ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.01.2008 року                                                            Справа № 7/695

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                        Бойченка К.І.

суддів          Єжової С.С.

Журавльової Л.І.

секретар

судового засідання:                               Наумов Б.Є.

за участю представників:

від позивача:                               -Кулєшова О.О., юрисконсульт,

дов. №Н-01/4217 від 10.11.07;

-Агєєнко В.П., інженер-претензіоніст,

дов. №Н-01/58 від 13.01.06;

від відповідача:                               -Краснякова Т.В., провідний юрисконсульт,

дов. №03/5-615 від 24.12.07;

-Дедова Л.А., начальник відділу залізничних перевезень,

дов. №03/5-646 від 24.12.07;

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                              Державного підприємства „Луганськвугілля”, м. Луганськ

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  10.12.07

по справі                                        №7/695 (суддя –Калашник Т.Л.)

за позовом:                                        Державного підприємства „Донецька залізниця” в особі

Луганської дирекції залізничних перевезень Донецької

залізниці, м. Луганськ

до відповідача:                              Державного підприємства „Луганськвугілля”, м. Луганськ

про                                                  стягнення 128505 грн. 00 коп.

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2007 року (згідно з календарним штемпелем Луганського відділення поштового зв’язку №36 на поштовому конверті) Державне підприємство „Донецька залізниця” в особі Луганської дирекції залізничних перевезень Донецької залізниці, м. Луганськ (далі за текстом –ДП „Донецька залізниця”, позивач), звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою №412-6 від 18.10.07 про стягнення з Державного підприємства „Луганськвугілля”, м. Луганськ (далі за текстом –ДП „Луганськвугілля”, відповідач), штрафу у сумі 128505 грн. 00 коп. за неправильно зазначену масу вантажу у залізничній накладній.

Рішенням господарського суду Луганської області від 10.12.07 позов задоволений у повному обсязі, а саме: з відповідача на користь позивача стягнуто штраф у сумі 128505 грн. 00 коп., а також витрати по сплаті державного мита у сумі 1285 грн. 05 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Дане рішення мотивовано положеннями ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 24, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.00 №644, а також тим, що матеріали справи підтверджують вину відповідача у неправильному зазначені відомостей щодо маси вантажу у накладній №49617682.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Луганської області, відповідач подав до Луганського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу №03/2-597 від 24.12.07, у якій просить згадане рішення скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що, на його думку:

-обставини, які мають значення для справи, при винесенні оскаржуваного рішення не були з’ясовані судом першої інстанції у повному обсязі;

-при відвантаженні вугільної продукції, яка спрямована до адреси Бурштинської ТЕС, на станції відправлення Слов”яносербськ у залізничній накладній №49617682 була зазначена вага, яка визначена в результаті виваження на 150 тонних вагах, про що був зроблений запис у книзі переваження і з боку залізниці ніяких претензій пред”явлено не було;

-розгляд претензій залізниці робився на підставі належно завірених копій документів, які були надані позивачем, що припускає їх згідність оригіналам;

-при розгляді копії комерційного акту було виявлено, що акт, складений на попутній станції Родаково, має два аркуші, причому ні на одному з них не була зроблена відмітка про наявність ще одного аркуша, основний акт (перший аркуш) не підписаний особами, які приймали участь у переваженні; на другому аркуші відсутній підпис начальника станції;

-графа 5 залізничної накладної повинна містити відмітку по складанні комерційного акту, але така відмітка зроблена на ксерокопії комерційного акту, яка додана позивачем до претензії, що підтверджує те, що на оригіналі аналогічної відмітки немає;

-при розгляді даної справи в господарському суді Луганської області виявилось, що копії документів не співпадають з оригіналами, які були надані позивачем до суду. Дана обставина дає підстави припустить, що оригінали документів були приведені до відповідності до законодавства вже пізніше;

