ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" травня 2008 р. Справа № 20/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді Василишина А.Р. розглянувши справу

за позовом Колективне підприємство "Індукція"

до відповідача Державне підприємство "Корецький цукровий завод" Акціонерного товариства закритого типу "Фаворит"

про стягнення в сумі 26 843 грн. 79 коп.

за участю представників сторін:

Від позивача : не з'явися;

Від відповідача : Паламарчук О.А. (дов. № 198 від 07.04.2008р.).

Статті 20, 22 Господарського процесуального кодексу України роз’яснені.

ВСТАНОВИВ:

Колективне підприємство «Індукція»(надалі –Позивач) звернулося в господарський суд з позовною заявою (а.с. 2-3) в якій, з підстав вказаних у даній позовній заяві), просить стягнути з Дочірнього підприємства «Корецький цукровий завод»Акціонерного товариства закритого типу «Фаворит»(надалі –Відповідач) на свою користь залишок заборгованості за виконані, на виконання договорів № 06 від 2 березня 2007 року (а.с. 9; надалі –Договір 1), № 08 від 2 березня 2007 року (а.с. 7; надалі –Договір 2) та № 09/71 від 2 березня 2007 року (а.с. 15; надалі –Договір 3), роботи, в сумі 25 592 (двадцять п’ять тисяч п’ятсот дев’яносто дві) грн. 94 коп. та пеню в розмірі 1 250 (одна тисяча двісті п’ятдесят) грн. 85 коп.. Дані вимоги оплачені держмитом Позивачем у встановленому розмірі та порядку. Крім того, Позивач у позовній заяві просить стягнути з Відповідача –2 600 (дві тисячі шістсот) грн. 00 коп. юридичних послуг фірми, 268 (двісті шістдесят вісім) грн. 44 коп. витрат по держмиту та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Дані вимоги неоплачені держмитом –Віднесені Позивачем до судових витрат по справі.

1 квітня 2008 року в господарський суд Рівненської області надійшло обґрунтування позовних вимог (а.с. 52-53), в якому Позивач, з підстав вказаних у даному обґрунтуванні, просить стягнути з Відповідача на користь Позивача залишок заборгованості за виконані, на виконання Договору 1, Договору 2 та Договору 3, роботи, в сумі 19 592 (дев’ятнадцять тисяч п’ятсот дев’яносто дві) грн. 94 коп., пеню в розмірі 1 625 (одна тисяча шістсот двадцять п’ять) грн. 40 коп., 2 700 (дві тисячі сімсот) грн. 00 коп. юридичної допомоги, 268 (двісті шістдесят вісім) грн. 40 коп. витрат по держмиту та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Представник Позивача в судове засідання від 6 травня 2008 року не з`явився. Позивач про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що свідчить підпис представника Позивача на ухвалі суду від 21 квітня 2008 року (а.с. 71-72) про отримання даної ухвали. Позивач не повідомив суд про причини неявки свого повноважного представника.

Враховуючи те, що 11 травня 2008 року закінчується, встановлений статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, строк вирішення спору (з урахуванням продовження розгляду справи на строк до 1 (одного) місяця ухвалою Голови господарського суду Рівненської області від 2 квітня 2008 року –а.с. 61), суд вважає можливим розгляд справи без участі представника Відповідача за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні від 4 березня 2008 року представник Відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с. 39-40), в якому Відповідач, з підстав вказаних у відзиві, просив суд: визнати суму основного боргу в розмірі 19 592 (дев’ятнадцять тисяч п’ятсот дев’яносто дві) грн. 94 коп.; в частині стягнення пені та вартості юридичних послуг відмовити; зменшити розмір держмита та інформаційних послуг. До відзиву Відповідачем додано платіжні доручення: № 3901 від 19 жовтня 2007 року (а.с. 41) про сплату Позивачу 2 000 (дві тисячі) грн.; № 4510 від 21 лютого 2008 року (а.с. 42) про сплату Позивачу 4 000 (чотири тисячі) грн..

В судовому засіданні від 6 травня 2008 року представник Відповідача подав суду: платіжне доручення № 4598 від 18 березня 2007 року (а.с. 75) про сплату Позивачу 2 000 (дві тисячі) грн.; та заперечення до позовної заяви (а.с. 74), в якому Відповідач, з підстав вказаних у запереченні, просив суд: відмовити Позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника Позивача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. При цьому господарський суд Рівненської області виходив з такого.

