СУД  ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

справа
№ 11/3

"21" березня 2008 р.
м.Чернівці

10:03

Господарський
суд Чернівецької області в складі головуючого судді Проскурняка О.Г.,
при секретарі Тинок О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративний позов, де:

позивач   Прокурор Садгірського району міста Чернівці
в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у місті Чернівці

відповідач   Приватний підприємець ОСОБА_1

про
примусове стягнення податків на додану вартість, з доходів фізичних осіб та на
підприємницьку діяльність з доходів фізичних осіб -2139,33 грн.

Представники:

від
позивача -Півторан І.О. -СДПІ (довіреність № 3850/10-009 від 24.02.2007 року)

від
відповідача -ОСОБА_1

В
засіданні приймав участь прокурор Філіпець В.П.

19
березня 2008 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 21 березня
2008 року.

СУТЬ
СПОРУ: Прокурор
Садгірського району міста Чернівці в інтересах держави в особі Державної
податкової інспекції у місті Чернівці звернувся з позовом до Приватного
підприємця ОСОБА_1 про примусове стягнення податків на додану вартість, з
доходів фізичних осіб та на підприємницьку діяльність з доходів фізичних осіб у
сумі 2139,33 грн.

Обґрунтовуючи
позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідно до пункту 5.3.1 статті
5 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181 від 21.12.2000 року платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого для подання
податкової декларації. Одночасно прокурор зазначає, що відповідачем в порушення
Указу Президента України “Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва від 3 липня 1998 року N 727/98”
несвоєчасно сплачувався єдиний податок Далі прокурор стверджує, що
заборгованість відповідача перед бюджетом на день звернення до суду із  позовною заявою становить суму у розмірі
2139,33 грн., а саме -51 грн. з податку на додану вартість, 200,31 грн. з
податку з доходів фізичних осіб та 1887,69 грн. з податку на підприємницьку
діяльність з доходів фізичних осіб.

Також
прокурор зазначає, що згідно пункту 3.1.1. статті 3 Закону України “Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” № 2181 від 21.12.2000 року, активи платника податків можуть
бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкових зобов'язань
виключно за рішенням суду.

21
березня 2008 року позивач у судовому засіданні звернувся до суду з письмовим
клопотанням про зменшення позовних вимог та просить стягнути з відповідача
заборгованість у сумі 1902,12 грн., згідно поданого розрахунку заборгованості
станом на 20.03.2008 року. Прокурор підтримав означене клопотання.

Відповідач
у судовому засіданні звернувся до суду з письмовою заявою про визнання позовних
вимог в повному розмірі у сумі 1902,12 грн.

Визнання
відповідачем позову не суперечить законодавству та не порушує прав і
охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Розглянувши
подані сторонами документи і матеріали, заслухавши їх пояснення, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, що
мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

29.09.2006
року та 19.04.2007 року позивачем складено акти № 1613/17-024/НОМЕР_1, № 949/17-220/НОМЕР_1
від про несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання.

Пунктом
6.1. статті 6 Закону України “Про порядок погашення податкових зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від
21.12.2000 року № 2118-ІІІ визначено, що у разі коли сума податкового
зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього
Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове
повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання
на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або
перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового
платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні
строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в
установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження
нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

Згідно
підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України “Про порядок погашення
податкових зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2118- ІІІ визначено, що податкове
зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до
пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день
отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків,
визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Так,
12.10.2006 року та 07.05.2007 року позивачем видано податкові повідомлення
рішення № 002384170/0, № 000969172/0, відповідно до яких визначено податкове
зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 198,34 грн. та з податку
на додану вартість у сумі 51,33 грн. Дані податкові повідомлення рішення
вручено відповідачу 16.10.2006 року та 17.05.2007 року.

Як
вбачається із заяви про право застосування спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності від 12.11.2003 року відповідач перебував на спрощеній
системі оподаткування, обліку та звітності з 2004 року.

Відповідно
до пункту 3 Указу Президента України “Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” від  3 липня 1998 року № 727/98 визначено, що
суб'єкти підприємницької діяльності - юридичні особи сплачують єдиний податок
щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень
Державного казначейства України.

Відповідач
зобов'язання по сплаті єдиного податку належним чином не виконував, у
результаті чого станом на 23 січня 2008 року виник податковий борг у сумі
1652,45 грн.

Підпунктом
5.4.1. пункту 5.4 статті 5 Закону № 2118 передбачено, що узгоджена сума
податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені
цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Тобто,
відповідач не сплатив суму узгодженого податкового зобов'язання у визначених
Законом № 2118 строки, а тому зобов'язаний сплатити податковий борг на загальну
суму 1902,12 грн.

Пункт
3.1.1. статті 3 Закону України “Про порядок погашення податкових зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від
21.12.2000 року № 2118 -ІІІ передбачає, що активи платника податків можуть бути
примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за
рішенням суду.

За  таких обставин, суд дійшов висновку позов
задовольнити.

Керуючись
статтями 51, 94, 158, 160 -163 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з активів Приватного
підприємця ОСОБА_1 - АДРЕСА_1, код НОМЕР_1 -1902,12 грн. податкового боргу.

Постанова,
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої
інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У
разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Порядок і строки апеляційного оскарження.

Про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява.
Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції
викладаються в апеляційній скарзі.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                   О. Г.Проскурняк