ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.08                                                                                 Справа № 9/40пн.

Суддя Ворожцов А.Г., розглянув матеріали справи за позовом

Приватного підприємства «Сєвєродонецький консервний завод», м. Сєвєродонецьк Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління», м. Лисичанськ Луганської області

про повернення безпідставно набутого майна

в присутності представників:

від позивача –Лісечка О.С., дов. № 05 від 11.02.08,

від відповідача –Романенко В.В., дов. б/н від 13.03.08, Егорушкін Е.А., директор, наказ № 1 від 21.08.01.

У судовому засіданні була оголошена перерва з 16.04.08р. до 18.04.08р. 0 14 год. 30 хв.

Суть спору: позивач звернувся з позовом, в якому просить зобов’язати відповідача повернути ПП «Сєвєродонецький консервний завод»безпідставно набуте майно –простий вексель № 89 номінальною вартістю 98366,40 грн.

Відповідач, ТОВ «БМУ», не визнає позов з наступних підстав:

- за договором від 01.10.04р. № 051 відповідач виконав будівельні роботи, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних робіт № 1 за жовтень 2004 року, № 2 за листопад 2004 року та № 3 за січень 2005 року.

- додатковою угодою № 1 від 12.01.05р. до вказаного договору сторони передбачили можливість розрахунку за виконані роботи векселем на суму виконаних робіт –98366,40 грн.,

- оскільки вексель № 89, виписаний позивачем 25.01.05р. та переданий відповідачу за актом прийому-передачі векселю від цієї дати був оформлений належним чином і не був оскаржений позивачем, то на час звернення позивача з цим позовом (20.02.08р.) сплинув трирічний строк звернення до суду для захисту інтересів позивача, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

В обгрунтування позову та клопотання позивач виклав таке.

01.10.04р. між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду № 051, згідно з яким відповідач зобов’язався здійснити будівельні роботи на об’єкті, що належить позивачу, а останній зобов’язався сплатити відповідачу вартість виконаних робіт, яка згідно з п. 2.1 договору складає 129406,0 грн.

Відповідно до п. 3.3 зазначеного договору сторони підписали акти виконаних робіт за формою КБ-2в:

Ш          № 1 (без дати) за жовтень 2004 року на суму 30861,60 грн.,

Ш          № 2 (без дати) за листопад 2004 року на суму 20311,20 грн.,

Ш          № 3 (без дати) за січень 2005 року на суму 47193,60 грн.

Загальна вартість виконаних робіт за вказаними актами склала 98366,40 грн.

Згідно з п. 1 додаткової угоди № 1 від 12.01.05р. до договору підряду в якості оплати за виконані роботи позивач 25.01.05р. за катом прийому-передачі надав відповідачу простий вексель № 89 номінальною вартістю 98366,40 грн. та 24% річних з умовою заплатити проти цього векселю відповідачу.

Однак позивач стверджує, що станом на 25.01.05р. сума грошового боргу позивача перед відповідачем за фактично виконані роботи склала лише 40275,0 грн., виходячи з наступного.

З 2004 року, тобто з початку будівництва, до теперішнього часу відповідачем збудовано лише фундамент, змонтовані металеві стойки будівлі, зроблені підземні канали, завезені, але не змонтовані металеві ферми покриття, сталева димова труба, сталеві прогони для кріплення стінових конструкцій. В ході авторського нагляду за ходом будівництва промислової котельні з двома котлами розробником робочого проекту котельної ПНВКФ «Техносервіс»було встановлено факт неповного виконання відповідачем робіт, обумовлених локальним кошторисом та проектом.

За незалежною оцінкою вартості об’єкту –нежитлової побудови промислової котельні незавершеної будівництвом, проведеною фізичною особою-підприємцем Лук’яненко В.М., яка має кваліфікаційне свідоцтво МФ № 5291 від 08.09.07р., вартість вказаного об’єкту визначена в сумі 40275,0 грн.

За таких обставин сума виконаних робіт за актами №№ 1, 2, 3, зазначеними вище, не відповідає дійсності, оскільки частина вказаних робіт, як встановлено оцінщиком, виконана не була, тому у відповідача не має права вимоги щодо сплати 98366,40 грн.

Посилаючись на п. 29 постанови Пленуму ВСУ від 08.06.07р. № 5 Про деякі питання практики розгляду спорів, пов’язаних з обігом векселів, ч. 1 ст. 1212, ст. 1213 ЦК України позивач звернувся з цим позовом до суду.

Оцінивши обставини справи, вислухавши доводи представників позивача та відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Спірні правовідносини стосуються того, чи має право позивач вимагати повернення від відповідача безпідставно набутого майна –простого векселю № 89 номінальною вартістю 98366,40 грн., який виданий в якості розрахунку за виконані будівельні роботи.

Судом встановлено, що 01.10.04р. між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду № 051, згідно з яким відповідач зобов’язався здійснити будівельні роботи на об’єкті, що належить позивачу, а останній зобов’язався сплатити відповідачу вартість виконаних робіт, яка згідно з п. 2.1 договору складає 129406,0 грн.

Відповідно до п. 3.3 зазначеного договору сторони підписали відповідні акти виконаних робіт за формою КБ-2в на загальну суму 98366,40 грн.

