ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2008 р.
Справа № 37/363-07 (н.р. 46/531-05)

вх.
№ 11806/4-37 (н.р. 15025/4-46)

Колегія суддів
господарського суду в складі:

Головуючий
суддя   Доленчук Д. О.

суддя                         Светлічний Ю.В.

суддя                         Крестьянінов О.О.

при секретарі
судового засідання Івахненко І.Г.

за участю
представників сторін:

позивача - ОСОБА_2 за довіреністю № кдп -110
від 28.02.2007 р.  відповідача - Омельницька  Т.В. за довіреністю № б/н від 12.02.2008 р.

розглянувши
справу за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1, м. Харків

до  Товариства з обмеженою відповідальністю
Інвестиційна будівельна фірма"ВБК", м. Харків

про стягнення
447263,52 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду
з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційна
будівельна фірма „ВБК” (відповідач) заборгованості з орендної плати з
урахуванням індексу інфляції - 418449,12 грн. та 3 % річних -28814,40 грн.,
всього 447263,52 грн.

Рішенням
господарського суду Харківської області від 05.04.2007 року у позові було
відмовлено. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від
25.06.2007 року рішення суду першої інстанції скасоване і прийнято нове
рішення, яким позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Постановою Вищого
господарського суду України від 03.10.2007 року постановлені по справі рішення
господарського суду Харківської області від 05.04.2007 року та постанова
Харківського апеляційного господарського суду від 25.06.2007 року скасовані, а
справа передана на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

В обґрунтування
позивних вимог позивач посилається на укладений між сторонами договір оренди
нежитлового приміщення № б/н від 15 грудня 2001 року та складений сторонами 29
грудня 2002 року акт виконаних робіт по вказаному договору оренди нежитлового
приміщення № б/н від 15 грудня 2001 року,
а також, на схвалення договору оренди нежитлового приміщення № б/н від
15 грудня 2001 року відповідачем, оскільки останній в своїх поясненнях, наданих
господарському суду по іншій справі № 47/111-06, прямо вказав на цей договір,
як на укладений ним із позивачем. В підтвердження схвалення вищевказаного
договору відповідачем позивач посилається на те, що відповідачем по справі №
47/111-06 до суду було надано засвідчений його власною печаткою реєстр
договорів, укладених відповідачем за період з 01.06.2001 р. по 31.12.2003 р.
Копію зазначеного реєстру позивач надав до суду і її долучено до матеріалів
справи.

Відповідач
надав суду відзиви на позовну заяву у яких проти позовних вимог заперечує,
посилаючись на відсутність між сторонами правовідносин, що випливають із
вказаного договору оренди нежитлового приміщення № б/н від 15 грудня 2001 року.
Зазначене твердження відповідач мотивував тим, що підпис від імені директора
ТОВ ІБФ „ВБК” на договорі оренди нежитлового приміщення № б/н від 15 грудня
2001 року та на складеному сторонами 29 грудня 2002 року акті виконаних робіт
по вказаному договору оренди нежитлового приміщення № б/н від 15 грудня 2001
року виконано не директором ТОВ ІБФ „ВБК” Колаком Є.Н., а іншою невідомою
особою з імітуванням підпису Колака Є.Н. Автентичність відбитку печатки на
вказаних документах відповідач не заперечував, посилаючись на те, що вказані
договір оренди нежитлового приміщення № б/н від 15 грудня 2001 року та
складений сторонами 29 грудня 2002 року акт виконаних робіт по вказаному договору
оренди нежитлового приміщення № б/н від 15 грудня 2001 року є фальсифікованими.

Позивач до
початку судового засідання призначеного на 12.03.2008 року о 15:30 год. надав
клопотання про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації
судового процесу, яке було прийнято судом та було задоволено.

Відповідач про
судове засідання призначене на 12.03.2008 року о 15:30 год. був повідомлене
належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини не явки в судове
засідання суд не повідомив.

Позивач, через
канцелярію суду 21.02.08 р. за вх. № 2484, надав заяву про збільшення позовних
вимог,  в прийнятті якої до розгляду
господарський суд відмовив, оскільки даною заявою позивач змінював предмет та
підстави позову, а саме суму стягнення
та період за який нараховується дана сума.

