СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.08                                                                                 Справа № 16/24

Суддя Шеліхіна Р.М., розглянувши матеріали справи за позовом

Закритого акціонерного товариства Горнозбагачувальна фабрика “Краснолуцька”, м. Красний Луч Луганська область

до Державного підприємства “Луганськвугілля”, м. Луганськ

про стягнення 945129 грн. 40 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Серединська О.М. дов. від 17.01.08 б/н;

від відповідача –Орехова Г.І., дов. від 24.12.07 № 03/5-619;

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 474 583грн.60 коп. за період з 19.11.05. по грудень 2007р.влення) до сплати рахунків.ом 1, 3% річних у сумі 29 031грн. 62 коп. за період з 24 листопада 2005р. по 18 січня 2008р., пеню у сумі 353 205грн. 73 коп. за період з 24 листопада 2005р. по 18 січня 2008р., інфляційні нарахування у сумі 88 308 грн.45 коп. у період з листопада 2005р по грудень 2007року.

Відзивом від 14.04.08. відповідач визнав позовні вимоги в частині боргу на суму 474583,60грн., інфляційні нарахування в сумі 88308,45грн., річні в сумі 29031,62грн. Позовні вимоги в частині заявленої до стягнення пені відповідач заперечив у зв’язку з порушенням позивачем правил ст.232 ГК України при розрахуванні, оскільки неустойка розрахована більш ніж за півроку.

Дослідивши матеріали справи та вислухав представників сторін, керуючись ст.22 ГПК України і п.5ст.78 ГПК України, суд приймає визнання відповідачем позову в частині боргу на суму 474583,60грн., інфляційні нарахування в сумі 88308,45грн., річні в сумі 29031,62грн. тому, що такі дії не порушують прав та охоронюваних законом інших осіб і не суперечать діючому законодавству. Позовні вимоги в цій часті повністю підтверджені матеріалами справи, обґрунтовані і підлягають до задоволення.

За таких обставин, і з урахуванням вимог ст.ст.174,193 ГК України, ст.ст.526,629 ЦК України, якими встановлено обов’язок відповідача виконувати умови укладеного договору на надання послуг по збагаченню вугілля від 29.07.05. №28 належним чином і у повному обсязі оплатити позивачу послуги по збагаченню вугільної продукції, суд приймає визнання відповідачем позову в частині боргу на суму 474583,60грн., інфляційні нарахування в сумі 88308,45грн., річні в сумі 29031,62грн.

Доводи відповідача щодо розрахування позивачем неустойки у вигляді пені у сумі 353 205,73грн. за період з 24 листопада 2005р. по 18 січня 2008р. з порушенням встановленого законом порядку цілком обґрунтовані і правомірні, адже ст.232 Господарського кодексу України встановлено, що у разі несвоєчасного виконання грошового обов’язку боржником (відповідачем), кредитор (позивач) має право на стягнення неустойки за весь час прострочення, але не більше ніж за пів року з дня прострочення виконання обов’язку, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до норми ст.19 Основного Закону держави –Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За порушення відповідачем правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання, у позивача виникає право на вимогу неустойки на підставі норм ст.ст.230-232 ГК України.

Правова природа неустойки (ст.ст.230-232 ГК України, а також ст.ст.549-551 ЦК України) характеризується, перш за все, фактом порушення зобов’язання і періодом, протягом якого це порушення тривало.

Між тим, законом обмежено право позивача на стягнення неустойки (штрафу, пені) за весь час прострочення виконання обов’язку боржником: стаття 232 ГК України встановлює, що позивач має право нарахувати неустойку за перші шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Договором, укладеним сторонами по справі не встановлено, що період нарахування неустойки перевищуватиме півроку. В договорі (п.6.5) вказано розмір неустойки та обов’язок нарахування даної санкції за кожен день прострочення виконання обов’язку, а період не визначено, і не вказано в договорі, що пеня має бути розрахована за два роки (чи інше). Тому, період, за який має бути нарахована неустойка, слід визначати у відповідності до вимог закону –ст.232 ГК України.

Позивач заявив неустойку за період більш ніж за два роки, що є підставою для відмови в цій частині позову.

За таких підстав, позов слід задовольнити частково і у відповідності до правил ст.49 ГПК України судові витрати покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.19 Конституції України, ст.ст.193,230-232 ГК України, ст.ст.526,629 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 34, 43, п.5ст.78,ст.ст.82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Державного підприємства "Луганськвугілля", м. Луганськ, вул. «Лермонтова», 1 «в», ід. код 32473323 на користь Закритого акціонерного товариства Горнозбагачувальна фабрика “Краснолуцька”, м. Красний Луч Луганська область, вул. ім. Анрі Барбюса, 1, ід. код 32163608 борг в сумі 474583,60грн., інфляційні нарахування в сумі 88308,45грн., річні в сумі 29031,62грн., витрати по держмиту в сумі 5919,20грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 73,90грн., видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3.          В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –17.04.08.

Суддя                                                                                Р. М.Шеліхіна