Згідно з п. 1 додаткової угоди № 1 від 12.01.05р. до договору підряду в якості оплати за виконані роботи позивач 25.01.05р. за актом прийому-передачі надав відповідачу простий вексель № 89 номінальною вартістю 98366,40 грн. та 24% річних з умовою заплатити проти цього векселю відповідачу.

Доводи позивача ґрунтуються на тому, що відповідачем збудовано лише фундамент, змонтовані металеві стойки будівлі, зроблені підземні канали, завезені, але не змонтовані металеві ферми покриття, сталева димова труба, сталеві прогони для кріплення стінових конструкцій. Крім того, якість виконаних робіт не відповідає будівельним нормам.

Позивач, звертаючись з позовом до суду, посилається на п. 29 постанови Пленуму ВСУ від 08.06.07р. № 5 Про деякі питання практики розгляду спорів, пов’язаних з обігом векселів, відповідно до абз. 3 якого у разі якщо після видачі (передачі) чи акцепту векселя з'ясується, що внаслідок невиконання або неналежного виконання стороною зобов'язання з передачі товарів, виконання робіт чи надання послуг у неї не було права вимоги за договором, інша сторона, яка видала (передала) чи акцептувала вексель, має право звернутися з позовом про його повернення як безпідставно набутого майна.

Суд звертає увагу, що у постанові Пленуму йдеться про так званий безтоварний вексель, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні" від 05.04.2001р. № 2374-ІІІ видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги.

Таким чином спір за цією справою виник з того, що позивач вважає безтоварним емітований ним простий вексель № 89 від 25.01.05р.

Суд не приймає доводи позивача, які ґрунтуються на звіті оцінщика Лук'яненко В.М. про оцінку нежитлової будівлі промислової котельної, що не завершена будівництвом та знаходиться на території ПП "Сєвєродонецький консервний завод" від 01.01.08р., копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 20-36) з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

За правилами ч. 2 ЦК України замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Відповідно до п. 3.3 зазначеного договору сторони підписали акти виконаних робіт за формою КБ-2в:

Ш          № 1 (без дати) за жовтень 2004 року на суму 30861,60 грн.,

Ш          № 2 (без дати) за листопад 2004 року на суму 20311,20 грн.,

Ш          № 3 (без дати) за січень 2005 року на суму 47193,60 грн.

Загальна вартість виконаних робіт за вказаними актами склала 98366,40 грн.

Відповідно до п. 3.4 договору підряду № 051 від 01.10.04р. за відсутністю недоліків у наданих до здачі роботах замовник (позивач) зобов'язується протягом 3-х днів з дня отримання акту № КБ-2в та довідки КБ-3 підписати зазначений акт та надати підряднику (відповідачу) 2 екземпляра підписаного акту та довідки.

За правилами п. 3.5 спірного договору у разі виявлення комісією недоліків у наданих до здачі роботах позивач повинен був протягом 5 днів направити відповідачу письмову мотивовану відмову від підписання акту та довідки із зазначенням виявлених недоліків, дефектів та інших зауважень та строків щодо їх усунення.

Підписавши три акти приймання виконаних підрядних робіт без зауважень, позивач фактично визнав обсяг, вартість та якість прийнятих робіт, зазначених у цих актах.

Суд погоджується з доводами відповідача щодо пропуску строку звернення з цим позовом до суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач вважає, що перебіг позовної давності повинен починатися з дня отримання звіту оцінщика Лук'яненко В.М. про оцінку спірного об'єкту, тобто з 01.01.08р., проте суд не погоджується з таким доводом, оскільки, по-перше, предмет позову стосується повернення спірного векселю, виписаного 25.01.05р., а позов поданий до суду 19.02.08р., тобто після спливу трирічного терміну, а, по-друге, позивач, як юридична особа, повинен був дізнатися про факт неналежного виконання відповідачем обов'язків щодо належного виконання будівельних робіт саме з моменту підписання актів виконаних робіт за формою КБ-2в з урахуванням вимог ст. 853 ЦК України.

Відповідач заявив про застосування судом строку давності у відзиві, наданому до матеріалів справи 04.04.08р.

За правилами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4).

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

При подачі позову позивачем було сплачене державне мито за квитанцією № 00649 від 12.02.08р. у розмірі 85,0 грн. як за вимогу немайнового характеру. Проте до позовних заяв немайнового характеру належать вимоги, що не підлягають вартісній оцінці (про звільнення самовільно зайнятих приміщень, про надання площі в натурі, спори, пов'язані з примушуванням прийняти передаточний баланс тощо). За цим позовом вимагається повернути майно –простий вексель № 89 номінальною вартістю 98366,40 грн., тому держмито повинно бути сплачено у розмірі 1% від цієї суми.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 47-1, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову щодо зобов’язати відповідача повернути ПП «Сєвєродонецький консервний завод»безпідставно набуте майно –простий вексель № 89 номінальною вартістю 98366,40 грн. –відмовити.

2. Стягнути з позивача, ПП "Сєвєродонецький консервний завод", 93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Механізаторів, 3, код 21788044, на користь державного бюджету державне мито у розмірі 898 грн. 66 коп. Наказ видати після набрання законної сили цим рішенням.

3. Судові витрати у розмірі 203,0 грн., понесені позивачем при подачі позову, покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення підписане 22.04.08р.

Суддя                                                                       А.Г.Ворожцов