КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2008                                                                                           № 2/45

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової Л.Г.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Параніч А.М. (довіреність № 120 від 18.01.2008)

від відповідача: Токар І.Л. (довіреність № 282 від 18.02.2008)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Туристична фірма "Пілігрім-М"

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.03.2008

у справі № 2/45

за позовом                               Приватного підприємства "Туристична фірма "Пілігрім-М"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРЬЯ ТУР"

про                                                  стягнення 12899,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство “Туристична фірма “Пілігрім-М” звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Карья Тур” про стягнення сплаченого позивачем авансу за пакет туристичних послуг в розмірі 12899,16 грн. Позивач обґрунтовує заявлений позов тим, що відповідачем не виконано господарське зобов’язання, що виникло з факту оплати рахунка-фактури № СФт-025370, отже, кошти, що сплачені позивачем, повинні бути повернуті.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.03.2008 р. у справі № 2/45 в задоволенні позову відмовлено повністю. В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено, що відповідач взяті на себе зобов’язання виконав в повному обсязі, а той факт, що обов'язком останнього є оформлення віз туристам, є недоведеним.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення скасувати повністю, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Позивач обґрунтовує свою апеляційну скаргу тим, що суд не дав належної оцінки усім доказам, що містяться у матеріалах справи, та не в повному обсязі з’ясував усі її обставини. На думку позивача у справі достатньо доказів, які, за умови їх належної оцінки, підтверджують, що відповідач взяв на себе зобов’язання з оформлення віз туристам.

Представник позивача в судовому засіданні та позивач у додаткових поясненнях до апеляційної скарги повністю підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити рішення Господарського суду м. Києва від 18.03.2008 р. без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в жовтні 2007 р. Приватне підприємство “Туристична фірма “Пілігрім-М” (далі - позивач) надіслало замовлення на придбання у Товариства з обмеженою відповідальністю “Карья Тур” (далі - відовідач) пакету туристичних послуг для відпочинку в Об’єднаних Арабських Еміратах туристів Панченко Володимира та Панченко Валентини.

Дане замовлення було прийнято відповідачем та туристичний пакет зарезервовано за № 52908.

На підставі вищезазначеного замовлення позивача відповідачем 31.10.2007 р. виставлено рахунок-фактуру № СФт-025370 від 31.10.2007 р., в якому перелічено послуги, які повинно було забезпечити Товариство з обмеженою відповідальністю “Карья Тур”: готель ШАРДЖА SHARJAH CARLTON DBL HB з 27.11.2007 р. до 04.12.2007 р. проживання, страхування, авіапереліт, трансфер.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що між сторонами по справі відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України було укладено господарський договір у спрощений спосіб шляхом надіслання замовлення позивачем, його прийняття відповідачем та виставлення на підставі прийнятого замовлення рахунку-фактури.

Виставлений рахунок № СФт-025370 від 31.10.2007 р. був оплачений позивачем, що підтверджується платіжними дорученнями № 703 від 20.11.2007 р. та № 700 від 19.11.2007 р. (копії містяться в матеріалах справи).

Як вірно зазначено у рішенні місцевого господарського суду, замовлення позивача виконано відповідачем в повному обсязі, заброньовано готель SHARJAH CARLTON 4* DBL HB з 27.11.2007 р. до 04.12.2007 р., оформлені авіаквитки, страховий поліс, туристичний ваучер, в якому містяться дані про готель, авіапереліт, трансфер. Авіаквитки та страховий поліс виписані 26.11.2007 р., що підтверджує вчасність виконання замовлення відповідачем.

26.11.2007 р. відповідачем був отриманий лист від його партнера в Об’єднаних Арабських Еміратах “Rida International Tourism” про те, що Панченко Валентині еміграційними службами Об’єднаних Арабських Еміратів відмовлено в візі. Цього ж дня відповідач повідомив позивача про таку обставину.

Позивач в позовній заяві та в апеляційній скарзі наполягає на тому, що обов’язок з оформлення візи було покладено на відповідача. На думку позивача саме з вини відповідача віза Панченко Валентині оформлена не була, отже, свої обов’язки відповідач виконав неналежним чином.

Колегія суддів вважає таке твердження позивача безпідставним та погоджується з висновком місцевого господарського суду, виходячи з наступного.

Замовлення позивача та виставлений на підставі цього замовлення рахунок-фактура № СФт-025370 від 31.10.2007 р. не містять такого обов’язку відповідача як оформлення візи. Оформлення віз на перебування в Об’єднаних Арабських Еміратах знаходиться в компетенції уповноважених державних установ Об’єднаних Арабських Еміратів. Отже, відповідач не несе відповідальності за відмову уповноваженої державної установи в оформленні візи Панченко Валентині.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань в повному обсязі та належним чином.

Отже, відсутні будь-які підстави для господарсько-правової відповідальності відповідача та відщкодування ним збитків на підставі ст. ст. 224-226 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач в порушення зазначеної норми належним чином апеляційну скаргу не обґрунтував, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не навів.

Тому колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2008 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв’язку з чим підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 101, 102, п.1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства “Туристична фірма “Пілігрім-М” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 18.03.2008 р. у справі № 2/45 - без змін.

Матеріали справи № 2/45 повернути Господарському суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня її прийняття.

Головуючий суддя

Судді