Відповідач,
через канцелярію суду 11.03.08 р. за вх. № 4085, надав  відзив на позовну заяву, який судом було
залучено до матеріалів справи. У відзиві на позовну заяву відповідач надав
клопотання про витребування доказів, в задоволенні якого господарським судом
було відмовлено, оскільки відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень та докази повинні подаватися сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Представник
позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Беручи до
уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за
статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за
наявними матеріалами.

У судовому
засіданні призначеному на 12.03.2008 року о 15:30 год. було оголошено перерву
до 17.03.2008 року о 14:30 год., у зв'язку з необхідністю підготовлення повного
тексту рішення по справі та розгляд справи по суті було закінчено.

Враховуючи те,
що відповідачем до суду були надані клопотання та доповнення до відзиву, а
позивачем письмові пояснення, господарський суд вважає за необхідне поновити
розгляд справи для розгляду поданих сторонами клопотань, доповнень до відзиву
та письмових пояснень.

Запис розгляду
судової справи здійснюється на диск CD-R, серійний номер     сіс х-04632 за допомогою технічних
засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу “Діловодство суду”.

Відповідач,
через канцелярію суду 17.03.2008 р. за вх. № 174, надав  заяву про відвід суддів, яку ухвалою
Заступника голови господарського суду Харківської області від 17.03.2008 року
по справі № 37/363-07 було відхилено.

Відповідач,
через канцелярію суду 17.03.2008 р. за вх. № 4396, надав  клопотання про зупинення провадження по
справі до вирішення Харківським апеляційним господарським судом апеляційної
скарги відповідача на ухвалу господарського суду Харківської області по справі
№ 37/363-07 від 11.03.2008 р. Господарський суд, розглянувши дане клопотання
відповідача, вважає за необхідне в його задоволенні відмовити, оскільки справа
може бути розглянута по суті та відповідачем не надано до суду доказів
прийняття Харківським апеляційним господарським судом апеляційної скарги
відповідача на ухвалу господарського суду Харківської області у справі №
37/363-07 від 11.03.2008 р. до розгляду.

Відповідач,
через канцелярію суду 14.03.08 р. за вх. № 3689, надав доповнення до відзиву,
які господарським судом залучаються до матеріалів справи. В наданих доповненнях
відповідач надав клопотання про зупинення провадження по справі № 37/363-07 до
вирішення прокуратурою Червонозаводського району м. Харкова питання про
порушення кримінальної справи за заявою відповідача за фактом підроблення
підпису директора Колака Є.Н. на договорі оренди № б/н від 15 грудня 2001 р. та
акті виконаних робіт за цим договором від 29.12.2002 р., що укладені з
позивачем.  Господарський суд,
розглянувши дане клопотання відповідача, вважає за необхідне в його задоволенні
відмовити, оскільки питання зупинення провадження по справі регламентовано ст.
79 ГПК України, якою передбачено виключний перелік підстав для зупинення
провадження по справі. Стаття 79 ГПК України не передбачає такої підстави для
зупинення провадження по справі, яка розгялдається господарським судом, як
знаходження будь-якого питання чи заяви (незалежно від їх відношення до
розглядуваної справи) на вирішенні в органах прокуратури України.

Позивач, через
канцелярію суду 17.03.08 р. за вх. № 3730, надав письмові пояснення, які
господарським судом залучаються до матеріалів справи.

