ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

11.02.08                                                                                           Справа № 10/Б-711

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого –судді - О.Л. Мирутенко

суддів - Г.М. Гнатюк

- Н.М. Кравчук

Розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ НВП “Фірма “Анонс”

на ухвалу господарського суду Тернопільської області від 18.10.2007р.

у справі № 10/Б-711

за заявою Тернопільської обласної філії АКБСР “Укрсоцбанк”

до ДП “Ягільницький кінний завод”

про          визнання банкрутом

З участю представників :

від апелянта - Голик Р.М. –директор.

від заявника –не з’явився.

від боржника –Пшибила О.С. –представник (довіреність №10 від 10.01.2008р.)

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 18.10.2007р., суддя Левандовський Ю.Я., було визнано грошові вимоги ТзОВ «НВП «Фірма «Анонс» в сумі 452952,57 грн. боргу та включено в реєстр вимог кредиторів.

З даною ухвалою не погодилося ТзОВ НВП “Фірма “Анонс” і оскаржило її в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема вимоги глави 51 ЦК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 18.10.2007р. у справі №10/Б-711 - скасувати, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.. 104 ГПК України, підставами для скасування рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Як встановлено судом, ТзОВ НВП “Фірма “Анонс” звернулося до господарського суду Тернопільської області з заявою про визнання грошових вимог до боржника ДП «Ягільницький кінний завод»в сумі 2409672,12 грн., з них: 452952,57 грн. основного боргу, 79953,66 грн. пені, 81194,63 –3% річних, 401445,39 грн. інфляція, 1394125,87 грн. упущена вигода, відшкодування витрат по сплаті державного мита та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу просить покласти на боржника.

В обґрунтування заявлених вимог кредитор посилається на рішення арбітражного суду Тернопільської області від 27.08.1999р., що набрало законної сили у справі№10/101-2474.

В постанові Вищого господарського суду України від 16.01.2007р. у даній справі, зазначено, що суди попередніх інстанцій не дослідили чи зверталось ТзОВ НВП “Фірма “Анонс” до виконавчої служби щодо стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства. Касаційна інстанція зобов’язала господарські суди дослідити документи, якими обґрунтовані кредиторські вимоги, щодо основного боргу, збитків, пені, інфляційних та 3% річних.

В судовому засіданні боржник визнав грошові вимоги кредитора частково, в сумі 452952,57 грн. основного боргу, однак заявлену суму інфляційних нарахувань, втраченої вигоди та нарахованої пені просить не включати в реєстр вимог кредиторів по справі, оскільки зазначені вимоги, на його думку, суперечать положенням статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»грошове зобов’язання –це зобов’язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та з інших підстав, передбачених цивільним законодавством України.

Із представлених кредитором документів вбачається, що рішенням арбітражного суду Тернопільської області від 27.08.1999р. у справі №10/101-2474 задоволено позов ТзОВ НВП “Фірма “Анонс” та стягнуто з Ягільницького кінзаводу 413383,40 грн. основного боргу та 21569,17 грн. державного мита (разом 452952,57 грн.) та видано наказ на його виконання.

У матеріалах справи міститься постанова від 27.12.1999р. Чортківського районного відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу арбітражного суду Тернопільської області №10/101-2474 від 15.11.1999р.

Кредитор долучив до матеріалів справи копії листів-звернень до органів державної виконавчої служби, органів прокуратури протягом 2000-2007р.р. з приводу довготривалого невиконання рішення арбітражного суду Тернопільської області від 27.08.1999р. у справі №10/101-2474 (т.4, а.с.88-97).

Відповідно до ч. 2 ст.. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно Роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 12.05.1999р. із змінами, внесеними згідно з Роз’ясненням Вищого господарського суду за №04-5/609 від 31.05.2002р. та Рекомендаціями Вищого господарського суду за №04-5/1429 від 18.11.2003р. «захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків. Боржник зобов’язаний відшкодувати завдані збитки у всіх випадках, якщо інше не передбачено законом. Оскільки законодавством закріплено принцип повного відшкодування збитків, слід виходити з того, що збитки (прямі та упущена вигода) підлягають відшкодуванню з урахуванням офіційного індексу інфляції».

За таких обставин справи апеляційний суд погоджується з твердженням апелянта про незастосування судом першої інстанції вказаної норми матеріального права та неправильної відмови у визнанні вимог кредитора в частині нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Неустойка (штраф, пеня), зобов’язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров’ю громадян, зобов’язання з виплати авторської винагороди, зобов’язання перед засновниками (учасниками) боржника –юридичної особи, що виникли з такої участі, не враховуються господарськими судами у складі грошових зобов’язань при вирішенні питання про наявність підстав для порушення провадження у справі про банкрутство.

Кредитори з вимогами щодо сплати неустойки (штрафів, пені) за грошовими зобов’язаннями, виходячи зі змісту частини 1 статті 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», також вправі пред’явити свої вимоги до боржника у передбаченому Законом порядку.

Згідно частини 2 статті 15 вказаного Закону зазначені вимоги вносяться до реєстру вимог кредиторів окремо та задовольняються у шосту чергу.

Незважаючи на те, що неустойка (штраф, пеня) не включається до складу грошових зобов’язань кредиторів, вона повинна враховуватись окремо в реєстрі вимог кредиторів. Для чого місцевий господарський суд повинен визначити розмір неустойки та зобов’язати розпорядника майна включити її окремо до реєстру.

Розмір вимог щодо сплати неустойки не враховується при визначенні кількості голосів кредиторів у зборах кредиторів чи комітеті кредиторів.

Отже, судом першої інстанції невірно застосовано норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»та неправомірно відмовлено у визнанні кредиторських вимог в частині пені.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали порушено також вимоги ст..86 ГПК України, а саме не вказано, що суд частково задовольнив вимоги заяви кредитора та відмовив у визнанні решти вимог.

Що ж стосується заяви кредитора-апелянта про незадоволення судом його вимог в частині визнання упущеної вигоди в розмірі 1 394 125, 87 грн., то апеляційний суд в даному випадку підтримує думку місцевого господарського суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 22 ЦК України збитками є 1) витрати, яких особа зазнала у зв’язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, реальні збитки, 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Кредитор-апелянт не навів суду, як того вимагає норма ст..33 ГПК України, належного фінансового обґрунтування упущеної вигоди та причинно-наслідкового зв’язку між діями боржника та можливими доходами заявника. Наведена апелянтом мотивація упущеної вигоди могла би бути допустимою у випадку, коли б боржник був зобов’язаний повернути кредитору чітко визначену кількість паливно-мастильних матеріалів. Тому вимоги кредитора в частині упущеної вигоди визнанню не підлягають.

З огляду на викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Тернопільської області від 18.10.2007р. не відповідає обставинам справи, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.

Апеляційний суд постановляє нове рішення, яким визнає ТзОВ НВП “Фірма “Анонс” кредитором ДП “Ягільницький кінний завод” у сумі 452 952,57 грн. основного боргу, 81 194, 63 грн. –3% річних, 401 445, 39 грн. –інфляційних, 79 953, 66 грн. –пені, оскільки дані вимоги є обґрунтованими та підтверджені належними документами.

У визнання решти вимог –відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 101,103,104,105,106 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ТзОВ НВП “Фірма “Анонс” задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 18.10.2007 року у справі №10/Б-711 скасувати повністю.

Постановити нове рішення, яким визнати грошові вимоги ТзОВ НВП “Фірма “Анонс” до боржника ДП “Ягільницький кінний завод” у сумі 452 952,57 грн. основного боргу, 81 194, 63 грн. –3% річних, 401 445, 39 грн. –інфляційних, 79 953, 66 грн. –пені та зобов’язати розпорядника майна включити їх в реєстр вимог кредиторів. Черговість задоволення вимог кредитора, крім пені –четверта. Пеню віднести до шостої черги задоволення вимог.

У визнання решти вимог –відмовити.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Матеріали справи скерувати до господарського суду Тернопільської області.

Головуючий-суддя                                                   О.Л. Мирутенко

Судді:                                                                                           Г.М. Гнатюк

Н.М. Кравчук