-згідно з протоколами виваження, шість вагонів були переважені з 13 години 41 хвилини по 13 годину 48 хвилин, тобто за 7 хвилин, що ставить під сумнів факт проведення переваження на станції, оскільки у розділі „Г” комерційного акту вказано, що вагони переважувались з розчепленням. Згідно ж встановлених норм на точне встановлення вагонів та розчеплення потрібно 1,4 хвилини на один вагон і час на його переваження, тобто очевидно, що фактичний процес перевірки шести вагонів та описаний в комерційному акті документально не підтверджується;

-акт загальної форми №5 від 03.05.07 не повинен прийматися до уваги, оскільки у даному випадку має місце невідповідність даних маси вантажу, зазначених у залізничній накладній, фактичним. У зв’язку з чим, згідно з п. „а” ст. 129 Статуту залізниць України, складання комерційного акту є обов’язковим.

За відзивом (запереченням) від 16.01.08 №433-6, який поданий до суду апеляційної інстанції, позивач заперечив проти доводів відповідача, викладених у апеляційній скарзі, та просить відмовити у її задоволенні.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 03.01.08 відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” для розгляду апеляційної скарги Державного підприємства „Луганськвугілля”, м. Луганськ, №03/2-597 від 24.12.07 на рішення господарського суду Луганської області від 10.12.07 у справі №7/695 призначено судову колегію у складі: головуючий суддя –Бойченко К.І., суддя – Єжова С.С., суддя –Журавльова Л.І.

Згідно з ч. 2 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, оцінивши надані сторонами докази у сукупності, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно із статтею 3 Закону України „Про залізничний транспорт” законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України „Про транспорт”, цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Стаття 5 Статуту залізниць відносить до компетенції Міністерства транспорту України затвердження нормативних документів на підставі цього Статуту, які є обов’язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98 №457 (далі –Статут залізниць) накладна –основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту залізниць та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов’язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони –одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 37 Статуту залізниць передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправник повинен зазначити їх масу у накладній –основному перевізному документі, який підтверджує укладення договору перевезення вантажу. За правилами ст. 24 Статуту залізниць залізниці надано право періодично перевіряти кількість та масу вантажу, зазначених вантажовідправником у накладній, а ст. 122 Статуту залізниць встановлено відповідальність вантажовідправника у вигляді штрафу за неправильне зазначення в накладній маси вантажу.

Частиною першою ст. 26 Закону України „Про залізничний транспорт” передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами.

За змістом ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов’язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Статтею 129 Статуту залізниць передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.02 №334.

За пунктом 4 Правил складання актів комерційні акти на вантаж, що перебуває в дорозі, складаються у день виявлення обставин, які підлягають оформленню комерційним актом. Згідно з п.8 цих Правил якщо комерційний акт складається на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів, а на зворотному боці накладної робиться відмітка про складений комерційний акт. Така ж вимога до заповнення перевізних документів під час перевезення міститься у Правилах оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00 №644. Пунктом 4.3 цих Правил передбачено, що при складанні акта в графі 5 накладної зазначаються його номер і коротко причина його складання („про недостачу_______ місць”, „про недостачу маси _________ кг”, „про відсутність пломб” тощо).

Відповідно до п.2.1 розділу 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.00, у графі комплекту перевізних документів „Маса вантажу в кг, визначена відправником” –вказується маса вантажу у кілограмах, дана графа заповнюється вантажовідправником.

Згідно п. 52 Статуту залізниць на станціях призначення залізниця зобов’язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку –граничного розходження визначення маси нетто.

Згідно зі ст. 53 Статуту залізниць у разі, якщо під час перевірки маси, кількості місць або стану вантажу на шляху проходження виявлено недостачу, псування або пошкодження вантажу, про що складено комерційний акт, станція призначення зобов’язана визначити обсяг фактичної недостачі, міру псування або пошкодження вантажу. При цьому, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, то станція новий акт не складає, а в розділі „Є” комерційного акта попутної станції робить відповідну відмітку. При розходженні відомостей, вказаних в акті попутної станції, з фактичними даними при перевірці вантажу на станції призначення, складається новий комерційний акт (п.12 Правил складання актів).

