ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.06.08 р.                     Справа № 36/42

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Н.В.Будко, при секретарі судового засідання Крючковой К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Асоціації „Фінансових, промислових та торгівельних підприємств „Донбаський Розрахунково-Фінансовий Центр” м.Донецьк

до відповідачів: Державного підприємства „Шахтоуправління „Південнодонбаське №1” м.Вугледар, Державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” м.Донецьк

про: стягнення 3 678 715,39 грн.

за участю:

представників сторін:

від позивача: Морська О.В. по дов.;

від відповідача-1:не з’явився;

від відповідача-2:не з’явився;

З 02.06.08р. по 09.06.08р., та з

09.06.08р. по 12.06.08р.

згідно ст. 77 Господарського

процесуального кодексу України

у судовому засіданні

оголошувалась перерва

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Асоціація „Фінансових, Промислових та Торгівельних підприємств „Донбаський Розрахунково-Фінансовий Центр” м.Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства „Шахтоуправління „Південнодонбаське №1” м.Вугледар, про стягнення 3 678 715грн. 39коп, які складаються з заборгованості за збагачення рядового вугілля по договору №159 від 30.08.06р. в сумі 3 142 692,93грн., 3% річних від прострочення суми - 31254,36грн., суми інфляції - 317 411, 97 грн. та пені - 187 356,13 грн.

Відповідачем заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості іншого відповідача Державне підприємство „Донецька вугільна енергетична компанія”, так як відповідно до передаточного балансу частина кредиторської заборгованості Шахти ім. Челюскінців перед позивачем за послуги по збагаченню вугілля передана Державному підприємству „Донецька вугільна енергетична компанія”.

У зв’язку з цим, ухвалою від 31 березня 2008 року господарським судом Донецької області клопотанням відповідача було задоволено, та на підставі ч.1 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України до участі у справі залучено іншого відповідача Державне підприємство “Донецька вугільна енергетична компанія” м. Донецьк.

Під час розгляду справи письмовою заявою № 2992 від 14.05.08р. позивач уточнив позовні вимоги згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та просить суд стягнути з відповідача-1 заборгованість по договору №159 від 30.08.06р. в сумі 2 079 446,35грн., 3% річних в сумі 20 680,52грн., суму інфляції 210 024,06грн., пеню в сумі 123 969,17грн., а також з відповідача-2 заборгованість по договору №159 від 30.08.06р. в сумі 1 063 246,58грн., 3% річних в сумі 10 574,20грн., суму інфляції 107 387,89грн., пеню в сумі 63 386,97грн.

Водночас, позивач надав суду заяву № 2995 від 14.05.08р., в якій просить вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладання арешту в межах позовних вимог до відповідача-1 (2434120,01 грн.) на грошові кошти відповідача-1, що знаходяться на усіх наявних у нього рахунках, в тому числі на поточному рахунку № 6784 у філії ГУ ПІБ, а також шляхом заборони відповідачу-1 здійснювати будь-які дії, пов’язані з відчуженням всього нерухомого майна, яке належить відповідачу-1.

Також позивач надав суду заяву №2999 від 14.05.08р., в якій просить вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладання арешту в межах позовних вимог до відповідача-2 (1244595, 64 грн.) на грошові кошти відповідача-2, що знаходяться на усіх наявних у нього рахунках, в тому числі на поточному рахунку № 6000 у ДОД АППБ „Аваль”, МФО 335076, а також шляхом заборони відповідачу-2 здійснювати будь-які дії, пов’язані з відчуженням всього нерухомого майна, яке належить відповідачу-2.

Однак, письмовою заявою №3554 від 12.05.08р. позивач просить суд заяву №2999 від 14.05.08р. стосовно вжиття заходів до забезпечення позову відносно відповідача-2 залишити без розгляду, і просить суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладання арешту в межах позовних вимог до відповідача-1 (2413278,79 грн.) на грошові кошти відповідача-1, що знаходяться на усіх наявних у нього рахунках, в тому числі на поточних рахунках № 6784 у філії ГУ ПІБ в Донецький області, МФО 334635, та №9035 у філії ЗАТ „Перший Український міжнародний банк” м.Донецьк, МФО 335537, а також шляхом заборони відповідачу-1 здійснювати будь-які дії, пов’язані з відчуженням всього нерухомого майна, яке належить відповідачу-1.

