ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"05" лютого 2008 р.

Справа № 4/469

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І.,розглянув матеріали справи №4/469

за позовом: відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" від імені якого діє філія "Дирекція первинної мережі відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" Центр технічної експлуатації первинної мережі №10, м. Кіровоград

до відповідача: Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Кіровоградської обласної державної адміністрації, м. Кіровоград

про стягнення 11 904, 07 грн., -

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача - Бондаренко О.І., довіреність № 7 від 15.01.2007 року;

від відповідача - Фомічова О.І., довіреність № 21/01/1-1 від 11.01.2008 року;

С У Т Ь С П О Р У:

Подано позов про стягнення з Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Кіровоградської обласної державної адміністрації, м. Кіровоград збитків у сумі 11 904 грн. 07 коп. за використання частини нерухомого майна та судових витрат на користь відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" від імені якого діє філія "Дирекція первинної мережі відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" Центр технічної експлуатації первинної мережі №10, м. Кіровоград.

В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав повністю. Натомість представник відповідача позовні вимоги не визнає, просить в позові відмовити повністю, оскільки на його думку згідно до розділу 6 Інструкції про порядок експлуатаційно-технічного обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення і зв'язку цивільної оборони підприємствами електрозв'язку України затвердженої спільним Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і Державного комітету зв'язку та інформатизації України № 210/119 від 16.08.2000 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.03.2001 року за № 207/5398 вартість оренди виробничих приміщень віднесено як одну із статей кошторисно-фінансового розрахунку та включено до договору, яким визначено суми витрат на експлуатаційно-технічне обслуговування засобів оповіщення і зв'язку цивільної оборони.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами справи та при даній явці сторін.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини між учасниками спору за твердженням позивача виникли на підставі розміщення в м. Кіровограді за адресою вул. Карла Маркса 48-б яке займає лінійно-апаратний цех №10 (ЛАЦ-10) позивача обладнання зв'язку обласної системи оповіщення на загальній площі 3 кв.м. Приміщення згідно до акта приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 19.11.2003 року передане з балансу Кіровоградської філії ВАТ “Укртелеком” на баланс філії "Дирекція первинної мережі відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" Центр технічної експлуатації первинної мережі №10, м. Кіровоград.

Від укладення договору оренди нерухомого майна товариства (позивача) відповідач ухиляється, оплату фактично використовуємої площі не проводить. Станом на 31.10.2007 року сума недоотриманих прибутків (збитків) на які мав розраховувати позивач у разі оформлення договірних відносин з відповідачем за надані послуги зв'язку з розміщення обладнання відповідача в приміщенні позивача за період з 01.01.2006 року по 31.10.2007 року з урахуванням індексу інфляції становить 11904 грн. 07 коп.

Проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, господарський суд прийшов до переконання, що позовні вимоги не є обґрунтованими, в позові необхідно відмовити повністю. Такий висновок господарський суд зробив на підставі наступного.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього кодексу, інших актів цивільного законодавства в установлений законом або договором строк.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, позивачем не подано будь-яких доказів про надання відповідачу саме послуг електрозв'язку або наявності правовідносин що випливають з дії договору оренди частини приміщення.

Натомість, відповідачем подано до суду рішення господарського суду Кіровоградської області від 13.09.2007 року залишене без змін Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.11.2007 року за позовом відкритого акціонерного товариства "Укртелеком", від імені якого діє Кіровоградська філія ВАТ "Укртелеком", м. Кіровоград, до управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Кіровоградської обласної державної адміністрації, про спонукання укладення договору яким відмовлено позивачу в позові повністю.

При розгляді вказаної справи господарським судом досліджувались окремі обставини та факти, що мають значення для розгляду справи та повинні бути врахованими з метою повного, об'єктивного та всебічного дослідження обставин справи. Зокрема, відповідач вимоги позивача не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що між сторонами вже укладено договір від 27.12.2006 р. № 202/ЛМ про експлуатаційно-технічне обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення і зв'язку ЦО. Згідно з фінансово-кошторисним розрахунком до цього договору кошти на оренду частини приміщень не передбачено.

Вирішуючи спір по суті, господарський суд враховував наступне.

Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Кіровоградської обласної державної адміністрації є органом державної виконавчої влади, одним із основних завдань якого є реалізація державної політики у сфері цивільної оборони, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання цим ситуаціям та реагування на них, ліквідація їх наслідків.

Постановою Кабінету Міністрів України № 192 від 15.02.1999 року затверджено Положення про організацію оповіщення і зв'язку у надзвичайних ситуаціях.

Пунктом 5 цього Положення передбачено, що підприємства електрозв'язку забезпечують на договірних умовах експлуатаційно-технічне обслуговування апаратури і технічних засобів оповіщення та зв'язку ЦО, що належить до сфери управління центральних та місцевих органів виконавчої влади, знаходяться в пунктах управління, на підприємствах, в установах і організаціях.

Оплата послуг зв'язку, вартості експлуатаційно-технічного обслуговування здійснюється за тарифами Держкомзв'язку.

Відповідно до п. 52 Положення експлуатаційно-технічне обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення та зв'язку ЦО здійснюється згідно з інструкцією про порядок експлуатаційно-технічного обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення і зв'язку ЦО, яка затверджується спільним наказом МНС та Держкомзв'язку.

Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і Державного комітету зв'язку та інформатизації України від 16.08.2000 р. № 210/119, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.03.2001 р. за № 207/5398, затверджено Інструкцію про порядок експлуатаційно-технічного обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення і зв'язку цивільної оборони підприємствами електрозв'язку України.

Відповідно до пунктів 1.2., 1.3. цієї Інструкції підприємства електрозв'язку України здійснюють на договірних умовах експлуатаційно-технічне обслуговування засобів оповіщення і зв'язку цивільної оборони, що перебувають у сфері управління центральних та місцевих органів виконавчої влади і знаходяться на пунктах управління, на підприємствах, в установах і організаціях та в інших об'єктах. Оплата послуг зв'язку здійснюється за тарифами Державного комітету зв'язку та інформатизації України. Вартість експлуатаційно-технічного обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення і зв'язку визначається кошторисно-фінансовим розрахунком.

Експлуатаційно-технічне обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення і зв'язку цивільної оборони здійснюється на підставі договору (п. 2.1. Інструкції).

За умовами пункту 6.1. Інструкції суми витрат на експлуатаційно-технічне обслуговування засобів оповіщення і зв'язку цивільної оборони визначаються за договором, до якого додається кошторисно-фінансовий розрахунок за такими статтями: заробітна плата працівників, які обслуговують засоби оповіщення і зв'язку цивільної оборони (в тому числі й виплата надбавок); нарахування на соціальне страхування; відрахування до Фонду сприяння зайнятості населення; транспортні витрати й витрати на відрядження, пов'язані з проведенням регламентних робіт та ремонту; витрати на преміальне та матеріальне заохочення; витрати на навчання на курсах з вивчення апаратури і технічних засобів оповіщення цивільної оборони; планові накопичення; вартість оренди виробничих приміщень; вартість електроенергії; вартість матеріалів та запасних частин; інші витрати.

Як вбачається із матеріалів справи 27.12.2006 р. сторонами, на виконання вимог вищезазначених правових актів, укладено договір № 202/ЛМ про експлуатаційно-технічне обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення і зв'язку ЦО. Пунктом 3.1. договору передбачено оплату за експлуатаційно-технічне обслуговування апаратури згідно з доданим до договору кошторисно-фінансовим розрахунком.

При цьому, господарським судом враховується, що за приписом ст. 37 ГПК України не потребують доказуванню факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Невключення до вказаного договору вартості оренди приміщення не є підставою для стягнення нарахованої суми позивачем та віднесення нарахованої суми саме до збитків без надання належного розрахунку та доказів вини відповідача в їх спричиненні.

Крім того, спір фактично виник у зв'язку з виконанням умов договору від 27.12.2006 р. № 202/ЛМ про експлуатаційно-технічне обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення і зв'язку ЦО відкритим акціонерним товариством "Укртелеком", від імені якого діє Кіровоградська філія ВАТ "Укртелеком", в той час коли фактично обладнання перебуває в приміщеннях, що належать відкритому акціонерному товариству "Укртелеком" від імені якого діє філія "Дирекція первинної мережі відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" Центр технічної експлуатації первинної мережі №10.

Згідно ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно з ст. ст. 1166, 1172 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як зазначається в роз'ясненнях президії ВАСУ від 01.04.94 р. № 02-5/215 „Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" (з наступними змінами) крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, при зверненні до суду а також при розгляді справи судом, позивач не надав до суду доказів, які б безспірно засвідчували про неправомірність дій працівників відповідача.

Натомість, позивачем не спростовано заперечення відповідача про відповідність його дій щодо відмови проведення оплати за оренду 3 кв.м площі в приміщенні по вул. Карла Маркса 48-б, враховуючи положення Інструкції про порядок експлуатаційно-технічного обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення і зв'язку цивільної оборони підприємствами електрозв'язку України затвердженої спільним Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і Державного комітету зв'язку та інформатизації України № 210/119 від 16.08.2000 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.03.2001 року за № 207/5398.

Вказаний наказ є чинним, а його вимоги обов'язковими для виконання, дія цього наказу не може бути скасована або змінена рішенням Правління товариства (протокол від 02.11.2005 року № 45) яким затверджено та введено в дію фіксовані розміри місячної орендної плати за нерухоме майно.

Господарським судом не приймається до уваги та розцінюється як необґрунтоване посилання позивача на приписи ст. 224 Господарського кодексу України щодо обґрунтованості своїх вимог для відшкодування збитків, оскільки ним не подано належних доказів саме про порушення господарського зобов'язання відповідачем як учасником господарських відносин.

Фактично між сторонами спору виникли правовідносини, які господарський суд вважає за необхідне віднести до таких, які підпадають під дію приписів параграфу 4 глави 58 Цивільного кодексу України.

Однак, господарським судом при цьому звертається увага на ту обставину, що за приписами ст.ст. 793, 794, 795 ЦК України передбачена спеціальна процедура виникнення прав та обов'язків за договорами найму будівлі або іншої капітальної споруди, а саме: Стаття 793. Форма договору найму будівлі або іншої капітальної споруди 1. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню

Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації.

Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Таким чином в задоволенні позову слід відмовити.

Витрати по сплаті державного мита оплаті послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача, але не стягуються, оскільки були вже сплачені ним при зверненні до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Копію рішення направити сторонам.

Суддя Ю.І. Хилько