Відповідач,
через канцелярію суду 14.03.08 р. за вх. № 3688, надав клопотання про
витребування доказів, згідно якого просить суд: 1) витребувати у позивача
наступні документи - акт приймання-передачі в оренду передбаченого договором
приміщення, розрахунок структури (калькуляцію) орендної плати, бухгалтерські
документи, що підтведжують сплату позивачем витрат на комунальні послуги по
орендованому приміщенню, журнал виданих податкових накладних за 2001 рік;
письмові пояснення щодо складання акту та зазначеного у ньому строку оренди; 2)
витребувати в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» копію
технічного паспорта на об'єкт нерухомості, розміщенний по пр. Новомирському, 17
в м. Харкові. Господарський суд, розглянувши дане клопотання відповідача,
вважає за необхідне в його задоволенні відмовити у зв”язку з наступним: акт
приймання-передачі майна в оренду у позивача, за поясненнями самого позивача і
його представника, відсутній, тому суд вважає за доцільне надати оцінку
неподанню цього акту позивачем у сукупності з іншими доказами по справі під час
винесення рішення; розрахунок (калькуляція) структури орендної плати, так само
як і підтверждення сплати позивачем комунальних послуг за орендовані
приміщення, не стосуються предмета спору, адже відповідні відомості не можуть
вплинути на права та обов'язки сторін за договором оренди; щодо витребування
журналу виданих податкових накладних та письмових пояснень з приводу складання
акту виконаних робіт до договору оренди № б/н від 15.12.2001 р., то позивач
17.03.2008 року надав відповідні документи та пояснення через канцелярію
господарського суду за власною ініціативою, через що необхідність у
витребуванні вказаних документів та відомостей відсутня. Стосовно ж
витребування у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» копії
технічного паспорта на об'єкт нерухомості, що був предметом оспорюваного
відповідачем договору, то в матеріалах справи наявно достатньо доказів, які
однозначно вказують, що позивач протягом строку договору оренди №б/н від
15.12.2001 року дійсно був власником майна, яке передавалася в оренду.
Пояснення щодо літеровки орендованого відповідачем майна також давалося
позивачем письмово на вимогу суду апеляційної інстанції з додаванням копій
правовстановлюючих документів, тому технічний паспорт, який не є
правовстановлюючим документом, не стосується предмета спору.

Суд, дослідивши
матеріали справи та подані сторонами докази, ознайомившись з висновками судової
експертизи № 4459 від 30 червня 2006 року та № 8809 від 31 жовтня 2006 року,
взявши до уваги положення ст. 111-12 ГПК України і відповідні вказівки суду
касаційної інстанції, які містяться у постанові Вищого господарського суду
України від 03.10.2007 року, вважає позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню з огляду на таке.

Між сторонами
виник спір з приводу стягнення орендної плати за договором оренди нежитлового
приміщення № б/н від 15 грудня 2001 року з урахуванням індексу інфляції та
передбачених законом санкцій у вигляді 3 % річних. Позовні вимоги ґрунтуються
на наявності між сторонами правовідносин, які виникли на підставі вказаного
договору оренди нежитлового приміщення № б/н від 15 грудня 2001 року та
складеного сторонами 29 грудня 2002 року акту виконаних робіт по вказаному
договору оренди нежитлового приміщення № б/н від 15 грудня 2001 року.

Відповідно до
п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року
Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після
набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання
чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до
тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним
чинності. Виходячи із наведеного, існування на час розгляду справи між
сторонами договору оренди, укладеного до набрання чинності Цивільним кодексом
України 2003 року, спору щодо стягнення заборгованості, інфляційних виплат та
відсотків річних внаслідок порушення орендарем умов договору оренди свідчить
про те, що цивільні правовідносини сторін продовжують існувати, а тому такий
спір підлягає вирішенню на підставі норм Цивільного кодексу України.

Разом з тим, в
частині вирішення питання про схвалення договору відповідачем мають
застосовуватися положення чинного на момент виникнення правовідносин сторін
Цивільного кодексу УРСР 1963 року, про що і вказує у своїй постанові по
розглядуваній справі від 03.10.2007 року Вищий господарський суд України.

Відповідно до
ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу УРСР 1963 року юридична особа набуває цивільних
прав і бере на себе цивільні обов'язки через свої органи. За змістом ст. 44
Цивільного кодексу УРСР 1963 року
господарюючі суб'єкти повинні були укладати угоди в письмовій формі.
Враховуючи положення даної статті господарський суд вважає, що угода мала бути
підписана особою, що її укладає, а відбиток печатки не був загальнообов'язковим
реквізитом відповідної угоди та не є порушенням форми угоди. Даної думки,
також, дотримується Вищий господарський суд у п. 6 роз'яснення Вищого
арбітражного суду України від 12.03.1999 року № 02-5/111 "Про деякі
питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод
недійсними".