Крім того, письмовою заявою № 3363 від 30.05.08р. позивач вдруге уточнив позовні вимоги в частині підстави виникнення спору, згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та просить суд стягнути з відповідача-1 заборгованість по договору №159 від 30.08.06р. в сумі 2 079 446,35грн., 3% річних в сумі 20 680,52грн., суму інфляції 210 024,06грн., пеню в сумі 123 969,17грн., а також з відповідача-2 заборгованість по договору №159 від 30.08.06р. в сумі 1 063 246,58грн., 3% річних в сумі 10 574,20грн., суму інфляції 107 387,39грн., пеню в сумі 63 386,97грн., та заборгованість по договору №153 від 17.04.06р. в сумі 1 399 744грн. 41коп., 3% річних в сумі 64 541грн. 63коп., суму інфляції 453 517грн. 19коп.

Заявою № 3485 від 09.06.08р. позивач ще раз уточнив позовні вимоги згідно ст..22 Господарського процесуального кодексу України та просить суд стягнути з відповідача-1 заборгованість за збагачення рядового вугілля за договором №159 від 30.08.06р. в сумі 2 061641,78 грн., 3% річних – 20503,45 грн., суму інфляції 208225,82 грн. та пеню в сумі 122907,74 грн., а всього 2 413 278,79грн., а також з відповідача-2 заборгованість за збагачення рядового вугілля за договором №159 від 30.08.06р. в сумі1 063 246грн. 58коп., 3% річних в сумі 10 574грн. 20коп., суму інфляції 107 387грн. 89коп. та пеню в сумі 63 386грн. 97коп., а всього 1 244 595,64грн., та заборгованість за збагачення рядового вугілля по договору №153 від 17.04.06р. в сумі 1 399 744грн. 41коп., 3% річних в сумі 64 541грн. 63коп., суму інфляції 453 517грн. 19коп., а всього 1 917 803,23грн.

Суд розглядає вимоги позивача з урахуванням уточнень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на договір №159 від 30.08.06р., договір №153 від 17.04.06р., акти виконаних робіт, звірки рядового вугілля, яке надійшло, та відвантажених продуктів, податкові накладні, рахунки, платіжні доручення, наказ Міністерства вугільної промисловості України №78 від 20.03.07р., передатний баланс на 02.06.07р., акти звірки взаєморозрахунків, розрахунки.

Відповідач-1 у письмових поясненнях на позов від 09.06.08р. визнає факт наявності заборгованості перед позивачем в сумі 2 061 641грн. 78коп.

Відповідач-2 позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 2 462 990грн. 99коп. по договорам №153 від 17.04.06р. та №159 від 30.08.06р. визнає у повному обсязі, однак зазначає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання повинно бути виконане. Крім того, відповідач-2 просить суд зменшити розмір пені у зв’язку з тим, що відповідач є державним підприємством та у теперішній час має тяжке фінансово-економічне становище.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та оцінивши подані докази, господарським судом встановлено:

30.08.06 р. позивач, Асоціація “Фінансових, промислових та торгівельних підприємств” Донбаський Розрахунково - Фінансовий Центр”, та відповідач-1, Державне підприємство “Шахтоуправління “Південнодонбаське №1”, уклали договір №159 на переробку рядового вугілля.

Пунктом 1.1 означеного договору передбачено, що відповідач-1 передає позивачу рядове вугілля, кількість і якість якого не може перевищувати показники, зазначені у Додатку №1, для збагачення на ЦЗФ. Позивач приймає вугілля, збагачує його і передає відповідачу-1 продукти збагачення.

