ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2008 р.

№ 4/167

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Палій В.М., за участю представників сторін С. Омельчука (дов. від 26.12.06), В. Кириченка (дов. від 1.04.08), С. Брін (дов. від 15.02.08), І. Скуби (до. від 10.09.07), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Українського консорціуму “Екосорб” на рішення господарського суду м. Києва від 24 жовтня 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 лютого 2008 року у справі № 4/167 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційно-будівельна корпорація “Місто” до Українського консорціуму “Екосорб” про зобов’язання здійснити зворотній викуп облігацій на суму 19 866 000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2007 року товариство з обмеженою відповідальністю “Інвестиційно-будівельна корпорація “Місто” звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Українського консорціуму “Екосорб” про викуп облігацій в кількості 1806 штук на загальну суму 19 866 000 грн.

Відповідач позов визнав частково, не погоджуючись лише з ціною продажу облігацій.

Рішенням господарського суду м. Києва від 24 жовтня 2007 року (суддя І.Борисенко), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20 лютого 2008 року, позов задоволено.

Український консорціум “Екосорб” просить судові рішення скасувати з підстав порушення господарськими судами приписів статті 7 Закону України “Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні”, статей 22, 43, 83, 99, 1115 Господарського процесуального кодексу України та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Інвестиційно-будівельна корпорація “Місто” проти доводів касаційної скарги заперечує і в її задоволенні просить відмовити.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено, що 21 липня 2006 року сторони уклали Генеральний договір про співробітництво (далі-Генеральний договір), відповідно до умов якого відповідач зобов’язався продати, а позивач купити облігації на загальну суму 12 800 000 грн. з метою подальшого їх розповсюдження серед не визначеного кола фізичних та/або юридичних осіб.

Загальна кількість облігацій становила 2560 штук номіналом 5000 грн. за одну облігацію.

Пунктом 3.6 Генерального договору сторони визначили, що у випадку не продажу облігацій третім особам протягом трьох місяців з моменту укладення договору купівлі-продажу облігацій, форма якого передбачена у додатку № 1 до Генерального договору, відповідач здійснює зворотній викуп облігацій протягом 30 календарних днів з моменту звернення позивача, за ринковими цінами, які будуть діяти на момент викупу облігацій, але не менше ніж 6500 грн. за одну облігацію, та у порядку, який буде обумовлений сторонами у договорі зворотного викупу.

На виконання умов Генерального договору сторони уклали договори купівлі-продажу облігацій загальною кількістю 2560 штук та договори бронювання приміщень.

Станом на 10 жовтня 2007 року не реалізованими лишилися 1 806 облігацій і позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою виконати зобов’язання щодо зворотного викупу облігацій за ринковою ціною, однак відповіді не отримав.

Згідно інформації Фондової біржі Першої фондової торгівельної системи за період з 7 червня 2007 року по 19 липня 2007 року через біржу були реалізовані облігації відповідача за ціною 6100 грн.-12000 грн. за штуку.

Крім того, за висновками судів ціни на ринку нерухомості мають стійку тенденцію до зростання.

За таких обставин господарські суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову

Твердження скаржника про порушення господарськими судами норм процесуального права досліджувались апеляційним господарським судом і їм дана належна юридична оцінка.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Всупереч вказаним статтям, відповідач не надав господарським судам доказів, які спростовують позовні вимоги та звільняють його від цивільної відповідальності.

Отже, з урахуванням меж перегляду справи у касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду м. Києва від 24 жовтня 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 лютого 2008 року у справі № 4/167 залишити без змін, а касаційну скаргу Українського консорціуму “Екосорб” без задоволення.

Головуючий, суддя

М. В. Кузьменко

Суддя

І. М. Васищак

Суддя

В. М. Палій