ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 21/216

16.05.08

За позовом                    Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Музична Видавнича Група»

До                              Акціонерного товариства закритого типу «Українська незалежна ТВ-Корпорація»(телевізійний канал «Інтер»)

3-я особа                    Асоціація «Дім Авторів Музики в Україні»

Про                              стягнення компенсації за порушення виключних майнових авторських прав

Суддя Л.В.Прокопенко

Представники:

Від позивача Сітак Н.П. –предст. (дов. №1 від 25.02.08р.)

Від відповідача Сімчук В.І. –предст. (дов. №2 від 28.02.06р.)

Від 3-ої особи Сітак Н.П. –предст. (дов. №4 від 22.01.08р.)

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про стягнення з відповідача компенсації за порушення авторських прав позивача у розмірі 400 000 грн., заборони відповідачеві використовувати музичний твір «Проститься»у виконанні групи «Уматурман», виключні майнові права на які належать позивачеві, без виплати авторської винагороди Асоціації «Дім Авторів Музики в Україні».

Ухвалою суду від 03.03.07 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 17.04.07 р.

Ухвалою суду від 24.05.07 р. провадження з розгляду справи зупинено у зв’язку з призначенням судово-технічної експертизи.

Згідно розпорядження Голови суду від 25.12.07 р. справу передано на розгляд судді Прокопенко Л.В., яка ухвалою від 15.01.08 р. прийняла справу до свого провадження, а також поновила провадження у справі у зв’язку з отриманням висновків судової експертизи.

Ухвалами суду від 21.02.08 р. та 11.03.08 р. розгляд справи відкладено.

В судовому засіданні 25.03.08 р. оголошено перерву.

23.05.08р. слухання справи відкладено на 16.04.08 р.

В судовому засіданні 16.04.08 р. оголошено перерву для виготовлення повного тексту рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.01.07 р. у передачі «Новогоднее Супершоу»на телеканалі «Інтер»зафіксовано факт публічного сповіщення музичного твору «Проститься»(автор музики та слів Крестовський В.Є.) у виконанні групи «Уматурман».

Позивач як власник виключних майнових прав на використання цього музичного твору на території України стверджує про те, що відповідачем не було сплачено авторську винагороду за використання твору.

Виключні майнові права позивача на твір на території України підтверджуються наступним.

01.02.05 р. між ТОВ «Первое Музыкальное Издательство»та автором укладено договір №114/03 про передачу виключених майнових прав на використанні творів (в тому числі, і «Проститься»).

22.12.06 р. між позивачем та ТОВ «Первое Музыкальное Издательство»укладено договір №4001/07, згідно якого позивач набув виключні майнові авторські права на використання твору, а саме: здійснювати, дозволяти чи забороняти здійснення серед інших дій публічне сповіщення твору на території України.

Таким чином, позивач стверджує про те, що відповідачем здійснено публічне сповіщення твору на порушення вимог Закону України «Про авторське право і суміжні права», ЦК України, Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів, які надають авторам та іншим особам, що володіють майновими правами на об’єкти авторського права, право дозволяти та забороняти їх використання, а також право отримувати винагороду за використання творів.

Щодо розміру компенсації, то позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», згідно якої передбачене право на отримання компенсації у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних розмірів заробітних плат за порушення авторського права.

Заявлена сума у розмірі 400 000 грн. (1000 мінімальних розмірів заробітних плат з розрахунку 400 грн. на місяць) обґрунтовується тим, що музичний твір публічно сповіщено через ефір радіомовлення, систематичне порушення авторських прав, характер порушення та поширення протиправних дій.

Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги до 509 000 грн., враховуючи статус і популярність телеканалу.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

27.03.06 р. між відповідачем та компанією Trevano Pictures Limited укладено ліцензійну угоду, згідно якої відповідач прийняв виключні майнові права на телевізійну трансляцію аудіовізуального твору «Большой новогодний вечер»шляхом передачі в ефір на території України протягом ліцензійного періоду (з 05.01.07 р. по 04.01.08 р.). Згідно умов договору відповідачу гарантовано наявність у ліцензіара прав надавати ліцензійні права, вказані в угоді.

01.12.06 р. між компанією Trevano Pictures Limited та Державною телевізійною компанією «Телеканал «Росія»укладений договір №137 про надання ліцензії на використання фільмів, в тому числі, фільму «Большой новогодний вечер»з 05.01.07 р. по 04.01.08 р.

Таким чином, відповідач стверджує про правомірність використання ним музичних творів, що включені до зазначеного фільму.