Згідно умов договору позивач виконав роботи по збагаченню рядового вугілля відповідача-1 на загальну суму 9 022 329грн. 50коп., що підтверджується актами виконаних робіт, звірки рядового вугілля, яке надійшло, та відвантажених продуктів збагачення за вересень 2006р. – 1989768,72грн., за жовтень 2006 р.- 590936,87 грн., за листопад 2006 р.- 593859,35 грн., за грудень 2006 р. – 553052,97 грн., січень 2007р. – 330 735,69грн., лютий 2007р. – 451 834грн. 52коп., березень 2007р. – 536 566грн. 38коп., квітень 2007р. – 555 766,65грн., травень 2007р. – 546 862,26грн., червень 2007р.- 432 329грн. 35коп., липень 2007р. – 447 572,82грн., серпень 2007р. – 422 827,26грн., вересень 2007р. – 330 915,02грн., жовтень 2007р. – 338 332,90грн., листопад 2007р. – 483 472,28грн., грудень 2007р. – 417 496,46грн.

За приписами п. 6.2 договору відповідач-1 здійснює оплату вартості збагачення вугілля прямим банківським переведенням на поточний рахунок позивача. Умови оплати - впродовж одного банківського дня з моменту відвантаження партії вугілля для переробки.

Для оплати робіт по збагаченню вугілля позивач виставив відповідачу-1 рахунки, ксерокопії яких, завірені належним чином, знаходяться в матеріалах справи.

Однак, у порушення умов договору, відповідач-1 оплату вартості збагачення позивачем вугілля здійснив частково, внаслідок чого за ним виникла заборгованість в сумі 3 124 888,36грн.

Відповідно до наказу Міністерства вугільної промисловості №78 від 20.03.07р. зі складу ДП “Шахтоуправління “Південнодонбаське №1” були виділені технічні одиниці “Шахта №4-21” і “Шахта імені Челюскінців”, які приєднані до ДП Донецька вугільна енергетична компанія” на правах промислових підрозділів.

Згідно п.6 означеного наказу ДП „Донецька вугільна енергетична компанія” є правонаступником майнових прав та обов’язків ДП „Шахтоуправління „Південнодонбаське №1”, пов’язаних з діяльністю його технічних одиниць „Шахта №4-21” та „Шахта імені Челюскінців” згідно з розподільчим балансом.

У зв’язку з цим, частина заборгованості в сумі 2 462 990,99 грн. перед позивачем була передана відповідачу-2, що підтверджується передатним балансом на 02.06.07р. та розшифровкою його статей, а частина боргу в сумі 2 061 641,78грн. так і залишилась за відповідачем-1.

Як вбачається з актів звірки взаєморозрахунків від 12.05.08р., заборгованість відповідача-1 по договору №159 від 30.08.06р. перед позивачем складає 2061641,78 грн., а відповідача-2 – 1 063 246,58грн.

Докази оплати вищевказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні, у зв’язку з чим господарський суд робить висновок, що зобов’язання відповідачів перед позивачем на момент прийняття рішення суду залишились не виконаними, що є порушенням вимог статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що факт заборгованості підтверджується матеріалами справи, договором №159 від 30.08.06р., актами виконаних робіт, звірки рядового вугілля, яке надійшло, та відвантажених продуктів збагачення, передатним балансом з розшифровкою його статей, рахунками, платіжними дорученнями, актами звірки взаєморозрахунків, господарський суд вважає, що вимоги позивача з урахуванням уточнень в частині стягнення заборгованості за договором №159 від 30.08.06р. з відповідача-1 – в сумі 2061641,78 грн. та з відповідача-2 – в сумі 1 063 246,58грн., обґрунтовані, доведені належним чином та підлягають задоволенню.

Частина 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, за вимогою кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, розмір інфляційних витрат та 3% річних за порушення договірного зобов’язання відповідачем-1 складає 208 225,82 грн. та 20 503,45 грн., а розмір суми інфляції та 3% річних за порушення договірного зобов’язання відповідачем-2 - 107 387,89 грн. та 10 574,20 грн. відповідно.

При цьому в розрахунку зазначено, що період нарахування суми інфляції та річних - з 01.11.07р. по 01.03.08р.