Судом встановлено, що 2 березня 2007 року сторони уклали Договір 1 (а.с. 9), згідно пунктів 1.1, 1.2 якого: Відповідач передав, а Позивач прийняв на себе виконання робіт по ремонту, випробуванню, налагодженню і пуску турбогенератора Т2-2,5-2, випробуванню силових трансформаторів та високовольтних вимикачів РУ-6кВ; обсяг робіт, що підлягає виконанню, визначається кошторисом-специфікацією, локальним кошторисом, зведеним кошторисом або протоколом з узгодження договірної ціни, накладних, які у додатку є невід’ємною частиною Договору 1.

2 березня 2007 року сторони уклали Договір 2 (а.с. 7), згідно пунктів 1.1, 1.2 якого: Відповідач передав, а Позивач прийняв на себе виконання робіт по вимірюванню опору розтікання струму заземлювального пристрою, наявності мережі між заземлювачем і заземлювальними елементами, вимірюванню опору ізоляції, петлі = фаза –нуль =; обсяг робіт, що підлягає виконанню, визначається кошторисом-специфікацією, локальним кошторисом, зведеним кошторисом або протоколом з узгодження договірної ціни, накладних, які у додатку є невід’ємною частиною Договору 2.

2 березня 2007 року сторони уклали Договір 3 (а.с. 15), згідно пунктів 1.1, 1.2 якого: Відповідач передав, а Позивач прийняв на себе виконання робіт по випробовуванню і вимірюванню засобів захисту і агрегатів до 1 кВ; обсяг робіт, що підлягає виконанню, визначається кошторисом-специфікацією, локальним кошторисом, зведеним кошторисом або протоколом з узгодження договірної ціни, накладних, які у додатку є невід’ємною частиною Договору 3.

Позивач виконав роботи по Договору 1, Договору 2 та Договору 3, що підтверджується наявними у справі матеріалами (а.с. 8, 10-14,16-19).

19 жовтня 2008 року Позивач та Відповідач підписали акт звірки за період з 1 січня 2007 року по 19 жовтня 2007 року (а.с. 20), згідно якого заборгованість Відповідача перед Позивачем склала 25 592 (двадцять п’ять тисяч п’ятсот дев’яносто дві) грн. 94 коп..

Проте, при дослідженні даного акту судом встановлено, що у вищевказаному акті звірки (а.с. 20), не була відображена оплата, здійснена Відповідачем Позивачу у день складання акту –по платіжному дорученню № 3901 від 19 жовтня 2007 року (а.с. 41) в сумі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп..

Таким чином, на момент подачі позовної заяви до суду реальна заборгованість Відповідача перед Позивачем складала не 25 592 (двадцять п’ять тисяч п’ятсот дев’яносто дві) грн. 94 коп. (як вказано у позовній заяві), а: 23 592 (двадцять три тисячі п’ятсот дев’яносто дві) грн. 94 коп..

Після одержання господарським судом Рівненської області позовної заяви (11 лютого 2008 року; вхідний штамп на а.с. 2), порушення провадження у справі № 20/22 (14 лютого 2008 року; ухвала на а.с. 1) та отримання Відповідачем ухвали про порушення провадження у справі № 20/22 (18 лютого 2008 року; повідомлення про вручення поштового відправлення на а.с. 24) –21 лютого 2008 року Відповідач платіжним дорученням № 4510 (а.с. 42) сплатив Позивачу заборгованість в сумі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп..

Також під час розгляду справи –18 березня 2008 року Відповідач платіжним дорученням № 4598 (а.с. 75) сплатив Позивачу заборгованість в сумі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп..

Інших доказів погашення боргу Відповідач суду не представив. В судовому засіданні від 6 травня 2008 року представник Відповідача вказав, що інших оплат, крім зазначених вище, після підписання акту звірки (а.с. 20) Відповідач не здійснював.

Таким чином, станом на 6 травня 2008 року реальна заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 17 592 (сімнадцять тисяч п’ятсот дев’яносто дві) грн. 94 коп..

