донецький апеляційний
господарський суд
Постанова

Іменем України

08.04.2008
р.
справа № 33/272

Донецький
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за
участю представників сторін:

від
позивача:

ОСОБА_3
- за довір. № 2599 від 04.04.2008 року,

від
відповідача:

ОСОБА_1
- на підст. свід-ва НОМЕР_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного
підприємця- фізичноі особи ОСОБА_1 м. Маріуполь Донецької області

на
рішення  господарського суду

Донецької області

від

03.12.2007
року

по
справі

№
33/272

за
позовом

Приватного
підприємця- фізичної особи ОСОБА_2 м. Маріуполь Донецької області

до
третя особа без самостійних вимог на предмет спору

Приватного
підприємця- фізичної особи ОСОБА_1 м. Маріуполь Донецької області Товариство
з обмеженою відповідальністю "Будінвест" м. Маріуполь Донецької
області

про

стягнення
заборгованості зі сплати орендної плати за травень 2007 року в розмірі 6 302
грн. 40 коп., пені в сумі 239 грн. 49 коп., штрафу за затримання повернення
об"єкту суборенди в розмірі 31 512 грн. 00 коп. (згідно остаточних вимог
(а.с. 125-126 том 1).

Рішенням
господарського суду Донецької області від 03.12.2007 року частково задоволені
позовні вимоги приватного підприємця-фізичної особи ОСОБА_2  м. Маріуполь Донецької області  (далі по тексту - ПП ОСОБА_2) до приватного
підприємця-фізичної особи ОСОБА_1  м.
Маріуполь Донецької області (далі по тексту - ПП ОСОБА_1) за участю третьої
особи без самостійних вимог на предмет спору товариства з обмеженою
відповідальністю "Будінвест" м. Маріуполь Донецької області (далі по
тексту - Товариство) про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати в
сумі  6 302 грн. 40 коп., пені в сумі 239
грн. 49 коп., штрафу за затримання повернення об"єкту суборенди в сумі 31
512 грн. 00 коп. та вважати розірваним договор № ЛЕЮ 02-07 від 29.12.2007 року
в зв"язку з закінченням строку на який він був укладений, тобто 31.05.2007
року.

Згідно
рішення з відповідача на користь позивача стягнуто суму заборгованості зі
сплати орендної плати в розмірі 6 302 грн. 40 коп., пені в сумі 239 грн. 49
коп., штрафу за затримання повернення об'єкту суборенди в розмірі 31 512 грн.
00 коп., державне мито в розмірі 380 грн. 53 коп. та  витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в розмірі 116 грн. 31 коп.

У
обгрунтування рішення в цій частині суд першої інстанції послався на законність
та доведеність позовних вимог.

В
частині вимог про визнання розірваним договору № ЛЕЮ 02-07 від 29.12.2007 року
в зв"язку з закінченням строку на який він був укладений, тобто 31.05.2007
року (далі по тексту - договір суборенди) провадження по справі припинено на
підставі п.4 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ПП
ОСОБА_2 відмовилась в цій частині від позову.

Відповідач
не погодився з рішенням місцевого суду та звернувся зі скаргою в якій просить
його скасувати, як незаконне, необгрунтоване та таке, що винесене при неповному
з"ясуванні обставин справи. ПП ОСОБА_1, у скарзі та під час судового
засідання, зокрема, звернула увагу на те, що
вона не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи
господарським судом. На  думку
відповідача, це порушення процесуальних норм права є істотним, оскільки в
зв"язку з цим вона була позбавлена можливості надавати докази у
обгрунтування  безпідставності позовних
вимог. Крім того, ПП ОСОБА_1  вважає, що
суд першої інстанції не дослідив належним чином
договір суборенди та дійшов безпідставного висновку про те, що
приміщення не повернуто позивачу. У скарзі та під час судового засідання
відповідач наводив і інші заперечення, які на його думку, є підставою для
скасування оскарженого рішення.

Позивач
у відзиві на апеляційну скаргу та під час судового засідання проти її
задоволення заперечував, посилаючись на законність та обгрунтованість  оскарженого рішення.

Представник  Товариства до судового засіданні не прибув,
незважаючи на те, що про час і місце розгляду спору був повідомлений належним
чином. Проте, третя особа надала суду клопотання про слухання справи у його
відсутності.

