Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2008 р. Справа № 8/44-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Погребняк В. Я., судді Бухан А.І. , Шевель О. В.

при секретарі Шкуренко Л.О.

за участю представників сторін:

позивача –Солдаткіна І.В. - дов.,

відповідача - не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вхідний № 968С/3-9) на рішення господарського суду Сумської області від 25 березня 2008 року у справі № 8/44-08

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумиагроцукор»в особі ліквідатора Солдаткіна Сергія В’ячеславовича, м. Суми

до Дочірнього підприємства «Агрофірма «Авангард», м. Білопілля Сумської області

про стягнення 2137074,00 грн.

встановила:

Позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумиагроцукор»в особі ліквідатора Солдаткіна Сергія В’ячеславовича, звернувся до господарського суду Сумської області з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача 2137074,00 грн. боргу за договором.

Рішенням господарського суду Сумської області від 25 березня 2008 року по справі № 8/44-08 (суддя Кіяшко В.І.) позовні вимоги задоволені. З відповідача на користь позивача стягнуто 2137074,00 грн. боргу, 500,00 грн. держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. З відповідача на користь держбюджету України стягнуто 20870,74 грн. держмита.

Відповідач з зазначеним рішенням не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Сумської області від 25 березня 2008 року у справі № 8/44-08 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. У апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження та неврахування фактичних обставин справи, що призвело до прийняття неправильного рішення. Свої вимоги відповідач, зокрема, обґрунтовує тим, що у нього відсутні оригінали документів, на які позивач посилається у позові, такі оригінали не були предметом судового дослідження у суді першої інстанції. Також, відповідач вказує, що оскаржуване рішення суду прийняте за відсутності представника відповідача, чим порушені права відповідача брати участь у судовому засіданні та надавати свої заперечення стосовно доводів позивача, в тому числі, і клопотання стосовно призначення технічної експертизи документів.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник у судових засіданнях посилається на необґрунтованість апеляційної скарги відповідача та недоведеність фактів, викладених в ній, зокрема, зазначає, що відповідач з власної ініціативи не з’являвся на судові засідання суду першої інстанції, а тому зі своєї вини не міг ознайомитися з оригіналами поданих до позову копій документів. Позивач стверджує, що сума боргу підтверджена належними доказами, а тому вважає, що ухвалене рішення місцевого господарського суду є законним, обґрунтованим, винесеним у відповідності до норм чинного законодавства та наявним матеріалам у справі.

Матеріали справи свідчать, що апеляційна скарга відповідача призначена до розгляду на 19 травня 2008 року. За клопотаннями обох сторін ухвалою від 19 травня 2008 року розгляд справи був відкладений на 09 червня 2008 року та у сторін витребувані докази в обґрунтування своїх доводів і заперечень, а саме: у позивача витребувано оригінали документів, доданих до позовної заяви, оригінали та належним чином засвідчені копії платіжних документів, що підтверджують перерахування оскаржуваних сум на адресу відповідача; у відповідача витребувано письмові пояснення та документи на обґрунтування отримання чи неотримання оскаржуваних сум, згідно з залученою до матеріалів справи банківською випискою та інші докази в обґрунтування своїх заперечень. У судовому засіданні 09 червня 2008 року розгляд справи знову був відкладений для надання сторонами витребуваних доказів.

Таким чином, судом апеляційної інстанції розгляд справи двічі відкладався, проведено три судових засідання. При цьому, представник відповідача (заявника апеляційної скарги), який був належним чином повідомлений про час та місце засідання суду, жодного разу в судові засідання апеляційної інстанції не з’являвся, витребуваних судом документів не надав. Усе вищенаведене, на думку колегії, свідчить про неповагу відповідача до суду та умисне затягування судового розгляду справи.

Також, колегія суддів зазначає, що представник відповідача жодного разу не був присутнім у судових засіданнях суду першої інстанції, хоча належним чином був повідомлений про час та місце засідання суду ( арк. справи 32, 34), та саме за його клопотанням розгляд справи у судовому засіданні 13.03.2008 року був відкладений.

Заслухавши повноважного представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Як свідчать матеріали справи, 14.12.2004 року між сторонами у справі був укладений договір № 152/12, на виконання умов якого позивач перерахував відповідачу 2400000,00 грн. в якості передоплати (п. 5.5 договору). Факт перерахування відповідних грошових коштів підтверджується наданими до матеріалів справи доказами: платіжним дорученням № 2 від 29.12.2004 року, банківськими виписками та актом звірки взаєморозрахунків станом на 01.01.2006 року. При цьому, як вбачається із вищевказаного платіжного доручення та банківських виписок, підставою перерахування грошових коштів зазначено договір № 152/12 від 14.12.2004 р.

Колегією суддів у судовому засіданні 23 червня 2008 року досліджені оригінали вищевказаних: платіжного доручення, банківських виписок та акту звірки, а тому твердження відповідача про відсутність відповідних оригіналів є безпідставними. Відсутність же вказаних документів у відповідача не є підставою для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог, а будь-яких інших доказів на обґрунтування своїх заперечень про неотримання грошових коштів відповідач не надав.

Матеріали справи також свідчать, що відповідачем в період з вересня по жовтень 2005 року на рахунок позивача були частково повернуті грошові кошти у розмірі 262926,00 грн. Згідно з наявними у матеріалах справи копіями та оглянутими у судовому засіданні оригіналами банківських виписок, підставою повернення зазначено: «повернення коштів за яйце згідно договору № 153/12 від 14.12.2004 року». Тобто, відповідними своїми діями відповідач підтверджує факт отримання грошових коштів за спірним договором від позивача та часткове повернення цих коштів.

Позивачем до стягнення заявлено 2137074,00 грн. боргу –різниця між сумою перерахованих та частково повернутих грошових сум. При цьому, колегією суддів встановлено також, що на протязі строку дії договору –до 14.12.2006 року відповідач свої зобов'язання щодо поставки товару за договором не виконав.

10.08.2007 року ліквідатором підприємства позивача (ухвала про порушення провадження у справі про банкрутство позивача винесена 22.12.2006 року) на адресу відповідача направлена заява про повернення оскаржуваних сум передоплати, однак, відповідач, незважаючи на надання йому (за його проханням) копій договору та відповідних банківських виписок, грошові кошти позивачу не повернув.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Ст. 530 ЦК України передбачено строки виконання зобов’язань: або у встановлений у договорі строк, або на протязі семи днів з моменту пред'явлення вимоги (якщо у зобов'язанні строк не встановлений).

П.2 ст. 693 ЦК України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк (у даному разі –на протязі строку дії договору, оскільки строк поставки сторонами не встановлений), покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно зі ст. 712 ч. 2 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача підтверджені належними доказами та узгоджуються з приписами чинного законодавства, а тому обґрунтовано були задоволені місцевим господарським судом. Твердження відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, ґрунтуються на припущеннях, що не доведені жодним належним доказом, у зв’язку з чим підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України,

постановила:

Рішення господарського суду Сумської області від 25 березня 2008 року у справі № 8/44-08 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Головуючий суддя Погребняк В. Я.

суддя Бухан А.І.

суддя Шевель О. В.