ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

11.03.08р.

Справа № А37/68-08

за позовом Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства", м. Нікополь

до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції, м. Нікополь

про скасування податкового повідомлення - рішення № /0/42512 від

16.10.2007 року

Суддя Кеся Н.Б.

При секретарі Усік І.В.

Представники сторін:

від позивача: Міщенко Є.В. дов.№ 1 від 23.01.2008 р.

від відповідача6 Казанцева В.Л. дов № 5-10 від 10.01.2008 року

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина постанови.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства" (далі –позивач) звернулося з позовом до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції (далі –відповідач) і просить суд скасувати податкове повідомлення –рішення № /0/42512 від 16.10.2007 року на суму 580178,65 грн..

В обґрунтування позову Комунальне підприємство "Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства" посилаючись на те, що вказане рішення він вважає незаконним з наступних причин.

Нікопольська ОДПІ встановлює порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість з застосуванням передбачених підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4, підпунктом 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 підпунктом 18.1.2 (абзацом „Б”)пункту 18.1 ст. 18 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та на підставі 17.1.7 цього Закону визначає затримку на 349 календарних днів граничного строку оплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 1160356,77 грн. і зобов’язує сплатити штраф у розмірі 50% від суми даного податкового зобов’язання, що складає 580178,64 грн. за затримку 349 календарних днів. Відповідно до вимог Інструкції НБУ „Про безготівкові рахунки в Україні і національній валюті” вказано, що платежі банк зобов’язаний приймати у відповідності до призначення платежу, а саме Нікопольська ОДПІ не мала права розпоряджатися на власний розсуд коштами підприємства, тобто нашою власністю, шляхом переробки платежів за поточний період на погашення податкових зобов’язань минулих періодів. При цьому співробітниками Нікопольської ОДПІ створюється штучно податковий борг по поточним зобов’язанням. Внаслідок незаконного застосування штрафу, нашому підприємству будуть нанесені збитки, які виражені в сумі штрафу.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на норми п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд-

ВСТАНОВИВ:

На підставі акту № 2174/231.03341339 від 04.10.2007 року „Про результати планової виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового та іншого законодавства Комунальним підприємством „Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства” за період діяльності з 01.07.2006 року по 30.06.2007 року, відповідачем видано податкове повідомлення –рішення № /0/42512 від 16.10.2007 року, яким за затримку на 349 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 1160356,77грн. позивача зобов’язано сплатити штраф у розмірі 50% на суму 580178,64 грн.

Зокрема, під час перевірки позивача встановлено порушення в частині несвоєчасної сплати узгоджених сум податкових зобов’язань по податку на додану вартість , а саме:

-          донарахування основного платежу по податковому повідомленню –рішенню від 09.11.2005 року № за наслідками документальної перевірки (акт від 30.09.2004 року № 129/231.03341339) по строку сплати 21.11.2005 року у сумі 177995,05 грн.;

-          декларація з ПДВ за жовтень 2005 року ( вх. Від 17.11.2005 року № 49515) по строку сплати 30.11.2005 року у сумі 91797,00 грн.;

-           декларація з ПДВ за листопад 2005 року ( вх. від 19.12.2005 року № 52383) по строку сплати 30.12.2005 року у сумі 82204,00 грн.;

-          декларація з ПДВ за грудень 2005 року (вх. Від 19.01.2006 року № 61406) по строку сплати 30.01.2006 року у сумі 36659,00 грн.;

-          декларація з ПДВ за січень 2006 року (вх. Від 15.02.2006 року № 2681) по строку сплати 02.03.2006 року у сумі 72833,00 грн.;

-          декларація з ПДВ за лютий 2006 року (вх. 16.03.2006 року № 5089) по строку сплати 30.03.2006 року у сумі 52075,00 грн.;

-          декларація з ПДВ за березень 2006 року (вх. Від 17.04.2006 року № 11492) по с року сплати 03.05.2006 року у сумі 163249,00 грн.;

-          декларація з ПДВ за квітень 2006 року (вх. Від 17.05.2006 року № 18069) по строку сплати 30.05.2006 року у сумі 65604,00 грн.;

-          декларація з АПДВ за травень 2006 року ( вх. Від 16.06.2006 року № 20294) по строку сплати 30.06.2006 року у сумі 76086,00 грн.;

-          декларація з ПДВ за червень 2006 року (вх. Від 18.07.2006 року № 27818) по строку сплати 31.07.2006 року у сумі 79563,00 грн.;

-          декларація з ПДВ за липень 2006 року (вх. Від 18.08.2006 року № 34130) по строку сплати в 30.08.2006 року у сумі 95758,00 грн.;

-          декларація з ПДВ за вересень 2006 року (вх. Від 18.10.2006 року № 43523) по строку сплати 30.10.2006 року у сумі 135842,00 грн.;

-          договору про розстрочення № 92 від 02.10.2006 року (декларація з ПДВ за серпень 2006 року вх. Від 18.09.2006 року № 35954) по строку сплати 31.10.2006 року у сумі 38396,00 грн..

Як вбачається з матеріалів справи, отримані від відповідача грошові кошти зараховувались позивачем в погашення податкового боргу попередніх періодів в хронологічному порядку, що відповідає вимогам п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", в якому передбачено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Отже, заперечення позивача з цього приводу суд вважає такими, що не відповідають вимогам Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". Норми Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" не передбачають можливості спрямування коштів в рахунок погашення податкових зобов’язань, що мають більш пізні терміни виникнення. Застосування принципу черговості в даному випадку є виключно виконанням відповідачем прямої норми п.7.7 ст.7 зазначеного Закону.

З огляду на викладене, суд вважає, що нарахування позивачеві штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкового зобов'язання з податку на додану вартість зроблено відповідачем правомірно, тому підстави для скасування винесеного відповідачем з цього приводу податкового повідомлення-рішення відсутні.

Посилання позивача на норми Інструкції Національного банку України „Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті” суд визнає необґрунтованим, оскільки спірні правовідносини є податковими і в силу ст.1 Закону України „Про систему оподаткування” підлягають регулюванню виключно нормами податкового законодавства.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163, п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В позові відмовити

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки та порядку, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Б.Кеся

Постанову підписано у повному обсязі 31.03.2008року