ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2008 р.

№ 2-2/1834-2006

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Муравйов О. В. –головуючий

Полянський А. Г.

Фролова Г. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційне подання

в.о. прокурора Автономної Республіки Крим

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.11.2007року

у справі

за позовом

№ 2-2/1834-2006 Господарського суду

Автономної Республіки Крим

Товариства з обмеженою відповідальністю “Кримтеплоенерго”

до

Сімферопольської міської ради

про

стягнення 3466600 грн.

За участю представників сторін:

від позивача:

Кабанцов Р. О. –дов. від 04.01.2008 № 4-2008

від відповідача:

прокурор:

Халаімов В. Г. –дов. від 09.11.07р. №24/01-55/2345

Попенко О. С.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Кримтеплоенерго” звернулось до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Сімферопольської міської ради про стягнення 3466600 грн. збитків, понесених у зв’язку з невчасним переглядом тарифів на послуги теплопостачання для населення.

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.03.-04.04.2006 року (суддя Толпиго В. І.) відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд вказав, що позивач не довів, що Кабінет Міністрів України затвердив порядок формування цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, цін/тарифів на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території, а відповідно не довів дію (бездіяльність) відповідача такими, що суперечать Закону України “Про житлово-комунальні послуги”.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.11.2007 року по справі № 2-2/1834-2006 (головуючий суддя Щепанська О. А., судді Борисова Ю. В., Плут В. М.) рішення господарського суду першої інстанції скасоване, прийняте нове рішення, яким задоволені позовні вимоги: стягнуто з відповідача на користь позивача 3466600 грн. збитків у вигляді неотриманого прибутку, 25500 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Скасовуючи рішення суд вказав, про наявність складу правопорушення відповідно до вимог статті 1166, 1173 Цивільного кодексу України та обґрунтованість заявлених позивачем збитків.

В.о. прокурора подав до Вищого господарського суду України касаційне подання на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду, в якому просить постанову у справі скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи касаційне подання доводами про невідповідність постанови нормам матеріального та процесуального права.

Заявник наголошує на тому, що судом норми ст. ст. 1166, 1173 застосовано необґрунтовано, оскільки судом не визначено складу правопорушення, не зазначено в чому саме виразилась шкода, який зв'язок між стягненою сумою і не затвердженням тарифів, розрахованих позивачем, в чому вина відповідача і протиправність дій.

Судом порушено норми процесуального права, а саме: ст. ст. 4, 32-34, 38, 41, 43, 84 ГПК України, не вжито всіх заходів до всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників процесу, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, протягом 2004 - на початку 2005 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кримтеплоелектроцентраль" неодноразово зверталось до Сімферопольської міської Ради з проханням про встановлення тарифів, надавало на затвердження розрахунки економічно обґрунтованих витрат на відпуск теплоенергії на 2005 рік.

На всі звернення товариством було отримано відмову у прийнятті до розгляду на засіданнях сесії наданих розрахунків економічно обґрунтованих витрат на виробництво теплової енергії товариством з обмеженою відповідальністю "Кримтеплоелектроцентраль" з мотивів незатвердження відповідних нормативно-правових актів Кабінетом Міністрів України, а саме: Методики з розрахунку економічно обґрунтованих витрат за відпуск теплової енергії.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" органи місцевого самоврядування повинні розглядати надані підприємствами розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво та реалізацію послуг теплопостачання та затвердити їх на сесіях міських рад. У випадку затвердження тарифів нижче розміру економічно обґрунтованих витрат - передбачити дотацію у відповідному місцевому бюджеті.

Відповідно до листа Міністерства економіки Автономної Республіки Крим від 04.03.2005року вих. №217/060-1 "Про тарифи на послуги теплопостачання", до затвердження органами місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги, всі раніше прийняті закони та підзаконні акти діють в частині, яка не суперечить Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Методичні рекомендації з розрахунків економічно обґрунтованих тарифів на житлово-комунальні послуги, затверджені Наказом Держбуду України від 29.03.1999 №78 та узгоджені з Міністерством економіки України, не суперечать нормам Закону України "Про житлово-комунальні послуги", та, таким чином, до прийняття Кабінетом Міністрів України нової Методики, є таким що діють.

Відповідно до зазначених рекомендацій, товариство з обмеженою відповідальністю "Кримтеплоелектроцентраль" розраховувало та подавало свої розрахунки економічно обґрунтованих витрат на відпуск теплової енергії до Сімферопольської міської Ради, в прийнятті яких було відмовлено.

Згідно з пунктом 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Виходячи з наведеного, судом апеляційної інстанції зроблений висновок про те, що відповідач не виконав передбачений законом обов'язок щодо розгляду та затвердження економічно обгрунтованих тарифів. При цьому посилання відповідача на відсутність його вини у зв'язку з відсутністю затвердженої Кабінетом Міністрів України методики судом відхиляються в силу положень ст. 1173 ЦК України.

Крім того, судом апеляційної інстанції вірно зроблений висновок про можливість виконання відповідачем зазначеного обов'язку, оскільки до прийняття зазначеної Методики діяло законодавство, прийняте раніше.

Оскільки Законом України "Про житлово-комунальні послуги" були надані повноваження з затвердження тарифів з 01.01.2005, ці повноваження відповідачем не виконувались (навіть не з його вини), органи місцевого самоврядування несуть за це відповідальність та повинні відшкодувати спричинену своїми діями (бездіяльністю) шкоду.

Частиною 1 статті 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч. 2 цієї є статті збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 статті 224 ГК України передбачено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

На підставі висновку Судово-економічної експертизи від 08.10.2007р. № 44 апеляційним господарським судом встановлено неотримання позивачем прибутку від наданої послуги за плановими тарифами за період 1-го півріччя 2005року; неотриманий прибуток підтверджений в сумі 3466600 грн.

За таких обставин, висновки апеляційної інстанції щодо наявності причинного зв'язку між збитками позивача, протиправними діями (бездіяльністю) відповідача, розміром заподіяних позивачу збитків та наявністю причинно-наслідкового зв'язку обґрунтовані і підтверджені матеріалами справи.

Оскільки встановлення обставин справи, збирання та переоцінка доказів не входить до компетенції суду касаційної інстанції згідно із ст. ст. 1115, 1117 ГПК України, колегія суддів вважає, що на підставі встановлених обставин справи судом апеляційної інстанції був зроблений вірний висновок про задоволення позовних вимоги. При цьому порушень норм матеріального та процесуального права, які б були безумовною підставою для скасування судового рішення, заявниками не наведено.

Доводи прокурора, викладені в касаційному поданні, зводяться до переоцінки доказів та спростування обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, що не входить до компетенції Вищого господарського суду України, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційне подання В.о. прокурора Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.11.2007року по справі № 2-2/1834-2006 Господарського суду Автономної Республіки Крим залишити без змін.

Головуючий суддя                     О. В. Муравйов

Судді           А. Г. Полянський

Г. М. Фролова