ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"31" березня 2008 р.
Справа №  02/1287а

м. Черкаси, 11 год. 50 хв.

Господарський суд Черкаської області
в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання
Давиденко В.Г., за участю прокурора Кучеренко О.І.,  представників:  позивача: Слуцька Н.Ю. -за довіреністю, відповідача:
не з'явився,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу

за позовом
Золотоніського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі

Черкаського обласного
відділення Фонду  соціального захисту
інвалідів

до
фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1

про
стягнення 2
283 грн. 73 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено
вимогу про стягнення з відповідача 2 283 грн. 73 коп., в тому числі  2 109 грн. 38 коп.
адміністративно-господарських санкцій за незайняте інвалідами у відповідача в
2006 році 1 робоче місце та 174 грн. 35 коп. пені за порушення строку
сплати  зазначених санкцій, з мотивів
порушення відповідачем вимог  Закону
України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Прокурор
у судовому засіданні позов підтримала, просила позов задовольнити, розглянути
справу у даному судовому засіданні.

Представник
позивача у судовому засіданні позов підтримала у заявленій сумі,  просила позов задовольнити, оскільки
відповідач не виконав  вимоги Закону, не
створив одне робоче місце для працевлаштування інваліда, не повідомив про
вакансію для інваліда державній службі зайнятості, у нього в 2006 році одне
робоче місце не було зайняте інвалідом, і відповідач не сплатив до 15.04.2007
року адміністративно-господарські санкції, що є підставою для стягнення із
нього вказаних санкцій та пені.

Відповідач належним чином повідомлений про
час і місце розгляду справи,  ухвалу суду
із повісткою та позовними матеріалами отримав 13.03.2008 року (згідно поштового
повідомлення), однак,  не подав суду
пояснення по суті позовних вимог, не надав документи, витребувані ухвалою суду
від 07.03.2008 року,  не з'явився  у судове засідання і свого представника
у  засідання не направив,  не надіслав суду заяву про розгляд справи за
його участю.  Суд вважає,  що неявка відповідача у судове засідання не
перешкоджає розгляду справи по суті
і  вважає  можливим розглянути справу за наявними  матеріалами, оскільки направляти свого представника
у судове засідання чи заперечувати проти позову є правом сторони, а не
обов'язком.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності,
заслухавши пояснення та доводи прокурора та представника позивача, суд
встановив наступне.

Згідно
статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в
Україні" (далі  -  Закон) для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують найману працю (далі - підприємства) у 2006
році встановлювався норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності  штатних працівників облікового складу за
рік,  а якщо працювало від 8 до 25 осіб
-у кількості одного робочого місця.

В
частині 2 статті 19 вказано, що підприємства самостійно розраховують  кількість робочих місць для працевлаштування
інвалідів  відповідно до нормативу,   встановленого частиною першою цієї статті, і
забезпечують працевлаштування інвалідів.

Відповідно
до статті 20 Закону підприємства, де середньооблікова  чисельність працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на  підприємстві
за кожне робоче місце,  призначене
для працевлаштування інвалідів і не зайняте інвалідом.  Для підприємств, установ, організацій,
фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб,
розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене
для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

В
частині 4 статті 20 Закону вказано, що адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються підприємствами, фізичними особами  самостійно в строк до 15 квітня року,
наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого
частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу
України.

Таким
чином, у разі невиконання відповідачем у 2006 році встановленого законом
нормативу, він зобов'язаний був сплатити адміністративно-господарські  санкції не пізніше 15 квітня 2007 року.

Як
вбачається із звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за
2006 рік і не заперечується відповідачем, середньооблікова  чисельність штатних працівників облікового
складу в 2006 році у відповідача складала 8 осіб, отже, для відповідача
норматив на 2006 рік складав 1  робоче
місце для працевлаштування інвалідів.

У
звіті відповідачем вказано та  не
спростовано, що в 2006 році  у відповідача  інваліди
не працювали. Тобто, відповідач не виконав встановлений Законом
норматив.

В
частині 3 статті 19 Закону вказано, що підприємства самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог
статті 18 цього Закону.