Позивач
та відповідач не заперечували проти розгляду справи у відсутності представника
третьої особи.

Враховуючи
думку позивача та відповідача, а також те що в матеріалах справи достатньо
доказів для повного та всебічного дослідження істотних обставин,  та норми ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України, судова колегія розглядає скаргу по суті у відсутності третьої
особи.

Розглянувши
матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,
Донецький апеляційний господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Як
вбачається з матеріалів справи, між Товариством та ПП ОСОБА_2 був укладений
договір оренди № 05/07-01 від 21.12.2006р. (а.с. 20-28 том 1), згідно якого
Товариство передало, а позивач прийняв в строкове платне користування об'єкт
оренди площею 192 м 2, розташований на нульовому  поверсі згідно плану поверхів (а.с. 27 том
1).

Як
визначено  пунктом 4.1 договору оренди №
05/07-01 від 21.12.2006 р. (далі по тексту - договір оренди) він діє до
30.06.2007 року.

Згідно
з пунктом 10.1 договору оренди ПП ОСОБА_2 має право передавати в суборенду, як
весь об'єкт оренди так і будь-яку його частину. При цьому, строк договору
суборенди не може перевищувати строк дії
договору  оренди.

Листом
№ 223 від 21.12.2006 р. (а.с. 29 том 1) Товариство надало згоду на передачу в
суборенду третім особам об'єкт оренди площею 196м2.

На
підставі цього, між ПП ОСОБА_2 (по договору - орендар) та ПП ОСОБА_1 (по
договору -суборендар) був підписаний договір № ЛЕЮ 02-07 від 29.12.2006 року
(а.с. 30-47 том 1), згідно якого орендар передає, а суборендар приймає в
строкове платне користування частину площі в не житловому приміщенні,
зазначеному у пункті 1.3 цього договору розміром 26, 00 м2.

Об'єкт
суборенди розташований в торгівельному центрі „БРАВО” за адресою -87515, м.
Маріуполь, пр. Металургів, буд. 53.

Згідно
пункту 1.3 договору № ЛЕЮ 02-07 від 29.12.2006 року, об'єкт суборенди площею
26, 00 м2 розташований на
нульовому поверсі,  згідно з
вказаною вище адресою, як визначено у Плані поверхів (Додаток №1 до договору
суборенди).

Пунктом
1.5 договору визначено, що орендар надає суборендарю послуги з організації
рекламних заходів.

Приймання-передача
об'єкту суборенди, відповідно до п. 3.1. договору суборенди, здійснюється
двосторонньою комісією, яка складається з представників сторін в кількості 2
осіб від кожної сторони з оформленням відповідного акту.

В
матеріалах справи наявний підписаний обома сторонами акт-приймання передачі від
01.01.2007 року (а.с. 39 том 1), згідно з яким орендар передає, а суборендар
приймає в тимчасове платне користування об'єкт суборенди площею 26 м2.

Розділом
4 договору суборенди передбачено, що строк дії згаданого договору обчислюється
з дня підписання сторонами акту, тобто з 01.01.2007 року по 31.05.2007 року
включно.

Позивач
звернувся до суду із позовом (а.с. 5-7 том 1) про стягнення боргу у вигляді
оплати авансу за останній місяць оренди в розмірі 6 302 грн. 40 коп., комунальні
витрати за березень, квітень на загальну суму 525 грн.49 коп., пені в сумі 265
грн.55 коп., штрафу за затримання повернення об'єкту суборенди в розмірі 31 515
грн. 00 коп. та вважати розірваним договор № ЛЕЮ 02-07 від 29.12.2007 року,
укладений між ПП ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_1, в зв"язку з закінченням строку на
який він був укладений, тобто 31.05.2007 року.

У
обгрунтування позову заявник послався на договори оренди і суборенди (а.с.
24-47 том 1), повідомлення № 4 від 28.04.2007 року  з доказами відправки (а.с. 48-49 том 1),
претензію № 01 від 22.05.2007 року з розрахунком вказаної в ній суми боргу  і доказами її відправки відповідачу (а.с.
50-52 том 1 ), лист б/н від 26.03.2007 року (а.с. 53) та інші документи.

Позовні
вимоги неодноразово були уточнені позивачем (а.с. 83-85, а.с. 105-106, а.с.
125-126 том 1), при  цьому,
господарському суду були надані додаткові докази (а.с. 86-95, а.с. 107-112,
а.с. 131-134 том 1).

