємство
„ОБЛАГРООБЛАДНАННЯ” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю
(Орендодавець) зобов'язався передати, а Суб'єкт підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємець ОСОБА_1 (Орендар) прийняти в оренду (тимчасове
користування) об'єкт оренди, а саме: вагон -рефрижератор інв. № 208, що
належить Орендодавцю на праві власності.

Згідно
до п. 3.1 договору розмір орендної плати за користування об'єктом оренди
складає 1000,00 грн., крім того ПДВ 200,00 грн., разом -1200,00 грн.

Відповідно
до п.3.1.1 зазначеного договору загальний розмір орендної плати щомісячно
індексується без оформлення додаткової угоди до Договору, шляхом множення на
індекс інфляції, встановлений Державним комітетом статистики. Згідно до п. п.
3.4, 3.5 орендна плата за поточний місяць сплачується „Орендарем” до 05 числа
поточного місяця авансом за наступний місяць з доначисленням індексованих сум
орендної плати за попередній місяць; відшкодування плати за фактично
використану електроенергію та інші платежі сплачується Орендарем протягом 10
(десяти) банківських днів з моменту отримання рахунка-фактури, але не пізніше
05 числа звітного місяця. На суму орендної плати, визначеної згідно з п. 3.1
Договору, Орендодавець виставляє рахунок-фактуру до 05 числа поточного місяця,
а на суму інших платежів (п.3.2 даного Договору) -до 05 числа місяця,
наступного за розрахунковим. Разом з рахунком на оплату орендодавець
зобов'язаний надати підписаний Акт наданих послуг за попередній місяць. У разі,
якщо Орендар не підписує Акт про надані послуги в строк більш ніж три доби, цей
акт оформлюється в односторонньому порядку.

У
зв'язку з несплатою „орендарем” Суб'єктом підприємницької діяльності фізичною
особою ОСОБА_1 орендної плати за червень та липень 2007 року, нарахованої
позивачем у відповідності з п.6.1 договору пені у розмірі облікової ставки НБУ
за кожний день прострочення в сумі 46 грн. 77 коп., та нарахованого позивачем у
відповідності з п. 6.3 договору штрафу в сумі 1226 грн.40 коп., Одеське
комерційне підприємство „ОБЛАГРООБЛАДНАННЯ” у вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю звернулось до суду із відповідним позовом.

Проаналізувавши
надані сторонами докази у сукупності, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно
до ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона
повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або
утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які
виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно
до ст. 193 ГК України, яка цілком кореспондується із ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а
за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно
до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний
строк.

Відповідно
до п.п. 1,3 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється
плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може
бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за
користування майном.

Згідно
до п. 1ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений
договором, який у даному випадку визначений п. 7.1 до 31.12.2007року.

Згідно
до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний
негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як
вбачається із матеріалів справи, договір оренди від 31.12.2006року №203-02,
укладений на строк до 31.12.2007 року, може бути припинений за ініціативою
будь-якої з сторін з попередженням іншої сторони за один місяць до дати про
припинення договору. У разі припинення договору Суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_1 (Орендар) зобов'язаний повернути Одеському
комерційному підприємству „ОБЛАГРООБЛАДНАННЯ” у вигляді ТОВ (Орендодавцеві)
об'єкт оренди за актом прийому-передачі в день припинення дії договору.

Згідно
вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази
подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу,
доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд
у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи, що відповідачем, в
порушення вимог зазначеної статті, належним чином не доведені викладені у
відзиві обставини щодо попередження позивача про розірвання договору оренди, а
також не надано докази повернення майна за актом прийому - передачі  у день припинення дії договору, як це
встановлено п. 8.3 договору, суд доходить висновку про існування між сторонами
правовідносин за договором оренди, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення
орендної плати за червень та липень 2007 року в сумі 2 438 грн. 62 коп., є
обґрунтованими.

Сума
2452 грн. 80 коп., що міститься у розрахунку суми позову не приймається до
уваги, оскільки згідно до п.3.11 загальний розмір орендної плати щомісячно
індексується без оформлення додаткової угоди до договору шляхом множення на
індекс інфляції, встановлений державним комітетом статистики, що знайшло
відображення у виставлених рахунках, а вимоги про стягнення сум з урахуванням
індексу інфляції згідно зі ст. 625 ЦК України позивачем не заявлялись.

Щодо
вимог позивача про стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання суд
зазначає наступне.

Відповідно
до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання
шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Підставою
господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є
вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними
санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф,
пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного
виконання господарського зобов'язання.

Відповідно
до положень ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно
до п. 6.1 договору у випадку несвоєчасної сплати Орендарем орендної плати
Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми
несплаченої орендної плати за кожен день прострочення.

За
таких обставин, з відповідача слід також стягнути пеню за прострочення оплати
наданих послуг орендив сумі 46 грн.77 коп.

Щодо
вимог про стягнення штрафу в сумі 1226 грн. 40 коп. суд доходить наступних
висновків.

Як
вбачається із позовної заяви, позивач, посилаючись на ст. ст. 216-218, 231 ЦК
України, просить стягнути штраф, передбачений п.6.3 договору за порушення п.3.4
договору щодо сплати орендної плати.

Разом
з тим п.6 ст. 231 ГК України передбачає, що штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно
до п.2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача
цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За
таких обставин, вимоги про стягнення штрафу в розмірі місячної орендної плати
не відповідають чинному законодавству, у зв'язку з чим задоволенню не
підлягають.

В
частині вимог про розірвання договору оренди, суд вказує наступне.

Відповідно
до п. п. 1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Враховуючи,
що п. 8.1.6, 8.1.7 передбачено припинення договору у разі порушення орендарем
його умов, зокрема і щодо своєчасної сплати орендної плати, суд вважає за
можливе задовольнити вимоги позивача та розірвати договір оренди № 203-02 від
31.12.2006року.

Відповідно
до ст.ст. 44,49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49,
82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Розірвати договір оренди № 203-02, від 31.12.2006р.,
укладений між Одеським комерційним підприємством у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю „ОБЛАГРООБЛАДНАННЯ” та Суб'єктом підприємницької
діяльності фізичною особою ОСОБА_1.

3. Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Одеського комерційного підприємства у вигляді ТОВ „ОБЛАГРООБЛАДНАННЯ”
(65031, м. Одеса, вул. Новомосковська дорога, 23/1 ) -2 438
/дві тисячі чотириста тридцять вісім/ грн. 62 коп. основного боргу, 46 /сорок
шість/ грн. 67 коп. пені, 153 /сто п'ятдесят три/ грн. 03 коп. - витрати по оплаті
державного мита та 78 /сімдесят вісім/ грн. 70 коп. - витрати на ІТЗ судового
процесу.

4.     В
решті позову відмовити.

Рішення
суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ  видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя
Щавинська Ю.М.