Однак у письмових поясненнях від 12.06.08р. позивач зазначив, що фактично період нарахування суми інфляції та 3% річних – з 01.01.08р. по 01.05.08р., а зазначений у розрахунку період з 01.11.07р. по 01.03.08р. вказаний помилково.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, сума інфляції, яка підлягає стягненню з відповідача-1 за період з 01.01.08р. по 01.05.08р. складає 269 963грн. 57коп., а з відповідача-2 – 139 227грн. 79коп., однак позивач просить суд стягнути з відповідачів суму інфляції в меншому розмірі – 208 225,82грн. з відповідача-1 та 107 387грн. 89коп. з відповідача-2, що не суперечить діючому законодавству.

За таких обставин, з огляду на наявність заборгованості, суд вимоги позивача в цій частині вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Прострочення відповідачами грошового зобов’язання за умовами п. 7.3 договору тягне за собою обов’язок сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який нараховується неустойка, за кожен день прострочення від вартості неоплачених робіт.

У зв’язку з цим позивач просить суд стягнути пеню з відповідача-1 в сумі 122 907,74 грн., та з відповідача-2 пеню в сумі 63 386,97 грн.

Період нарахування пені у розрахунку вказаний з 01.11.07р. по 01.03.08р., однак з письмових пояснень позивача вбачається, що означений період вказаний ним помилково і фактично пеня нараховується за період з 01.01.08р. по 01.05.08р.

За розрахунком суду, сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача – складає 136 689,67грн., а з відповідача -2 – 70 494,70грн.

Однак позивач просить суд стягнути з відповідачів пеню в меншому розмірі, що не суперечить вимогам діючого законодавства, у зв”язку з чим, з огляду на наявність заборгованості, господарський суд позовні вимоги в цій частині задовольняє та стягує пеню з відповідача-1 в сумі 122 907,74 грн. та з відповідача-2 в сумі 63 386,97 грн.

Крім того, 17.04.06р. позивач та відповідач-1 уклали договір №153 з додатками до нього, за умовами якого відповідач-1 передає на переробку позивачу рядове вугілля, кількість та якість якого вказані у Додатку №1, для збагачення на ЦЗФ “Комсомольська”.

Відповідач-1, у свою чергу, повинен був щотижнево здійснювати оплату вартості збагачення вугілля прямим банківським переводом на поточний рахунок позивача ( п. 6.2 договору).

На виконання умов договору позивач у період з травня по серпень 2006р. виконав роботи по збагаченню вугілля на загальну суму 1 477433,87 грн.

Факт виконання позивачем вищевказаних робіт підтверджується актами виконаних робіт, звірки рядового вугілля, яке надійшло, та відвантажених продуктів збагачення, за травень 2006р. на суму 244491,35 грн., за червень 2006р.- 231029,88грн., за липень 2006р. на суму 391880,34 грн., за серпень 2006р.-610032,30 грн.

Однак відповідач-1 у порушення умов п.6.2 договору виконані позивачем роботи по збагаченню рядового вугілля оплатив частково, внаслідок чого за ним виникла заборгованість в сумі 1399744,41 грн.

Як зазначалось раніше, наказом Міністерства вугільної промисловості України №78 від 20 березня 2007р. “Шахта імені Челюскінців” була виділена зі складу Державного підприємства “Шахтоуправління “Південнодонбаське №1” та приєднана до Державного підприємства “Донецька вугільна енергетична компанія”, яка згідно п. 6 наказу є правонаступником майнових прав та обов’язків ДП “Шахтоуправління „Південнодонбаське №1” пов’язаних з діяльністю “Шахта імені Челюскінців”, згідно з розподільчим балансом.

02.06.2008р. був підписаний передатний баланс між ДП “Шахтоуправління „Південнодонбаське №1” та ДП “Донецька вугільна енергетична компанія”.

За вищезазначеним передатним балансом було передано кредиторську заборгованість перед позивачем у розмірі 2 462 990,99 грн.

