ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.05.08 р.                     Справа № 37/4пн

за позовом відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації „Донецькоблгаз”, м. Донецьк

до відповідача обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго”, м. Донецьк

про зобов’язання укласти додаткову угоду від 27 грудня 2007 року до технічної угоди № 76 від 1 червня 2007 року

Суддя господарського суду Донецької області Яманко Валентина Григорівна

при секретарі судового засідання Стреліній М.В.

Представники:

від позивача: Шаров В. В. – за дов. від 17 грудня 2007 року,

Сосновік Ю. В. – за дов. від 17 лютого 2008 року,

від відповідача: Антофій М. О. – за дов. № юр/5118 від 31 грудня 2007 року,

Гончарова Т. Г. – за дов. № юр/869 від 14 березня 2008 року.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство з газопостачання та газифікації „Донецькоблгаз”, м. Донецьк звернулося до господарського суду Донецької області 22 січня 2008 року з позовною заявою № 15/01-132 від 18 січня 2008 року до обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго”, м. Донецьк про зобов’язання укласти додаткову угоду від 27 грудня 2007 року до технічної угоди № 76 від 1 червня 2007 року.

Ухвалою від 24 січня 2008 року господарський суд Донецької області прийняв позовну заяву до розгляду та порушив провадження у справі № 37/4пн.

За клопотаннями сторін, з метою отримання доказів та роз’яснень від відповідних державних органів строк розгляду справи продовжувався та судові засідання відкладалися.

7 травня 2008 року позивач підтримав позовні вимоги, відповідач проти них заперечував.

Позивач в позовних вимогах (арк. справи 3-5) зазначив, що укладання додаткової угоди викликано необхідністю приведення пункту 3.2 технічної угоди № 76 від 1 червня 2007 року у відповідність до вимог пункту 5.10 Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30 травня 2003 року N 264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 9 липня 2003 р. за N 570/7891.

Позивач - відкрите акціонерне товариство з газопостачання та газифікації „Донецькоблгаз” зареєстроване як юридична особа за адресою: 83050, м. Донецьк, вул. Р. Люксембург, 23а, про що видане свідоцтво про державну реєстрацію (арк. справи 31). За статутом (арк. справи 8-30) одним з основних видів діяльності позивача є здійснення транспортування та постачання природного газу. За довідкою статистики (арк. справи 32) позивач значиться в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України за № 03361075.

Відповідач у відзиві на позов та поясненнях (арк. справи 56-58, 87-89) заперечував проти укладання додаткової угоди з посиланням на недотримання позивачем порядку її укладання та відповідність застосування методу обмилювання Правилам безпеки систем газопостачання України.

Відповідач – обласне комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго”, м. Донецьк зареєстроване як юридична особа за адресою: 83086, м. Донецьк, вул. Донецька, 38, про що видане свідоцтво про державну реєстрацію (арк. справи 74). За статутом (арк. справи 64-73) одним з основних видів діяльності позивача є виробництво та постачання теплової енергії. За довідкою статистики (арк. справи 75) відповідач значиться в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України за № 03337119.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, -

ВСТАНОВИВ:

1 червня 2007 року між відкритим акціонерним товариством з газопостачання та газифікації „Донецькоблгаз”, м. Донецьк, далі – Виконавець, та обласним комунальним підприємством „Донецьктеплокомуненерго”, далі – Замовник, була укладена технічна угода № 76 (арк. справи 33-37). У пункті 1.1 розділу 1 технічної угоди зазначено, що Виконавець здійснює диспетчерські функції з контролю та регулювання надходження природного газу Замовнику, послуги з обліку обсягів природного газу, протранспортованого Постачальником -ДК “Газ України” по газорозподільчій мережі Виконавця, на підставі договорів купівлі-продажу природного газу № 06/06-887ТЕ-6 від 29 грудня 2006 року та № 06/06-888БО-6 від 29 грудня 2006 року, укладених між Замовником та Постачальником.

Технічна угода № 76 була підписана зі сторони обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” з протоколом розбіжностей (арк. справи 38), який був узгоджений та підписаний відкритим акціонерним товариством з газопостачання та газифікації „Донецькоблгаз”. Згідно протоколу розбіжностей пункти 3.2, 3.11.3, 3.17 технічної угоди були доповнені. Друге речення пункту 3.2 технічної угоди було доповнено словами “при виявленні цих втрат методом обмилювання та складання відповідних двосторонніх актів”.