На основі статтей 509, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, статтей 193, 198 Господарського Кодексу України, позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 19 592 (дев’ятнадцять тисяч п’ятсот дев’яносто дві) грн. 94 коп. підлягають задоволенню частково в сумі 17 592 (сімнадцять тисяч п’ятсот дев’яносто дві) грн. 94 коп..

Що ж до нарахованої Позивачем Відповідачу пені, то суд при досліджені укладених між сторонами Договору 1, Договору 2 та Договору 3 встановив, що у даних договорах не встановлено чіткої дати здійснення остаточного розрахунку.

Так, у пункті 3.4 Договору 1, Договору 2 та Договору 3 вказано, що: при завершені робіт їх вартість уточнюється за фактично виконаним обсягом і оплачується згідно з виконавчим кошторисом-специфікою. Суд наголошує на тому, що ні в даному пункті договорів, ні в будь якому іншому пункті Договору 1, Договору 2 та Договору 3 не визначено чіткого терміну (дати) на протязі якого (в тому числі і при завершення робіт) Відповідач мав сплатити Позивачу кошти за виконані роботи по вищевказаним договорам.

Для з’ясування того, чи виставлялася Позивачем Відповідачу вимога про оплату суми боргу (на протязі семи днів після її виставлення Позивачем Відповідачу, Відповідач повинен був сплатити Позивачу борг [в силу частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України], а в разі не здійснення Відповідачем сплати після закінчення семи днів з дня пред’явлення вимоги Позивач міг не лише вимагати сплати боргу, але й нараховувати Відповідачу пеню та інші санкції передбачені законом та договорами), господарський суд Рівненської області витребував від Позивача ухвалами від 2 квітня 2008 року (а.с. 63-64) та від 21 квітня 2008 року (а.с. 71-72): доказ виставлення Відповідачу вимоги про оплату заборгованості; обґрунтування позовних вимог в частині строку оплати Відповідачем заборгованості згідно умов договорів.

Позивач не подав суду витребуваних ухвалами від 2 квітня 2008 року (а.с. 63-64) та від 21 квітня 2008 року (а.с. 71-72) доказів: доказ виставлення Відповідачу вимоги про оплату заборгованості; обґрунтування позовних вимог в частині строку оплати Відповідачем заборгованості згідно умов договорів.

Таким чином, Позивач не надав суду будь яких доказів, які б підтверджували правомірність нарахування Позивачем Відповідачу пені (розрахунки пені та періоди за які вона нарахована вказані у розрахунках пені –а.с. 26, 67), оскільки, в силу частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України (враховуючи те, що в Договорах 1,2 та 3 не визначено чіткого терміну (дати) на протязі якого Відповідач мав сплатити Позивачу кошти за виконані роботи по вищевказаним договорам), до подачі позовної заяви до суду у Відповідача не виникав обов’язок виконання зобов’язання щодо сплати суми заборгованості.

Враховуючи усе вищевказане, господарський суд Рівненської області прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені Позивачу слід відмовити.

Суд відмовляє Позивачу в стягненні з Відповідача на користь Позивача (покладенні на Відповідача) 2 700 (дві тисячі сімсот) грн. 00 коп. юридичних послуг фірми (віднесених Позивачем до судових витрат), оскільки до складу судових витрат (стаття 44 Господарського процесуального кодексу України) не віднесені юридичні послуги фірм.

Судові витрати (витрати з державного мита та витрати з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу), в силу частини 5 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві дві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням сум заборгованості сплачених Відповідачем під час розгляду справи (які б у разі їх не сплати підлягали до задоволення).

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ :

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Корецький цукровий завод»Акціонерного товариства закритого типу «Фаворит», 34700, Рівненська область, Корецький район, м. Корець, вул. Київська, 8, р/р 0837 в філії КБ «Приватбанк»м. Корець, МФО 333391, код 30718800 на користь Колективного підприємства «Індукція», 79056, м. Львів, вул. Металістів, 9/17, р/р 0699 в ЛФ АКБ „ВТБ Банк”, МФО 385316, код 20772360 –17 592 (сімнадцять тисяч п’ятсот дев’яносто дві) грн. 94 коп. заборгованості, 235 (двісті тридцять п’ять) грн. 93 коп. витрат по держмиту та 103 (сто три) грн. 71 коп. витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення оформлено та підписано 07.05.2008р.

Суддя