ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

06.03.2008 р.                                                             Справа № 3/18

За позовом Приватного підприємства „Ве – Ста”, м. Бурштин Івано – Франківської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Автогаз”, м. Ужгород

про стягнення заборгованості в розмірі 37 481 грн. 15 коп. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов’язання, 191 грн. 37 коп. трьох відсотків річних та 11 837 грн. 34 коп. пені (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог),

Суддя господарського суду – В.В.Мокану

представники:

Позивача – Раврик І.Д., довіреність від 01.01.2008 року

Відповідача – Дворак Є.І., довіреність № 53юр від 25.02.2008 року

СУТЬ СПОРУ: Приватним підприємством „Ве – Ста”, м. Бурштин Івано – Франківської області заявлено позов до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Автогаз”, м. Ужгород про стягнення 47 757 грн. 34 коп., в тому числі 35 920 грн. основного боргу за отриманий зріджений газ та 11 837 грн. 34 коп. пені. Позивачем подано суду клопотання про збільшення розміру позовних вимог у зв’язку з тим, що при поданні позовної заяви про стягнення заборгованості в сумі 35 920 грн. не враховано встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних. У зв’язку з наведеним просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 37 481 грн. 15 коп. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов’язання, 191 грн. 37 коп. трьох відсотків річних та 11 837 грн. 34 коп. пені.

Позивач просить задоволити позов, обґрунтовуючи позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема стверджує, що відповідач своєчасно не розрахувався за отриманий зріджений газ.

Представником відповідача в судовому засіданні подано відгук, в якому відповідач позовні вимоги визнає в сумі 31 736 грн. 94 коп.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення

представників сторін,

продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 06.03.2008 року у справі № 3/18

суд встановив:

Між сторонами спору 01.03.2007 року був укладений договір купівлі – продажу № 20/07-01, згідно якого продавець (позивач) зобов’язується продати, а покупець (відповідач) прийняти зріджений газ пропан – бутан в кількості 400 тонн. Ціна за 1 тону встановлюється згідно домовленості сторін. Товар за зазначеним договором буде поставлятися в 2007 – 2008 році згідно динамки, затвердженої покупцем і продавцем письмовим шляхом. Датою відвантаження товару рахується дата на штемпелі товаро – транспортної накладної. Поставка здійснюється самовивозом з ст. Бурштин. Відповідно до розділу 5 договору оплата за товар здійснюється попередньо на рахунок продавця. Після відвантаження продавець передає покупцю накладну, податкову накладну та сертифікат якості. Товар рахується зданим продавцем і прийнятим покупцем по якості згідно показників, що вказані у сертифікаті якості продавця, по кількості – згідно ваги (іншої міри), вказаної в товарно – транспортній накладній.

Згідно видаткових накладних № 17 від 31.10.2007 року та № 78 від 21.11.2007 року через Качмар Ю.І. відповідачу було відпущено товару (газ зріджений) на загальну суму 47 779 грн. У зв’язку з частковим погашенням заборгованості за відпущений зріджений газ за відповідачем за даними позивача, рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 35 920 грн.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року № 436-IV та ст. 526 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 435-IV, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення на його користь суми 35 920 грн. заборгованості за поставлений товар (зріджений газ).

Пунктом 7.1. договору передбачено, що у випадку порушення термінів оплати, покупець (відповідач) сплачує продавцю (позивачу) пеню в розмірі 0,5% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочки.

Нарахована позивачем пеня, визначена з врахуванням обмеження її розміру подвійною обліковою ставкою НБУ відповідно до Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” від 22 листопада 1996 року N 543/96-ВР складає 1 314 грн. 76 коп., підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь період прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми. Сума інфляційних за період прострочки складає 1 561 грн. 15 коп., три проценти річних – 191 грн. 37 коп., підлягають стягненню з відповідача.

Вартість юридичних послуг в сумі 800 грн. відшкодуванню не підлягає, оскільки позивач не надав суду докази про наявність у особи, якою надавалися послуги, статусу адвоката, а згідно ст. ст. 44, 48 ГПК України до складу судових витрат відноситься лише оплата послуг адвоката. Такої точки зору дотримується і Верховний Суд України (постанова № 02/188 від 01.10.2002 року у справі № 30/63).

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача пропорційно задоволеній сумі у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у розмірі 389 грн. 87 коп. на відшкодування витрат по сплаті державного мита та 94 грн. 74 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 06.03.2008 року у справі № 3/18

На підставі викладеного, керуючись ст. 526, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 49, 82 – 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Автогаз”, м. Ужгород, вул. Радищева, 1а () на користь приватного підприємства „Ве – Ста”, м. Бурштин, вул. Калуська, 6 Івано – Франківської області () суму 38 987 (Тридцять вісім тисяч дев’ятсот вісімдесят сім гривень) грн. 28 коп., в тому числі 35 920 (Тридцять п’ять тисяч дев’ятсот двадцять гривень) грн. заборгованості за поставлений зріджений газ, 1 314 (Одна тисяча триста чотирнадцять гривень) грн. 76 коп. пені, 1 561 (Одна тисяча п’ятсот шістдесят одна гривня) грн. 15 коп. інфляційних нарахувань та 191 (Сто девяносто одна гривня) грн. 37 коп. трьох процентів річних, а також суму 389 (Триста вісімдесят дев’ять гривень) грн. 87 коп. на відшкодування витрат по сплаті державного мита та суму 94 (Дев’яносто чотири гривні) грн. 74 коп. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В.Мокану