Стаття 188 Господарського кодексу України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Предметом розгляду даної справи є зобов’язання відповідача укласти додаткову угоду від 27 грудня 2007 року (арк. справи 40) до технічної угоди № 76 від 1 червня 2007 року, за якою позивач, керуючись Законом України “Про нафту і газ”, Правилами безпеки систем газопостачання України, Постановою Кабінету Міністрів України “Про порядок забезпечення галузей національної економіки і населення природним газом”, Правилами подачі та використання природного газу в народному господарстві України, затвердженими наказом Держкомнафтогазу України від 1 листопада 1994 року № 335, Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 618, Порядком пооб’єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2006 року № 1687 та іншими діючими законодавчими, нормативними та відомчими актами, що регулюють сферу газопостачання та газоспоживання, зазначив про внесення змін до пункту 3.2 технічної угоди шляхом виключення у другому реченні слів “...при виявленні цих втрат методом обмилювання та складання відповідних двосторонніх актів”. Інші умови технічної угоди не змінювалися. Вказана додаткова угода була надіслана відповідачу поштою 29 грудня 2007 року з супровідним листом № 15/02-3013 від 28 грудня 2007 року (арк. справи 39). 23 січня 2008 року листом № 10/2/187 (арк. справи 60) відповідачем за результатами розгляду технічної угоди було повідомлено, що додаткова угода у запропонованій редакції підписана не буде.

Пункт 3.2 технічної угоди з врахуванням додаткової угоди та відповідно без врахування змін внесених протоколом розбіжностей має наступну редакцію:

“Виконавець транспортує газ до кордону балансової належності мереж Виконавця і Замовника, надалі кордону мереж, де Виконавець передає, а Замовник приймає газ в обсягах, зазначених у пункті 2.1 даної технічної угоди. У разі розташування комерційного вузла обліку газу на території Замовника, витрати і втрати газу, які виникають на газопроводі та на його елементах від місця входу газопроводу на територію Замовника або від точки балансового розмежування до місця встановлення комерційного вузла обліку газу відносяться на рахунок Замовника і додаються до об’єму газу, облікованого комерційним вузлом обліку газу. Розрахунки цих витрат і втрат проводяться відповідно до Методик визначення питомих втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затверджених наказом Мінпаливенерго від 30.05.2003р. № 264 і зареєстрованих у Міністерстві юстиції України від 09.07.2003р. за № 570/7891 та за № 571/7892. Акт розмежування балансової належності мереж оформлюється сторонами не пізніше оформлення даної технічної угоди і є невід’ємною її частиною.”

Вказана редакція пункту 3.2 технічної угоди № 76 від 1 червня 2007 року з урахуванням змін викладених у додатковій угоді від 27 грудня 2007 року відповідає вимогам пункту 5.10 Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30 травня 2003 року N 264 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 9 липня 2003 року за N 570/7891, у редакції наказу Міністерства палива та енергетики України від 1 листопада 2006 року N 418 (далі за текстом – Методика), за яким: “Під час розрахунку виробничо-технологічних втрат газу враховуються всі елементи системи газопостачання, через яку протранспортовано одержаний від постачальника газ. У разі розташування комерційного вузла обліку газу на території споживача, втрати газу, які виникають на газопроводі та його елементах від місця входу газопроводу на територію споживача або від точки балансового розмежування до місця встановлення комерційного вузла обліку газу, розраховуються відповідно до даної Методики, відносяться на рахунок споживача і додаються до об'єму газу, облікованого комерційним вузлом обліку газу.” Ця Методика, розроблена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року N 786 "Про порядок нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві", поширюється на газопостачальні та газорозподільні підприємства, а також на споживачів газу, комерційні вузли обліку газу яких розташовані на їх території, в частині обрахування втрат газу, які виникають на газопроводі та його елементах від місця входу газопроводу на територію споживача або від точки балансового розмежування до місця встановлення комерційного вузла обліку газу споживача. Методика визначає порядок розрахунків граничних обсягів виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами України та забезпечує єдиний підхід до визначення нормованих втрат газу. Виробничо-технологічні втрати газу - це газ, що втрачається під час транспортування газу газорозподільними та внутрішньобудинковими мережами, а також під час виконання профілактичних робіт і поточних ремонтів.

Тобто, запропонована позивачем первинно редакція пункту 3.2 технічної угоди (до внесення змін протоколом розбіжностей) відповідає вимогам Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, про використання якої у даних питаннях сторони узгодили в цьому ж пункті і суперечок це викликало. Необхідність застосування Методики у даних правовідносинах також підтверджена листом Міністерства палива та енергетики України № 04/17-670 від 21 квітня 2008 року (арк. справи 114-115).