Згідно висновку №6710 судової експертизи відеозвукозапису встановлено, що відеозапис відеосюжетів, зафіксованих на DVD-диску, є копією і не здійснювався безпосередньо з ефіру телеканалу «Інтер», відеозапис відеосюжетів здійснювався з проміжного носія, складається з окремих фрагментів, які змонтовані з музичних творів, та рекламних заставок.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно змісту наданих суду копій ліцензійної угоди від 27.03.06 р., укладеної між відповідачем та компанією Trevano Pictures Limited, та договору №137 про надання ліцензії на використання фільмів від 01.12.06 р., укладеного між компанією Trevano Pictures Limited та Державною телевізійною компанією «Росія», компанії Trevano Pictures Limited і, відповідно, АТЗТ «Українська незалежна ТВ-корпорація», передано виключні майнові права на об’єкт авторського права –аудіовізуальний твір «Большой новогодний вечер».

Зазначений твір є комплексним і створений за використання низки об’єктів авторського права та суміжних прав, в тому числі, за використання музичного твору «Проститься»у виконанні групи «Уматурман».

Згідно змісту п. 5.2.5 договору № 137 про надання ліцензії на використання фільмів від 01.12.06 р., укладеного між компанією Trevano Pictures Limited та Державною телевізійною компанією «Росія», компанія Trevano Pictures Limited як ліцензіат зобов’язалася самостійно здійснювати виплати винагороди авторам за використання музичних творів, що містяться у фільмах, в тому числі, відповідним авторським агентствам з охорони авторських прав на ліцензійній території (якою є Україна згідно п. 1.4 договору).

Тобто, контрагент відповідача –компанія Trevano Pictures Limited, уклавши договір №137 від 01.12.06 р., взяла на себе обов’язок виплати винагороди авторам використаних у фільмі «Большой новогодний вечер»музичних творів.

В свою чергу, ліцензійна угода від 27.03.06 р., укладена між відповідачем та компанією Trevano Pictures Limited, жодним чином не регулює питання виплати винагороди авторам використаних музичних творів.

За таких обставин суд вважає, що використання музичних творів на території України має оплачувати безпосередньо особа, що здійснила їх використання на території України, якою є відповідач, який 07.01.07 р. у передачі «Новогоднее Супершоу»на телеканалі «Інтер»використав музичний твір «Проститься»(автор музики та слів Крестовський В.Є.) у виконанні групи «Уматурман»шляхом публічного сповіщення.

Правовідносини відповідача та компанії Trevano Pictures Limited щодо оплати авторської винагороди можуть бути предметом окремого судового провадження за позовом відповідача, і не є предметом дослідження по справі.

Щодо факту публічного сповіщення музичного твору, то згідно наданих суду пояснень відповідача ним цей факт не заперечується. Зокрема, згідно наданих суду пояснень відповідача він підтверджує той факт, що музичний твір (пісня) «Проститься»у виконанні групи «Уматурман»входить до складу аудіовізуального твору «Большой новогодний вечер», що використаний відповідачем на підставі відповідної ліцензійної угоди.

За таких обставин висновок судової експертизи, згідно якого відеозапис відеосюжетів, зафіксованих на DVD-диску, є копією і не здійснювався безпосередньо з ефіру телеканалу «Інтер», не можуть бути такими, що спростовують факт публічного сповіщення музичного твору, і не впливає на встановлення судом факту використання музичного твору.

Щодо особи, уповноваженої звертатися до суду з вимогами про стягнення винагороди за використання музичних творів, суд зазначає наступне.

Зміст наданих позивачем в якості доказів копій договорів від 22.12.06 р. №4001/07, укладеного позивачем з ТОВ «Перше музичне видавництво», та від 26.04.05 р. №5/05МП, укладеного між позивачем та Асоціацією «Дім Авторів Музики в Україні», а також пояснення позивача та 3-ї особи свідчить про те, що станом на день прийняття рішення по справі виключні майнові права на твори, в тому числі, і право на отримання винагороди за їх використання, належать Асоціації «Дім Авторів Музики в Україні»як організації колективного управління авторськими правами.

Проте, згідно п. 5.1.6 договору від 26.04.05 р. №5/05МП, укладеного між позивачем та Асоціацією «Дім Авторів Музики в Україні», сторони погодили, що видавництво (позивач) зберігає за собою право самостійно здійснювати контроль за використанням третіми особами творів, а у випадку порушення, самостійно здійснювати захист своїх прав, передбачених Законом України «Про авторське право і суміжні права».