Враховуючи
всі уточнення, позивач остаточно просив господарський суд стягнути з відповідача
заборгованості зі сплати орендної плати за травень 2007 р., пені за несвоєчасну
оплату орендної плати в розмірі 239 грн. 49 коп. та штраф за затримку
повернення об'єкту суборенди в розмірі 31 512 грн.  00 коп. Також
в цих уточненнях позивач відмовився від вимог вважати договір №ЛЕЮ 02-07
від 29.12.2006р.  розірваним через
закінчення строку дії, на який він був укладений, тобто 31.05.2007р.

Рішенням
господарського суду вимоги позивача задоволені частково щодо стягнення з
відповідача заборгованості зі сплати орендної плати в сумі  6 302 грн. 40 коп., пені в сумі  239 грн. 49 коп., штрафу за затримання
повернення об"єкту суборенди в сумі
31 515 грн. 00 коп. В іншій частині провадження по справі припинено.

Відповідно
до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє оскаржене рішення у повному
обсязі.

Дослідивши
наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності з врахуванням пояснень
представників позивача та відповідача,
судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню
з огляду на наступне.

Суд
першої інстанції при винесенні рішення з'ясував не всі обставини справи та не
надав договору суборенди  № ЛЕЮ 02-07 від
29.12.2006р. належної юридичної оцінки. Тому апеляційна інстанція  не погоджується з висновками місцевого суду,
що викладені у оскарженому рішенні, оскільки вони помилкові.

Пунктом
6.1. статті 6 розділу 3 договору суборенди (а.с. 31 том 1) встановлено, що
вартість 1 м 2 (одного квадратного метра) об"єкта суборенди
складає еквівалент 48, 00 USD (сорок вісім доларів США). Загальний розмір
щомісячних орендних платежів за 1 (один) місяць суборенди складає еквівалент 1
248 USD (одна тисяча двісті сорок вісім доларів США) без ПДВ.

Відповідно
до ст. 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом,
обов"язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може
використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Декретом
Кабінету Міністрів України № 15-93 від 19.02.1993 року "Про систему
валютного регулювання і валютного контролю" встановлена заборона на
проведення розрахунків між резидентами України в іноземній валюті.

Пунктом
1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1998 від 18.12.1998 року "Про
удосконалення порядку формування цін" встановлено,  що формування, встановлення та
застосування  суб"єктами
підприємництва  вільних цін  на території України здійснюється виключно у
національній грошовій одиниці. Окрім того, за умов вищевказаної Постанови КМУ,
ціна повинна бути визначена в абсолютній величині, а застосування формули
перерахунку ціни з використанням обмінних курсів іноземних валют суперечить
чинному законодавству України.

Враховуючи
викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що договір суборенди               № ЛЕЮ 02-07 від 29.12.2006 р. за
своїм змістом суперечить нормам чинного законодавства.

В
зв"язку з цим вищевказаний договір є недійсним на підставі п. 1 ст.
203 Цивільного кодексу України, оскільки його зміст суперечить  цьому Кодексу та іншим нормативним актам.

За
таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі
сплати орендної плати за травень 2007 р., пені за несвоєчасну оплату орендної
плати в розмірі 239 грн. 49 коп. та штрафу за затримку повернення об'єкту
суборенди в розмірі               31 512
грн.  00 коп. є  безпідставними та задоволенню не підлягають.

Що
стосується припинення провадження
господарським судом в частині визнання
договору № ЛЕЮ 02-07 від 29.12.2006 р.
розірваним через закінчення строку дії, на який він був укладений, тобто
31.05.2007 р., то судова колегія вважає правомірним застосування в даному
випадку п. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України. Тому в цій
частині судова колегія погоджується з висновками місцевого суду, які викладені
у оскарженому рішенні.

Таким
чином, рішення господарського суду Донецької області від 03.12.2007 року судова
колегія скасовує, як таке, що винесене при неповному з"ясуванні обставин
справи з порушенням норм матеріального права.

Керуючись
ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу
України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргу - задовольнити.

Рішення
господарського суду Донецької області від 03.12.2007 року по справі                № 33/272 -  скасувати.

В
позові відмовити.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 6 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС

5 господарському суду

6 третій особі