Щодо застосування методу обмилювання запропонованого відповідачем, то цей засіб вимірювання виробничо-технологічних втрат газу вказаною Методикою не передбачений. Відповідач посилається на те, що пунктом 4.4.13 розділу 4 Правил безпеки систем газопостачання України, затверджених наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 1 жовтня 1997 року N 254 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України

15 травня 1998 року за N 318/2758, передбачено, що при технічному огляді стану ГРП (ГРУ) виконується перевірка приладами величин тиску газу перед і після регулятора, перепаду тиску на фільтрі, температури повітря в приміщенні, а стану герметичності системи - за допомогою як приладів, так і мильної емульсії. Також, відповідач зазначає, що згідно пункту 4.4.22 розділу 4 вказаних Правил на кожній котельні відповідача є особа, яка відповідає за безпечну експлуатацію газового обладнання та щодобово здійснює перевірку обладнання ГРП на герметичність методом мильної емульсії його елементів. Результати перевірки фіксуються експлуатаційному журналі. Проте, вказані Правила безпеки систем газопостачання України встановлюють виключно вимоги до проектування, будівництва і експлуатації систем газопостачання, які використовують як паливо природні гази (газових і газонафтових родовищ), газоповітряні суміші на їх основі з надмірним тиском не більш 1,2 МПа (12 кгс/кв. см), зріджені вуглеводні гази (далі - ЗВГ) з надмірним тиском не більше 1,6 МПа (16 кгс/кв. см), та не визначають порядок розрахунків граничних обсягів виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами України.

Крім того, відповідач вказує (арк. справи 88), що умови пункту 5.17 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року N 618 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26 січня 2006 року за N 67/11941, змушують споживача природного газу приймати до об’єму газу, облікованому газовим лічильником, додатковий об’єм газу, який нараховується газопостачальною організацією відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами. Пунктом 5.17 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами передбачено, що у разі розташування комерційного вузла обліку газу на території споживача, витрати і втрати газу, які виникають на газопроводі та на його елементах від місця входу газопроводу на територію споживача або від точки балансового розмежування до місця встановлення комерційного вузла обліку газу, відносяться на рахунок споживача і додаються до об'єму газу, облікованого комерційним вузлом обліку газу. Розрахунки цих втрат і витрат проводяться відповідно до Методик визначення питомих втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затверджених наказом Мінпаливенерго від 30 травня 2003 року N 264 і зареєстрованих у Міністерстві юстиції України від 9 липня 2003 року за N 570/7891 та за N 571/7892. Таким чином, обов’язковість застосування при розрахунках виробничо-технологічних витрат природного газу вимог саме Методики, передбачені, як безпосередньо в ній, так і в Правилах обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, тобто це питання є законодавчо врегульованим та підлягає виконанню суб’єктами господарювання.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Щодо пояснень відповідача з посиланням на відповіді державної інспекції промислової безпеки та охорони праці в газовому комплексі № 16 від 26 березня 2008 року (арк. справи 99), територіального управління по Донецькій області державної інспекції з енергозбереження № 18-6/04-50-1316 від 27 березня 2008 року (арк. справи 101), державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду № 01/05-09.01-06/2627 від 1 квітня 2008 року про можливість застосування відповідно до пункту 4.4.13 розділу 4 Правил безпеки систем газопостачання України при технічному огляді стану ГРП та перевірці герметичності систем газопостачання як приладів, так і мильної емульсії, то це питання може бути врегульовано сторонами окремим пунктом технічної угоди, що узгоджується з вимогами частини 3 статті 173 Господарського кодексу України, за якою сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов'язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше.

Враховуючи вище наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

За статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати суд покладає на відповідача, у зв’язку з повним задоволенням позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 35, 43, 49, 82 – 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації „Донецькоблгаз”, м. Донецьк до обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго”, м. Донецьк про зобов’язання укласти додаткову угоду від 27 грудня 2007 року до технічної угоди № 76 від 1 червня 2007 року задовольнити у повному обсязі.

Зобов’язати обласне комунальне підприємство „Донецьктеплокомуненерго”, м. Донецьк укласти додаткову угоду від 27 грудня 2007 року до технічної угоди № 76 від 1 червня 2007 року.

Стягнути з обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго”, м. Донецьк (83086, м. Донецьк, вул. Донецька, 38, , рахунок 32 у філії ТОВ КБ “Актив-Банк” у м. Донецьку, МФО 334000) на користь відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації „Донецькоблгаз”, м. Донецьк (83050, м. Донецьк, вул. Р. Люксембург, 23а, , рахунок 41 у філії ТОВ КБ “Актив-Банк” у м. Донецьку, МФО 334000) державне мито у розмірі 85 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

У судовому засіданні 7 травня 2008 року за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення в присутності представників позивача та відповідача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

Рішення складене у повному обсязі та підписане 8 травня 2008 року.