КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2008                                                                                           № 30/421

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:

За участю представників:

від позивача - Турко О.Г., Борщевський Ю.В.

від відповідача - Павлюк М.П., Басова Л.М.

від третьої особи - Синівська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київського міського Центру роботи з жінками

на рішення Господарського суду м.Києва від 31.01.2008

у справі № 30/421

за позовом                               Комунального підприємства Шевченківської районної у м. Києві ради "Київський туристичний інформцентр"

до                                                   Київського міського Центру роботи з жінками

третя особа                     Шевченківська районна у м. Києві рада

про                                                  виселення

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Шевченківської районної у м. Києві ради «Київський туристичний інформцентр» звернулось в Господарський суд м. Києва з позовом до Київського міського центру роботи з жінками, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Шевченківська районна у м. Києві рада, про виселення відповідача з нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 20, загальною площею 280,9 кв.м.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 31.01.2008 р. позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Київський міський центр роботи з жінками звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що господарський суд неправильно застосував норми матеріального права.

Зокрема відповідач посилається на те, що займає спірне приміщення правомірно, на підставі Договору позички № 02/06 від 22.07.2004 р. та Додаткової угоди № 1 від 23.06.2005 р. укладених з Шевченківською районною у м. Києві радою на термін до 23.06.2006 р.. Вказує, що термін позички продовжено, а даний договір є чинним, оскільки заяву про припинення або зміну умов даного договору в місячний термін, як це передбачено Законом України «Про оренду державного та комунального майна», Шевченківська районна у м. Києві рада відповідачу не направляла.

Позивач просив суд рішення залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційного подання, колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до Договору позички № 02/6 від 22.07.2004 р. Додаткової угоди № 1 від 23.06.2005 р. до Договору позички № 02/6 від 22.07.2004 р. Шевченківська районна в м. Києві рада передала відповідачу в позичку спірні нежитлові приміщення на термін до 22.06.2006 р.

Будь-яких додаткових угод до вказаного договору Шевченківська районна в м. Києві рада з відповідачем не укладала.

Договір оренди спірних приміщень Шевченківська районна в м. Києві рада з відповідачем не укладала.

На момент розгляду справи відповідач спірні приміщення продовжує використовувати, Шевченківській районній в м. Києві раді не передав.

Статтею 827 ЦК України визначено, що за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

Частиною 2 ст. 833 ЦК України встановлено, що користувач зобов'язаний, повернути річ після закінчення строку договору в такому самому стані, в якому вона була на момент її передання.

Згідно ст. 3 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно ст. 12 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у відповідача законних підстав для користування спірним приміщенням.

Посилання відповідача на положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» відповідно до якого за відсутності в місячний термін після закінчення строку договору заяви про припинення або зміну умов договору такий договір є продовжений, суд не приймає до уваги, оскільки правовідносини оренди між відповідачем та Шевченківською районною у м. Києві радою не виникали.

Згідно Розпорядження Шевченківської районної у м. Києві ради № 202 від 29.12.2006 року спірні нежитлові приміщення передані в оренду позивачу.

29 грудня 2006 року між позивачем та Шевченківською районною у м. Києві радою, в особі начальника Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради, укладено договір оренди спірних нежилих приміщень строком з 29.12.2006 р. по 28.12.2007 р.

Згідно ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно листа Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради № 7/9-094-008/58 від 03.04.2008 р. Управління позивачу заяву про припинення або зміну умов договору оренди не направляло.

Шевченківська районна у м. Києві рада таку заяву позивачу також не направляла, що підтверджується наданими до справи письмовими поясненнями.

Таким чином, строк договору оренди продовжено до 28.12.2008 р.

Відповідно до ст. 28. Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності. Орендар може зажадати повернення орендованого майна з будь-якого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні ним, відшкодування шкоди, завданої майну громадянами і юридичними особами, включаючи орендодавця.

За таких обставин права позивача підлягають захисту шляхом виселення відповідача зі спірних приміщень.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 31.01.2008 року у справі № 30/421 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору.

У зв`язку з цим підстав для скасування прийнятого рішення Київський апеляційний господарський суд не вбачає, а отже апеляційна скарга Київського міського центру роботи з жінками підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 31.01.2008 року у справі № 30/421 залишити без змін, а апеляційну скаргу Київського міського центру роботи з жінками - без задоволення.

Головуючий суддя

Судді

15.04.08 (відправлено)