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено господарським судом Луганської області, 02.05.07 маршрутом зі станції відправлення Слов’яносербськ ДП „Донецька залізниця” за залізничною накладною №49617682 до станції Бурштин ДП „Львівська залізниця” у вагонах №№67920835, 66112715, 65382889, 63143283, 66393166 та 66556234 відповідач відправив вугілля кам’яне: марка ГСШ-концентрат, клас 0-13мм.

На попутній станції Родаково ДП „Донецька залізниця” 03.05.07 здійснило контрольну перевірку маси вантажу.

Як слідує з матеріалів даної справи, відповідач за накладною № 49617682 вказав такі дані відносно маси вугілля: у вагоні №67920835 –62,0 тн; у вагоні №66112715 –60,0 тн; у вагоні №65382889 –60,0 тн; у вагоні №63143283 –57,0 тн; у вагоні №66393166 –60,0 тн; у вагоні №66556234 –61,0 тн.

За результатами контрольного переваження зазначеного вантажу, яке здійснено на 150-тонних тензометричних вагах, справний стан яких підтверджений технічним паспортом, позивачем встановлено, що фактично у вагоні №67920835 завантажено 67840 кг вугілля, тобто більше на 5840 кг; у вагоні №66112715 завантажено 65860 кг, більше на 5860 кг; у вагоні №65382889 –67440 кг, більше на 7440 кг; у вагоні №63143283 –62900 кг, більше на 5900 кг; у вагоні №66393166 –65440 кг, більше на 5440 кг; у вагоні №66556234 –65900, більше на 4900 кг.

Наслідки контрольної перевірки позивач оформив Актом загальної форми № 5 від 03.05.07 та Комерційним актом БІ 563283/4 від 03.05.07 у встановленому порядку.

В накладній № 49617682 у графі 5 залізницею на станції Родаково здійснено запис про складання вищевказаного Комерційного акту.

У подальшому на станції призначення різниці між даними вищевказаного Комерційного акту БІ 563283/4 від 03.05.07 не виявлено, про що здійснено відповідний запис у розділі „Ж” цього акту.

Згідно із ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі п’ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Статут залізниць не містить чітких приписів того, якій саме залізниці (відправлення, призначення чи транзитній) належить право заявляти позовні вимоги про стягнення цього штрафу, а також не встановлює будь-яких обмежень, тому такі позови можуть заявлятись як залізницею відправлення, так і призначення або транзитною.

У даному випадку у накладній №49617682 провізна плата вказана у розмірі 25701 грн. 00 коп., що при загальному розрахунку складає суму штрафу у розмірі 128505 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Правовідносини між сторонами по справі регулюються вищевказаними нормами права.

З урахуванням наведеного, вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, а доводи відповідача не заслуговують на увагу.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком господарського суду Луганської області щодо вини відповідача у неправильному зазначенні маси вантажу, за що передбачена відповідальність в порядку ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, а тому, оскаржуване рішення є законним і залишається без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита у розмірі 642 грн. 53 коп. за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги (відповідача у справі) –Державне підприємство „Луганськвугілля”, м. Луганськ.

У судовому засіданні за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 85, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства “Луганськвугілля”, м. Луганськ, №03/2-597 від 24.12.07 на рішення господарського суду Луганської області від 10.12.07 у справі №7/695 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Луганської області від 10.12.07 у справі №7/695 залишити без змін.

3.Витрати по сплаті державного мита у розмірі 642 грн. 53 коп. за подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного господарського суду покласти на заявника скарги (відповідача у справі) –Державне підприємство “Луганськвугілля”, м. Луганськ.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                   К.І. Бойченко

Суддя                                                                                С.С. Єжова

Суддя                                                                                Л.І. Журавльова