ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 16/117

22.04.08

За позовом

Державного підприємства «Донецька залізниця»

До:

Закритого акціонерного товариства «МТЕК»

Про

стягнення 34280 грн. 00 коп.

Суддя Ярмак О.М.

Представники:

Від позивача:          Вишневський С.В. – по дов.

Від відповідача:          Тимофєєва Г.О. –дор.

Обставини справи:

15.04.2008р. в судовому засіданні оголошена перерва на підставі ст.77 ГПК України

Пред”явлені вимоги про стягнення 34280 грн. 00 коп. пені – за неналежне виконання зобов»язання за договором фінансового лізингу від 24.11.2006р. №Д/В-061787/НЮ.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, просить у позові відмовити, мотивуючи тим що позивач пропустив річний строк позовної давності передбачений п.2 ст.258 ЦК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2006 року між сторонами був укладений Договір фінансового лізингу № Д/В –061787/НЮ (надалі –Договір), за умовами якого відповідач взяв на себе зобов’язання передати позивачу в тимчасове платне володіння та користування Предмет лізингу, а саме: вантажні напіввагони моделі 12-9745 ТУ У 35.2-2-2004 у кількості 350 одиниць на умовах передбачених договором.

Відповідно до п.3.1 передача майна здійснюється відповідно до графіка передачі майна в лізинг (Додаток №2).

Графіком передачі майна в лізинг передбачено, передати позивачу вантажні піввагони: у грудні 2006 р. –в кількості 60 одиниць, у січні 2007 р. -82 одиниці, у лютому 2007р. –103 одиниці, у березні 2007 р. –105 одиниць.

Зобов’язання з передачі 10 вантажних на піввагонів –у грудні 2006р. та 42 вантажних піввагонів у січні 2007року відповідачем не було виконано.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права і обов”язки виникають із дій осіб,що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та          обов»язки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до пункту 10 договору позивачем заявлені вимоги про стягнення пені в сумі 34280 грн. за невиконання умов договору.

Позивач у судовому засіданні усно уточнив період нарахування пені за несвоєчасну передачу майна у лізинг: 10 вагонів з 31.01.07р. по 27.02.07р. – 58 днів; 42 піввагонів –з 01.02.07р. по 27.02.07р. - 27 днів.

Відповідач у відзиві проти позову / заперечує з тих підстав, що позивачем пропущено строк позовної давності та подано заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Згідно ст. 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність в один рік (вимога про стягнення неустойки).

З урахуванням вимог ст.. 268 ЦК України строк позовної давності по стягненню пені сплив відповідно 28 лютого 2008 р.

Позивач звернувся з позовом до суду 29 лютого 2008 року (згідно поштового штемпелю на конверті), тобто з пропуском строку позовної давності, встановленого ст. 258 ЦК України .

Клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності позивачем не заявлялось і в зв”язку з цим суд позбавлений можливості дати оцінку обставинам, які зумовили пропуск строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

В запереченнях на відзив позивач зазначає, що 28.02.2007р. сторонами підписано додаткову угоду № 1 до договору, в п.10 якої зазначено про недопоставку напіввагонів. Позивач стверджує, що вчиненням таких дій переривається строк позовної давності. Стверджування позивача не приймаються судом до уваги, оскільки позивачем не доведено суду та не надано належних доказів вчинення дій по визнанню відповідачем пені за несвоєчасну поставку на піввагонів.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82, 84 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя

О.М.Ярмак