Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "18" березня 2008 р. Справа № 12/103

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Сікорська Н.А.

судді

за участю представників сторін

від позивача Меленний О.Б. - довіреність від 06.12.07р.

від відповідача не з'явився

Господарський суд Житомирської області розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грімальді" (м.Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хагіт" (м. Житомир)

про стягнення 295087,37

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 295 087,37 грн., з яких: 226 695,00 грн. - попередня оплата, 19 874,67 грн. - неустойка та 48 517,70 грн. - збитки.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про причину неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, спір вирішується без участі його представника.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст.75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарськоий суд

ВСТАНОВИВ:

03.05.07р. між ТОВ "Грімальді" (позивач) та ТОВ "Хагіт" (відповідач) був укладений договір купівлі - продажу № 03/05/07 (далі Договір). Відповідно до умов даного договору, постачальник (відповідач) зобов'язався поставити на користь покупця (позивача) наступну продукцію: станок каменеобробний GQJ - 160 (багатопильний) виробництва VENHUA (Китай) та станок каменеобробний СЕ -05001 (окантовочний) виробництва FEIZHOU CONSTRUAL (Китай), а позивач зобов'язався прийняти та оплатити зазначену продукцію.

Загальна сума Договору відповідно до п. 2.3 склала 323850,00 (триста двадцять три тисячі вісімсот п'ятдесят) гривень 00 копійок (з врахуванням ПДВ та вартості доставки).

Відповідно до п. 4.1 Договору позивач 08.05.07р. здійснив перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача в розмірі 226695,00 грн., що становить 70 % суми договору (попередня оплата), 30% суми Договору повинні бути перераховані протягом 3 банківських днів з моменту отримання продукції та підписання акту прийому- передачі. Тобто позивач виконав свою частину зобов'язання за даним Договором.

Згідно з п. 3.2 договору, продукція , що є предметом поставки за цим договором постачається протягом 90 днів після отримання першої проплати у розмірі 70 %, згідно п. 4.1 даного Договору. Протягом 45 днів з моменту отримання першої проплати, постачальник надає покупцю копію коносамента про завантаження і відправлення товару.

Зазначені в п. 3.2 договору 45-денний терміни надання покупцю коносаменту, за підрахунками позивача, сплинув 22.06.07р., 90-денний термін поставки сплинув 06.08.07р., але станом на 24.12.07р. відповідач не виконав жодного із зазначених в п 3.2. Договору зобов'язань: копія коносамента не надана, продукція не поставлена.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно,виконати роботу,надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно п. 2. ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги ТОВ "Грімальді" в частині повернення попередньої оплати в сумі 226695,00 грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач на підставі п.5.5 Договору просить суд стягнути з відповідача пеню, яка згідно розрахунку позивача становить 19874,67 грн. (а.с.9).

Як вбачається з п 5.5 Договору, в разі несвоєчасної поставки постачальник сплачує на користь покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленої в строк продукції за кожен день прострочення.

Проте, суд приходить до висновку про відмову в позові в частині стягнення пені, оскільки згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня як різновид неустойки має наступні кваліфікуючи ознаки: застосування виключно у грошових зобов'язаннях, обчислення у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, нарахування пені за кожен день прострочення.

З урахуванням положень ст.ст.6,627 ЦК України право вибору виду неустойки належить сторонам. Проте, відповідно до частини 3 ст.6 ЦК України, сторони у договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо сказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до умов договору № 03/05/07 від 03.05.07 року ТОВ" Хагіт" повинен був поставити ТОВ "Грімальді" продукцію, а не сплатити грошову суму, тобто має місце зобов'язання негрошового характеру до якого не можуть бути застосовані положення п.5.5. Договору.

Крім того, позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідача збитків, посилаючись на те, що метою придбання ТОВ "Грімальді" каменеобробних станків було здійснення діяльності по здачі їх в оренду спеціалізованим каменедобувним підприємствам. Після укладання договору з відповідачем і перерахування йому суми попередньої оплати, позивач 15.05.07р. уклало договір оренди вищезазначених каменеобробних станків із спеціалізованим каменедобувним підприємством ЗАТ "Софія- Граніт" № 15/5-07.

Позивач вважає, що у зв'язку з простроченням відповідачем поставки каменеобробних станків ТОВ "Грімальді" було завдано збитків в розмірі 48517,70 грн., оскільки позивач не зміг виконати зобов'язання перед ЗАТ"Софія-Граніт", у зв'язку з чим не отримав прибутку в розмірі 10000,00грн. - орендної плати ; крім того, за прострочення строку передачі майна, ТОВ "Грімальді" змушений сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості майна за кожний день прострочення, що становить 8517,70грн. та неустойку за прострочення виконання свого зобов'язання по передачі станків більш ніж на 60 календарних днів в розмірі 30000,00 грн.(а.с.10).

Відповідно до ч.1 ст.220, ч.2 ст. 224 ГК України, боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Таким чином, відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання та збитки зроблені управненою стороною.

Суд прийшов до висновку, що відповідач не може відповідати за зобов'язаннями позивача перед третіми особами, оскільки відповідно до ст.42 ГК України, підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Сума ж збитків, яку просить стягнути позивач, обґрунтовується умовним припущенням про можливість отримання прибутку позивачем в розмірі 10000,00грн., наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення. Що стосується збитків в сумі 8517,70грн. пені та 30000,00грн. неустойки, то на день розгляду справи в матеріали справи відсутні будь-які докази того, що позивач сплатив ці кошти ЗАТ "Софія- Граніт" .

Таким чином, позовна вимога в частині стягнення 48517,70грн. збитків є передчасною, а отже безпідставною і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином , відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач в судове засідання не з'явився, позову щодо підстав та предмету не оспорив.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню частково в сумі 226695,00грн. основного боргу, в решті позову суд відмовляє.

Витрати , пов'язані з оплатою державного мита та за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.525,526,530 ЦК України, ст.ст.33,34,44,49,82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хагіт" (10014,м.Житомир, вул.Київська,37; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грімальді" (01034, м.Київ, вул.Олеся Гончара,41; )

- 226695,00грн. боргу;

- 2266,95грн. державного мита;

- 90,65грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.Відмовити в частині стягнення 19874,67грн. пені.

4.Відмовити в частині стягнення 48517,70грн. збитків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Сікорська Н.А.

Дата підписання: 28 березня 2008 року.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 -3 - стор.