Тобто, незважаючи на факт передачі виключних майнових прав на використання творів 3-й особі, позивач в даному випадку має право звертатися до суду від власного імені. При цьому, питання про розподіл отриманої позивачем таким чином винагороди (компенсації) є предметом домовленості безпосередньо між сторонами договору від 26.04.05 р. № 5/05МП.

Щодо розміру компенсації, що підлягає до стягнення, суд зазначає наступне.

Стаття 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права»передбачає різні форми грошового відшкодування за порушення авторського права, і автор або інша уповноважена особа має право вимоги, в якій формі вимагати грошове відшкодування. Позивачем як особою, що має виключні права на управління майновими правами авторів, заявлено позов про стягнення саме компенсації.

Згідно п. «г»ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права»суд має право постановити рішення про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення компенсації в розмірі 509 000 грн., при цьому, при розрахунку позивач виходив з 375 грн. мінімальної заробітної плати та її десятикратного розміру (4000 грн. згідно заявленої суми позову), розповсюдження покриття відповідача на 96 найбільший міст України (4000 х 96 х1), що дорівнює 384 000 грн. Також позивач враховує факт позадоговірного використання твору, що є підставою для десятикратного збільшення розміру винагороди порівняно з іншими контрагентами позивача (12 500 х 10) = 125 000 грн., що разом становить 509 000 грн.

Суд вважає зазначену компенсацію завеликою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права»визначено такі критерії для суду при визначенні розміру компенсації - обсяг порушення та (або) наміри відповідача. Будь-яких інших критеріїв або способів розрахунку компенсації за використання об’єктів авторського права без дозволу законодавством не передбачено.

Вимоги заявлено про використання одного об’єкта авторського права –аудіовізуального твору, що згідно викладених обставин використаний один раз у складі іншого об’єкту авторського права –фільму, щодо використання якого відповідач уклав відповідний ліцензійний договір.

Зазначене, на думку суду, свідчить про те, що відповідач не мав наміру використати твір без дотримання авторських прав, проте, не достатньо опрацював питання дотримання авторських прав при укладенні ліцензійної угоди зі своїм контрагентом –компанією Trevano Pictures Limited, що, як зазначено вище, взяла на себе обов’язок виплачувати авторську винагороду за використання музичних творів на території України.

За таких обставин, враховуючи надану позивачем інформацію про те, що згідно договорів з іншими користувачами розмір роялті складає орієнтовно 12 500 грн., суд вважає, що сума компенсації в розмірі 56 250 грн. (150 мінімальних заробітних плат з розрахунку 375 грн.) є достатньою в даному випадку.

Щодо вимоги ч. 2 прохальної частини позовної заяви, то вона не може бути задоволена з таких підстав.

Позовні вимоги можуть стосуватися конкретного порушення прав позивача, тоді як у ч. 2 позову позивач ставить вимогу про заборону використання твору без виплати авторської винагороди взагалі, а не в конкретній ситуації, в тому числі, тій, що є предметом судового розгляду.

Загальне право автора або іншої уповноваженої особи отримувати винагороду за використання об’єктів авторського права міститься безпосередньо в законодавстві, зокрема, в ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», і цьому праву кореспондує обов’язок користувачів оплачувати використання об’єктів авторського права.

Таким чином, дублювання в резолютивній частині судового рішення загального обов’язку дотримуватися вимог законодавства не є необхідним.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 49, 82-89, 93 ГПК України, ст. ст. 15, 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити частково.

2.          Стягнути з Акціонерного товариства закритого типу «Українська незалежна ТВ-Корпорація»(01601, м. Київ, вул. Дмитрівська, 30, п/р 126 у філії ВАТ «Укрексімбанк»м. Києва, МФО 380333, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Музична Видавнича Група»(03035, м.Київ, вул. Урицького, 43, поштова адреса: 03055, м. Київ, пр-т. Перемоги, 30, к. 50, п/р 260014996 у ВАТ «Родовід Банк»м. Києва, МФО 321712, ) 56 250 грн. компенсації за порушення авторського права.

3.          В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

4.          Стягнути з Акціонерного товариства закритого типу «Українська незалежна ТВ-Корпорація»(01601, м. Київ, вул. Дмитрівська, 30, п/р 126 у філії ВАТ «Укрексімбанк»м. Києва, МФО 380333, ) на користь державного бюджету України 562,5 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5.          Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

6.          Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                          Л.В.Прокопенко