Згідно статті 18 Закону  підприємства зобов'язані: 1) виділяти та
створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів,  2)  надавати
державній службі зайнятості інформацію, необхідну  для організації працевлаштування
інвалідів,  3)  звітувати Фонду соціального  захисту інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Таким
чином, аналіз правових норм про захист інвалідів дає підстави стверджувати про
те,  що обов'язок підприємства,
встановлений Законом, полягає у тому, щоб підприємство виділило, створило
робочі місця для працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого
Законом  нормативу (який підприємство
повинно самостійно розраховувати) та надало  державній службі зайнятості інформацію,
необхідну  для організації
працевлаштування інвалідів. Ні Закон, ні позивач не  зобов'язують підприємство  підбирати та шукати  інвалідів.

Відповідачем не подано суду доказів
виділення і створення одного робочого місця  для працевлаштування інваліда у 2006
році.  Відповідач не заперечив той факт,
що ним у 2006 році не подавалися до центру зайнятості звіти про наявність
вакансій  для працевлаштування
інвалідів.

Закон не ставить обов'язок сплати
підприємством адміністративно-господарських санкцій у залежність від наявності
у нього можливості для працевлаштування інвалідів чи від виду діяльності
підприємства.  Закон встановлює обов'язок
для підприємств виконати визначені ним
вимоги чи, у разі їх невиконання,
сплатити
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно
до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою
господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є
вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною
2 наведеної статті  встановлено,
зокрема,  що учасник  господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи  порушення правил здійснення господарської
діяльності,  якщо не доведе, що він
ужив усіх залежних  від  нього заходів
для недопущення господарського правопорушення.

Суд
вважає, що відповідач не довів і належними доказами не підтвердив виконання
вимоги Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”
та вжиття ним  у 2006 році всіх
залежних  від  нього заходів для недопущення порушення
вимог Закону, тому суд приходить до висновку про правомірність вимоги у позові
про стягнення із відповідача
адміністративно-господарських
санкцій  відповідно до статті 20
Закону.

Виходячи
із даних Звіту відповідача про зайнятість інвалідів за 2006 рік, із розміру
середньої річної заробітної плати  у
відповідача  в 2006 році, суд вважає, що
відповідач повинен сплатити
адміністративно-господарські санкції
в сумі  2 109 грн. 38 коп.

Відповідно до частини 2 статті 20 Закону
порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою
нарахування пені, яка обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової
ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на
повну суму недоїмки за весь її строк.

У зв'язку з невиконанням відповідачем вимог
Закону, на підставі статті 20 Закону  із
відповідача підлягає стягненню пеня в заявленій позивачем сумі 174 грн. 35 коп.
за несплату вказаної суми адміністративно-господарських санкцій у період із
16.04.2007 року по 26.02.2008 року.

Тобто,  позов підлягає до задоволення у заявленій
позивачем сумі.

На
підставі ст. 94 КАС України з відповідача підлягає стягненню до Державного бюджету
судовий збір в сумі 22 грн. 84 коп.

Виходячи
з викладеного,  керуючись  ст.ст.
94, 160 -163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.
Позов задовольнити  повністю.

2.
Стягнути  із фізичної особи -
підприємця  ОСОБА_1   (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1):

а) на користь Черкаського обласного
відділення Фонду соціального захисту інвалідів (18000, м. Черкаси,  проспект Хіміків, 50, ідентифікаційний код
21368023)  адміністративно-господарські
санкції в сумі  2 109 грн. 38 коп., 174
грн. 35 коп. пені;

б) в доход Державного бюджету
України для зарахування на реєстраційний рахунок відділення державного
казначейства у м. Черкаси,  банк -
Управління державного казначейства в Черкаській області, МФО 854018, код
22809222, код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095,
через державну податкову інспекцію -
судовий збір в сумі  22 грн. 84
коп.

Заява про апеляційне оскарження постанови
суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через
господарський суд Черкаської області протягом 10 днів з дня складення постанови
в повному обсязі, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
А.Д. Пащенко

Постанова складена в повному обсязі 31.03.2008 року.