ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"23" квітня 2008 р.

Справа № 4/82

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І.,за участю секретаря судового засідання Романовської О.В. розглянув справу № 4/82

за адміністративним позовом: Світловодського міжрайонного прокурора, в інтересах держави, в особі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Світловодському районі Кіровоградської області, 27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Леніна, 94-А

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тімбер", 27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Колгоспна, 28 Б, кв. 2

про стягнення 8 491 грн. 44 грн.

час прийняття постанови- 10 год 45 хв. вступної та резолютивної частини

Представники:

позивача: Серьодкіна Т.В., довіреність № 31 від 15.01.08

Прокуратури: участі не брали.

відповідача: участі не брав. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України. Рекомендоване поштове відправлення №2877527 вручене відповідачу 17.03.2008 року.

Згідно із статтею 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Водночас, законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із ст.93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах. В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Судом першої інстанції було надіслано процесуальні документи за адресою відповідача, зазначеною у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України станом на 20.03.2008 року , наданій Головним управлінням статистики у Кіровоградській області.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено вимогу про стягнення заборгованості по несплачених страхових внесках до фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в розмірі 8 491, 44 грн.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю.

Відповідач відзиву на позовну заяву та документи, витребувані ухвалою суду від 12.03.08 р. не надіслав, позовні вимоги не заперечив.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами та при даній явці сторін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" та Положення про відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Світловодському районі , затвердженого наказом №8 начальника Управління виконавчої дирекції Фонду у Кіроворадській області, відділення у Світловодському районі є державною організацією, що здійснює державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, основним завданням якого є реалізація державної політики у цій сфері та збирання страхових внесків, капіталізованих платежів, коштів з інших джерел, передбачених Законом.

Згідно п.2 ч.2 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності". Роботодавець як страхувальник повинен своєчасно та повністю сплачувати в установленому порядку страхові внески до вказаного Фонду.

Відповідно до ст.47 вказаного Закону та п.4.12 Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України страхові внески сплачуються юридичними особами в день одержання коштів на оплату праці в установах банків, а при проведенні оплати праці з готівкової виручки чи натуроплатою - платники зобов'язані не пізніше наступного дня після здійснення страхових виплат подати до установи банку платіжне доручення про перерахування внесків до Фонду.

При проведенні працівниками позивача перевірки правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 04.02.2008 року виявлено заборгованість по сплаті страхових внесків (недоїмка) в розмірі 8491 грн. 44 коп., яка виникла в період з 01.12.2004 року по 31.12.2007 року та запропоновано відповідачу перерахувати суму заборгованості на розрахунковий рахунок позивача до 14.02.2008 року. Однак, у визначений для перерахування строк відповідач не провів погашення заборгованості, а враховуючи інтереси держави по стягненню недоїмки, з метою недопущення відповідачем ухилення від сплати страхових внесків, прокурор в порядку ст.60 КАС України обгрунтовано звернувся до суду для стягнення страхових внесків в примусовому порядку.

Згідно розрахункової відомості про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів до Фонду відповідач станом на 04.03.2008 року має заборгованість по сплаті страхових внесків в сумі 8491 грн. 44 коп.

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав:

Як обгрунтовано посилається прокурор в заявленому позові, згідно п.2 ч.2 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" роботодавець як страхувальник повинен своєчасно та повністю сплачувати в установленому порядку страхові внески до вказаного Фонду.

Відповідно до ст.47 вказаного Закону та п.4.12 Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України страхові внески сплачуються юридичними особами в день одержання коштів на оплату праці в установах банків, а при проведенні оплати праці з готівкової виручки чи натуроплатою - платники зобов'язані не пізніше наступного дня після здійснення страхових виплат подати до установи банку платіжне доручення про перерахування внесків до Фонду. Наявність заборгованості підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Так, згідно довідки про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.10) відповідач є юридичною особою, яка пройшла державну реєстрацію (а.с.11), відповідач зареєстрований платником внесків до Фонду за № , згідно розрахункової відомості нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України станом на 04.02.2008 року відповідач визнав наявність недоїмки зі сплати страхових внесків в розмірі 8491 грн. 44 коп. Акт перевірки від 04.02.2008 року без будь-яких заперечень чи зауважень підписано службовими особами відповідача, тому суд вважає її узгодженим зобов'язанням відповідача.

За таких обставин позовні вимоги підлягають до повного задоволення, господарський суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача 8491 грн. 44 коп.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача , керуючись ст.ст. 160,163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тімбер", 27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Колгоспна, 28 Б, кв. 2 р/р 8001 СФ "Укрінбанк" МФО 323505 заборгованість по страхових внесках (недоїмку) в розмірі 8 491, 44 грн. на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Світловодському районі м. Світловодськ вул. Леніна 94 А р/р 0001 УДК у Кіровоградській області МФО 832016.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову в порядку і строки відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України. Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова виготовлена в повному обсязі 24 квітня 2008 року.

Суддя

Ю. І. Хилько