За таких
обставин господарський суд приходить до висновку, що для виникнення цивільних
прав та обов'язків сторін за договором оренди нежитлового приміщення № б/н від
15 грудня 2001 року, за загальним правилом, необхідне було підписання його від
імені відповідача уповноваженою на те особою. Як встановлено судом, при
оформленні під час здійснення спірної господарської операції документів, що
складалися сторонами (а саме: договору оренди нежитлового приміщення № б/н від
15 грудня 2001 року та датованого 29 грудня 2002 року акту виконаних робіт по
вказаному договору), на боці відповідача було допущено незалежне від позивача і
таке, що не могло бути проконтрольоване позивачем як стороною договору,
порушення вимог щодо порядку укладення правочинів (угод), визначеного  ст. 44 Цивільного кодексу УРСР 1963 року,
стосовно підписання правочину (як договору, так і акту виконаних робіт)
уповноваженою на те особою, що і є причиною виникнення спору. Зазначена
обставина підтверджується тим, що, як видно з пояснень сторін, текстів спірного
договору й акту, інших поданих сторонами письмових матеріалів, директором ТОВ
ІБФ „ВБК” на дату підписання спірного договору та акту був Колак Євген
Наумович, який залишається директором відповідача до цього часу. Разом з тим,
згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи № 8809 від 31 жовтня 2006
року на обох наданих кожною із сторін оригінальних примірниках договору оренди
нежитлового приміщення № б/н від 15 грудня 2001 року та датованого 29 грудня
2002 року акту виконаних робіт по вказаному договору підпис від імені Колака
Є.Н. виконав не сам Колак Є.Н., а інша особа з наслідуванням справжнього
підпису Колака Є.Н., що підтверджує пояснення відповідача, що директор ТОВ ІБФ
„ВБК” Колак Є.Н. вказаних документів не підписував.

Статею 63
Цивільного кодексу УРСР 1963 року було передбачено те, що угода, укладена від
імені іншої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або з
перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов'язки
для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою.
Наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду дійсною з
моменту її укладення.

За таких
обставин господарський суд вважає, що доказами такого схвалення можуть бути не
тільки відповідне письмове звернення до другої сторони угоди чи до її
представника, а й взагалі вчинення будь-яких дій, які свідчать про схвалення
угоди. Також, даної думки дотримується й Вищий господарський суд у п. 9.2
роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 12.03.1999 року № 02-5/111 "Про
деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод
недійсними".

Судом
встановлено, що відбиток печатки на договорі оренди нежитлового приміщення №
б/н від 15 грудня 2001 року та складеному сторонами 29 грудня 2002 року акті
виконаних робіт по вказаному договору оренди нежитлового приміщення № б/н від
15 грудня 2001 року є справжнім відбитком печатки ТОВ ІБФ „ВБК”, що не
заперечує й сам відповідач. При цьому зазначений відбиток печатки нанесений на
обидва вказаних документи після нанесення на папір їхнього тексту, що
доводиться висновком судово-технічної експертизи документів № 4459 від 30
червня 2006 року. Зазначена обставина, на думку суду, свідчить про складання
договору оренди нежитлового приміщення № б/н від 15 грудня 2001 року та датованого
29 грудня 2002 року акту виконаних робіт по вказаному договору за згодою
сторін, оскільки відповідач не надав доказів того, що його печаткою міг
розпоряджатися будь-хто, крім директора ТОВ ІБФ „ВБК”. Тому твердження
відповідача про те, що вказані документи є фальсифікованими, суд сприймає
критично як такі, що спростовуються вказаним висновком судово-технічної
експертизи документів № 4459 від 30 червня 2006 року.

Також судом
встановлено, що у відповіді відповідача (лист № 88 від 22.07.2005 року) на претензію
позивача відповідач вказує, що договір оренди нежитлового приміщення № б/н від
15.12.2001 р.  існує, однак, оскільки
приміщення, вказане у договорі, ТОВ ІБФ „ВБК” не використовувалось, то й боргу
ТОВ ІБФ „ВБК” перед ФОПОСОБА_1 немає.

Також в матеріалах
справи наявна  копія реєстру вхідних та
вихідних документів ТОВ ІБФ „ВБК” за період з 01.06.2001 р. по 01.12.2003 р.,
який використовувався  відповідачем для
ведення обліку фінансово-господарської діяльності. У даному реєстрі, під
порядковим № 46 зазначений договір від 15.12.2001 р., укладений з позивачем на
суму 320 160,00 грн., що повністю відповідає сумі орендної плати за договором,
який є предметом розглядуваного спору. Крім того, відповідач, як вбачається з
копії апеляційної скарги ТОВ ІБФ „ВБК” по справі № 47/11-06, не заперечував, що
реєстр вхідних та вихідних документів ТОВ ІБФ „ВБК” містить перелік угод
укладених ТОВ ІБФ „ВБК” з іншими суб'єктами господарювання, вказавши що даний
реєстр є реєстром усіх первинних документів.

Відповідно до
ст.1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”
первинний документ - документ,  який  містить
відомості  про господарську
операцію та підтверджує її здійснення. Частиною 1 ст. 9 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” передбачено те, що
підставою   для   бухгалтерського   обліку
господарських операцій  є  первинні
документи,  які  фіксують
факти здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під  час здійснення
господарської операції,  а якщо це
неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Для контролю та  впорядкування
оброблення   даних   на
підставі   первинних  документів
можуть складатися зведені облікові документи.

За таких
обставин господарський суд вважає, що матеріали справи містять достатньо
доказів того, що заборгованість за договором оренди № б/н від 15.12.2001 року,
на який в обґрунтування позовних вимог посилається позивач, існувала й була
облікована в системі бухгалтерського обліку відповідача.

За таких умов
суд вважає, що відповідач схвалив договір оренди нежитлового приміщення № б/н
від 15 грудня 2001 року та датований 29 грудня 2002 року акт виконаних робіт по
вказаному договору. Доказами схвалення відповідачем спірного договору оренди нежитлового
приміщення № б/н від 15.12.2001 р. та акту виконаних робіт до нього є
скріплення кожного з цих документів оригінальними відбитками печатки
відповідача, факт реєстрації договору від 15.12.2001 р. в реєстрі вхідних та
вихідних документів ТОВ ІБФ „ВБК” за період з 01.06.2001 р. по 01.12.2003 р. та
лист-відповідь відповідача на претензію позивача, в якому відповідач визнає
факт наявності спірного договору оренди нежитлового приміщення від 15.12.2001
р.

Суд вважає, що
положення статті 63 Цивільного кодексу УРСР 1963 року можуть бути застосовані
до правовідносин сторін незалежно від встановлення особи, що підписала договір
оренди нежитлового приміщення № б/н від 15 грудня 2001 року та датований 29
грудня 2002 року акт виконаних робіт по вказаному договору від імені
відповідача. Такий висновок випливає з того, що настання передбачених ст. 63
Цивільного кодексу УРСР 1963 року наслідків відповідні положення закону ставили
у залежність лише від того, чи мало місце наступне схвалення відповідної угоди
особою, від імені якої її укладено. При цьому закон взагалі не пов'язує вказані
наслідки з тією обставиною, чи встановлена особа, яка дійсно підписала
угоду  від імені юридичної особи (особи,
яку представляють).

Акти
приймання-передачі (товарів, виконаних робіт, наданих послуг тощо)
документально фіксують певний юридичний факт - дію сторін з виконання договору,
яка безпосередньо впливає на їх права та обов'язки: зокрема, постачальник, який
передав майно за актом, вважається таким, що виконав свій основний обов'язок по
договору; фіксація в акті виконаних робіт (наданих послуг) факту здійснення
відповідної операції з виконання робіт (надання послуг) ставить виконавця цих
робіт (послуг) у становище сторони, що виконала покладені на неї обов'язки за
договором, який таку господарську операцію юридично оформлює. Отже, наслідки
складання відповідних актів у господарському обороті суттєво позначаються на
правовому становищі відповідного суб'єкта господарювання. Тому суд відхиляє
доводи відповідача, який у відзиві на позовну заяву вказує на неможливість
розцінювати акт виконаних робіт (наданих послуг) як угоду.