Відповідач-2 до теперішнього часу заборгованість в сумі 1 399 744,41 грн. не оплатив, що є порушенням вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Враховуючи те, що факт заборгованості підтверджений матеріалами справи, договором № 153 від 17.04.06р., актами виконаних робіт, актом звірки взаєморозрахунків, рахунками, господарський суд вважає вимоги позивача з урахуванням уточнення в частині стягнення з відповідача-2 заборгованості по договору № 153 від 17.04.06р. обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України прострочення відповідачем грошового зобов’язання тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, відповідно до якого розмір 3% річних складає – 64 541, 63 грн., а сума інфляції – 453 517,19 грн., господарський суд вважає, позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, розглядаючи заявлене позивачем клопотання № 3554 від 12.05.08р. про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту в межах позовних вимог до відповідача-1 (2 413 278,79 грн.) на грошові кошти відповідача-1, що знаходиться на всіх наявних у відповідача-1 рахунках, в тому числі на поточних рахунках № 6784 у філії ГУ ПІБ в Донецький області, МФО 334635, та №9035 у філії ЗАТ „Перший Український міжнародний банк” м.Донецьк, МФО 335537, а також заборони відповідачу-1 здійснювати будь-які дії, пов’язані з відчуженням всього нерухомого майна, яке належить відповідачу-1, господарський суд вважає його таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Стаття 67 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, забороною вчиняти відповідачеві певні дії.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, враховуючи те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконати рішення, господарський суд вважає необхідним накласти арешт на грошові кошти в сумі 2 413 278,79грн., які належать відповідачу-1 та знаходяться на всіх його розрахункових рахунках, зокрема на поточних рахунках № 6784 у філії ГУ ПІБ в Донецький області, МФО 334635, та №9035 у філії ЗАТ „Перший Український міжнародний банк” м.Донецьк, МФО 335537,, а також заборонити відповідачу-1 здійснювати будь-які дії, пов’язані з відчуженням всього нерухомого майна, яке належить відповідачу-1.

Разом з тим, господарський суд відмовляє у заявленому відповідачем-2 клопотанні в частині зменшення розміру пені, оскільки ним не представлено жодних доказів, які б підтверджували той факт, що його підприємство у теперішній час знаходиться у тяжкому фінансовому становищі, або інших доказів наявності виняткових випадків для зменшення пені.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати підлягають віднесенню на відповідачів пропорційно задоволеній частині позову.

На підставі вищевикладеного, згідно ст. ст. 509, 525, 526, 614, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України, керуючись ст. ст. 22, 24, 33, 49, 66, 67, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити у повному обсязі позовні вимоги Асоціації „Фінансових, промислових та торгівельних підприємств „Донбаський Розрахунково-Фінансовий Центр” м.Донецьк до Державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” м.Донецьк з урахуванням уточнення.

Стягнути з Державного підприємства „Шахтоуправління „Південнодонбаське №1” м.Вугледар, на користь Асоціації „Фінансових, промислових та торгівельних підприємств „Донбаський Розрахунково-Фінансовий Центр” м.Донецьк основний борг – 2 061 641,78 грн., 3% річних – 20 503,45грн., суму інфляції 208 225,82грн., пеню в сумі 127 907,74 грн., витрати по сплаті держмита в сумі 11 041грн. 50коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 51грн. 10коп.

Стягнути з Державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” м.Донецьк на користь Асоціації „Фінансових, промислових та торгівельних підприємств „Донбаський Розрахунково-Фінансовий Центр” м.Донецьк основний борг – 2 462 990,99 грн., 3% річних – 75 115, 83 грн., суму інфляції – 560 905,08 грн., пеню – 63 386, 97 грн., витрати по сплаті держмита в сумі 14 458грн. 50коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 66грн. 90коп.

Видати наказ.

Накласти арешт на грошові кошти Державного підприємства „Шахтоуправління „Південнодонбаське №1” (85670, Донецька область, м.Вугледар, ), в сумі 2 413 278,78 грн., які знаходяться на всіх належних йому розрахункових рахунках, в тому числі і на поточних рахунках № 6784 у філії ГУ ПІБ в Донецький області, МФО 334635, та №9035 у філії ЗАТ „Перший Український міжнародний банк” м.Донецьк, МФО 335537.

Заборонити Державному підприємству „Шахтоуправління „Південнодонбаське №1” (85670, Донецька область, м.Вугледар, ), здійснювати будь-які дії, пов’язані з відчуженням всього належного йому нерухомого майна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя