СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.04.08

Справа № 16/182-08.

За позовом           Приватного підприємця ОСОБА_1,
м.Суми

до відповідача            Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркетинг-центр LTD», м.Суми

про визнання договору
дійсним

СУДДЯ           В.М.МОЇСЕЄНКО

за участю  представників сторін:

від позивача                  ОСОБА_1

від  відповідача     Тищук Ю.М.

Суть спору: Позивач
просить суд визнати договір купівлі-продажу приміщення - квартири АДРЕСА_1,
укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Маркетинг-центр LTD»,
м.Суми  та приватним підприємцем
ОСОБА_1  з моменту його підписання -
27.02.2008 року ,  дійсним .

Також позивач просить
визнати за ним право власності на вказане приміщення.

Відповідач подав відзив
на позов від 25.03.2008р. № 444, проти вимог позивача не заперечує.

Розглянувши матеріали
справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши
надані докази,  суд встановив:

27.02.2008 року між позивачем та відповідачем
було

укладено договір № 1
купівлі - продажу приміщення - №1 , сторони домовилися відповідно усіх істотних
умов договору . Відповідно до договору відповідач виступив продавцем, а позивач
- покупцем окремого-приміщення - квартири АДРЕСА_1, яке на час-продажу належало
відповідачу  як частина об'єкту
незавершеного будівництва.

Відповідності до цього договору відповідач
продав, а позивач придбав приміщення на - другому  поверсі, загальною площею 113,45 м2 разом з
лоджією площею 13,46 м2 згідно з планом, який
є невід'ємною частиною цього договору .

Відповідно до п.
13.4  зазначеного договору обов'язок щодо
підготовки нотаріального посвідчення договору , в тому числі оплата за
нотаріальне посвідчення договору було покладено на відповідача.

Пунктом 13.6  вказаного договору передбачено 10-денний
термін для підготовки відповідачем документів.

Як свідчать матеріали справи та
пояснення  представника позивача в
судовому засіданні ,відповідачем вимоги п. 13.4 договору не виконано.

Оплата послуг нотаріуса
не здійснена, що унеможливило своєчасне нотаріальне посвідчення договору.

Згідно ст. 657 Цивільного
кодексу України договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає обов'язковому
нотаріальному посвідченню. Відсутність нотаріального посвідчення призводе до
нікчемності такого договору купівлі-продажу нерухомого майна в силу вимог ч. 1
ст. 220 Цивільного кодексу України.

У відповідності до вимог
ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України в разі, якщо сторони домовилися щодо
усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання договору (як в даному випадку позивачем
сплачено 135000 грн.00 коп., що підтверджується
копіями платіжних документів, а також довідками відповідача), але одна
із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий
договір дійсним.

У відповідності до вимог
ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Відповідно до ст. 328 ЦК
України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом,
зокрема,  із правочинів, а ст. 334 ЦК
України встановлює, що право власності у набувача майна за договором виникає з
моменту передання майна.

В даному випадку,
наявність домовленості між сторонами щодо всіх істотних умов підтверджується
фактом підписання договору від 27.02.2008 р. обома його учасниками.

Відповідно до ст. 328
Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 319 Цивільного
кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм
майном  на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 321
Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або обмежена
у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.
331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Згідно п.1 ч.1 ст. 4
Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень” N 1952-ІУ від 01.07.2004 року, обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України,
фізичних та юридичних осіб, а саме право власності на нерухоме майно.

Відсутність державної
реєстрації права власності відповідно до договору купівлі-продажу від
27.02.2008 р., як зазначає позивач, чинить йому
перешкоди в реалізації права власності на об'єкт нерухомості  , оскільки це можливо лише після державної
реєстрації права власності на об'єкт нерухомості, як передбачено ч.6 ст. З
Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень». Правочини щодо нерухомого майна вчиняються, якщо право власності на
це майно зареєстроване відповідно до цього Закону.

Згідно ст. 15, ч.1. ст.
16  Цивільного кодексу України, кожна
особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання і кожна особа має право звернутися до суду за
захистом свого майнового права та інтересу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.
16 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права.

Що стосується позовної
вимоги щодо визнання договору дійсним, слід зазначити, що відповідно до ст. 219
Цивільного кодексу України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне
посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним і суд може
визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав
справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину
перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Тому, враховуючи
вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними,
обґрунтованими і  такими, що підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК
України позивачу за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню державне мито в
сумі  85 грн. 00 коп. та 118 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст. ст.44,
49,  82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов
задовольнити.

2. Визнати договір
купівлі-продажу приміщення - квартири АДРЕСА_1,   укладений між товариством з обмеженою
відповідальністю «Маркетинг-центр LTD» ( м.Суми , вул. Куликывська,27, код
21108536) та приватним підприємцем ОСОБА_1
(АДРЕСА_2, ід.номер НОМЕР_1)  з
моменту його підписання - 27.02.2008 р., дійсним.

3. Визнати право
власності на приміщення - квартиру № 1 загальною площею 113,45 кв.м. разом з
лоджією площею 13,46 кв м. в будинку за адресою АДРЕСА_1 за приватним
підприємцем ОСОБА_1  (АДРЕСА_2, ід.номер
НОМЕР_1).

4. Стягнути з товариства
з обмеженою відповідальністю «Маркетинг-центр LTD»  (м.Суми , вул. Куликывська,27, код 21108536)
на користь  приватного  підприємця ОСОБА_1  (АДРЕСА_2, ід.номер НОМЕР_1) 85 грн. витрат
по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення  судового процесу.

5. Видати наказ після
вступу рішення в законну силу.

СУДДЯ
В.М.МОЇСЕЄНКО

Повний текст рішення
підписано 07.04.2008  року.