Крім того, за
сукупністю вищенаведених обставин, які свідчать про схвалення відповідачем
договору оренди нежитлового приміщення № б/н від 15 грудня 2001 року та складеного
сторонами 29 грудня 2002 року акту виконаних робіт по вказаному договору
оренди, суд приходить до висновку, що фактичне користування приміщеннями мало
місце, хоча сторони й не надали суду акту приймання-передачі приміщення
відповідачу. За змістом положень глави 25 «Майновий найом» (зокрема - ст.ст.
256, 262, 263, 264, 265) Цивільного кодексу УРСР права та обов'язки наймодавця
і наймача пов'язуються лише з фактом передання майна в найом (оренду) незалежно
від складання акту приймання-передачі такого майна в найом (оренду). Схвалений
відповідачем договір оренди нежитлового приміщення № б/н від 15 грудня 2001
року та датований 29 грудня 2002 року акт виконаних робіт по вказаному договору
є одночасно первинними документами бухгалтерського обліку. Таким чином,
схвалення відповідачем договору оренди нежитлового приміщення № б/н від 15
грудня 2001 року та складеного сторонами 29 грудня 2002 року акту виконаних
робіт по вказаному договору оренди вказує на те, що відповідна господарська
операція (у сукупності - передання майна наймачеві (відповідачу), користування
відповідачем цим майном та його повернення) фактично мала місце у дійсності
так, як вона зафіксована у договорі оренди нежитлового приміщення № б/н від 15
грудня 2001 року та датованому 29 грудня 2002 року акт виконаних робіт по
вказаному договору.

Посилання
відповідача у відзиві на позовну заяву на ч. 1 ст. 165 Цивільного кодексу УРСР
1963 року суд не приймає до уваги, оскільки її положення повинні
застосовуватися лише у тих випадках, коли строк виконання зобов'язання не
визначений. З матеріалів же розглядуваної справи вбачається, що п. 4.1 договору
оренди нежитлового приміщення № б/н від 15 грудня 2001 року визначив цей строк
- після підписання обома сторонами акту виконаних робіт.

Відповідно до
ст. 526 Цивільного кодексу України 2003 року зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1
статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до
ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 2003 року боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки
укладений сторонами договір оренди нежитлового приміщення № б/н від 15 грудня
2001 року є оплатним і жодних доказів, які б свідчили про виконання
відповідачем обов'язку сплатити орендну плату за вказаним договором сторони
суду не надали, господарський суд приходить к висновку, що заборгованість
відповідача перед позивачем по основному боргу складає 320160,00 грн., а з
урахуванням збільшення на індекс інфляції та 3 % річних ця заборгованість складає
447263,52 грн.

За таких
обставин господарський суд вважає позов задовольнити повністю, оскільки вимога
позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати з
урахуванням індексу інфляції - 418449,12 грн. та 3 % річних - 28814,40 грн.,
всього 447263,52 грн. є обґрунтованою, вона підтверджується доданими до
матеріалів справи доказами та не спростована відповідачем.

Відповідно до
статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито та судові
витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід покласти на
відповідача.

Враховуючи
викладене та керуючись ст.ст. 526, 530, 625 п. 4 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України 2003 року, ст.ст. 1, 9 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, ст.ст. 29, 44, 63, 165,
256, 262, 263, 264, 265 Цивільного кодексу УРСР 1963 року,  ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 75,
82-85, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

В прийнятті
заяви позивача про збільшення позовних вимог до розгляду відмовити.

В задоволенні
клопотання відповідача про зупинення провадження по справі вх. № 4396 від
17.03.2008 р. відмовити.

В задоволенні
клопотання відповідача про зупинення провадження по справі вх. № 3689 від
14.03.2008 р. відмовити.

В задоволенні
клопотання відповідача про витребування доказів відмовити.

Позов
задовольнити повністю.

Стягнути з
Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційна будівельна фірма „ВБК”
(61001, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 4-А, , р/р №
24 в ХОФ АКБ СР „Укрсоцбанк” м. Харкова, МФО 351016) на користь
суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код
НОМЕР_1, р/р № НОМЕР_2в ХОФ АКБ СР „Укрсоцбанк” м. Харкова, МФО 351016) -
заборгованість з орендної плати з урахуванням індексу інфляції - 418449,12 грн.
та 3 % річних - 28814,40 грн., всього 447263,52 грн.

Видати наказ
після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з
Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційна будівельна фірма „ВБК”
(61001, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 4-А, , р/р №
24 в ХОФ АКБ СР „Укрсоцбанк” м. Харкова, МФО 351016) на користь
суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1,
р/р № НОМЕР_2в ХОФ АКБ СР „Укрсоцбанк” м. Харкова, МФО 351016) - 4472,63 грн.
держмита за подання позову та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Видати наказ
після набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя
Доленчук Д. О.

суддя
Светлічний Ю.В.

суддя
Крестьянінов
О.О.