ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2008 р.

№ 9/525-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:

Михайлюка М.В.,

Суддів :

Дунаєвської Н.Г.,

Рибака В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго"

на постанову

Харківського апеляційного господарського суду від 17.12.2007 року

у справі

№ 9/525-07 господарського суду Сумської області

за позовом

ТОВ "Техкомсервіс"

до

ТОВ "Сумитеплоенерго"

про

стягнення 22224 грн.

за участю представників сторін:

позивача

Тітаренко О.В., Петренко І.О.,

відповідача

Хижняк О.В.,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Сумської області від 08.10.2007 р. у справі №9/525-07 (суддя: Лущик М.С.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.12.2007 р. (судді: Могилєвкін Ю.О., Пушай В.І., Демченко В.О.) позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача 22224 грн. боргу, 222 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій посилаючись на порушення господарськими судами норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати.

Перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановили господарські суди, 01.09.2005 р. сторони у справі уклали договір обслуговування населення, згідно з п. 1.1. якого позивач (замовник) доручає відповідачу (виконавцю), а виконавець приймає на себе зобов'язання від свого імені виконати комплекс робіт по обслуговуванню населення-споживачів послуг замовника з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до п. 2.2, п.3.1 договору замовник зобов’язаний своєчасно оплачувати роботу виконавця у розмірі, визначеному в додатку № 2 до договору згідно розрахунку, який узгоджується сторонами.

Як встановили господарські суди, позивач виконав роботи, визначені у Додатку №1 до договору, на суму 60336 грн., що підтверджуються актами виконаних робіт за період з 01.01.2006 р. по 31.06.2007 р.

Господарські суди також з’ясували, що відповідач частково оплатив вартість робіт, в зв’язку з чим борг відповідача складає 22224 грн., що підтверджується наданою позивачем бухгалтерською довідкою.

За таких обставин, господарські суди задовольнили позов в повному обсязі.

Проте, з вказаними висновками господарських судів попередніх інстанцій неможливо погодитись, з огляду на наступне.

Господарські суди, всупереч вимогам ст. 43 ГПК України, не здійснили всебічний, повний і об'єктивний розгляд в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а відтак висновки господарських судів є передчасними.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 12.09.2007 р. прийнято до розгляду позов ТОВ "Техкомсервіс" та призначено до розгляду на 08.10.2007р., зобов’язано відповідача надати суду відзив на позов, докази сплати боргу та довідку про включення до ЄДРПОУ.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та повинні бути складені під час здійснення цієї операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

В ст. 1 цього Закону встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Кожною стороною (підприємством), що брала участь у здійсненні господарської операції, мають бути отримані первинні документи для записів у регістрах бухгалтерського обліку, інформація в яких ідентично засвідчує зміст господарської операції. Первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених Міністерством статистики України, а також на бланках спеціалізованих форм, затверджених міністерствами і відомствами України.

Суди попередніх інстанцій, посилаючись на бухгалтерську довідку, відповідно до якої борг відповідача складає 22224 грн., як на документ, що підтверджує наявність та розмір боргу відповідача перед позивачем, не врахували, що цей документ не є належним і достатнім доказом у справі, оскільки наявність чи відсутність зобов’язань сторін підтверджується первинними документами, зокрема, накладними, рахунками, актами прийняття-виконання робіт, тощо.

Крім того, відповідно до п. 3.2 договору протягом 10-денного терміну з моменту закінчення звітного місяця, Департамент енергозбуту замовника та виконавець підписують акт виконаних робіт і визначають розмір винагороди виконавця. Разом з тим, в двох актах виконаних робіт не визначено розміру вартості робіт позивача (а.с. 11). Зазначеній обставині господарські суди не надали належної правової оцінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно приписів ч. 1 ст. 38 ГПК України за недостатності поданих сторонами доказів господарський суд зобов'язаний витребувати документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Враховуючи наведене, господарському суду необхідно було з'ясувати інформацію про рух коштів позивача на його розрахунковому рахунку, для чого суд був вправі витребувати відповідні банківські виписки.

Зазначене свідчить про те, що господарські суди не перевірили належним чином розрахунок суми боргу, наданий позивачем.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що прийняті у справі рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа –передачі на новий розгляд. При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно, об’єктивно з’ясувати всі обставини справи, правильно застосувати норми матеріального права, які регулюють спірні відносини та вирішити спір відповідно до вимог закону.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Сумської області від 08.10.2007 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.12.2007 р. у справі №9/525-07 скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Головуючий, суддя                     М. Михайлюк

Судді:                     Н. Дунаєвська

В. Рибак