ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2008 р.

№ 13/544

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б.

Ходаківська І.П.

розглянув

касаційну скаргу

Державного територіально-галузевого об*єднання "Південно-Західна залізниця"

на

постанову від 04.12.2007 Луганського апеляційного господарського суду

у справі

№13/544 господарського суду Луганської області

за позовом

Державного територіально-галузевого об*єднання "Південно-Західна залізнця"

до

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача

Державного підприємства "Ровенькиантрацит" Товариство з обмеженою відповідальністю "Синтез ФД"

про

Стягнення 13 450грн. штрафу

За участю представників сторін:

від позивача –Костерний Д.О., за довіреністю

від відповідача –не з’явилися

ВСТАНОВИВ:

Державне територіально-галузеве об’єднання „Південно-Західна залізниця” (далі –ДТГО „Південно-Західна залізниця”) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до державного підприємства „Ровенькиантрацит” (далі –ДП „Ровенькиантрацит”) про стягнення штрафу в розмірі 13450 грн. 00 коп. за неправильне зазначення останнім в накладній № 49537716 коду одержувача вантажу –ПП „Будтехсервіс”.

Ухвалою суду від 03.09.2007 р. за заявою відповідача від 03.09.2007 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю „Синтез ФД” (далі –ТОВ „Синтез ФД”).

Рішенням господарського суду Луганської області від 08.10.2007 р., залишеним без змін постановою Луганського апеляційного господарського суду від 04.12.2007 р., позов задоволено частково. Стягнуто з ДП „Ровенькиантрацит” на користь ДТГО „Південно-Західна залізниця” штраф в розмірі 2690 грн. 00 коп.

ДТГО „Південно-Західна залізниця” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 08.10.2007 р. та постанову Луганського апеляційного господарського суду від 04.12.2007р. з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору перевезення вантажу залізничним транспортом, який був оформлений залізничною накладною № 49537716, відправником ДП „Ровенькиантрацит” зі станції Фащівка Донецької залізниці 30.05.2007 р. було відправлено вагон з вантажем аргіліту на станцію Жашків Південно-Західної залізниці на адресу одержувача вантажу –ПП „Будтехсервіс”.

Суди попередніх інстанцій встановили, що відправником - ДП „Ровенькиантрацит” у вказаній накладній було неправильно зазначено код одержувача вантажу –ПП „Будтехсервіс”. Так, замість коду 3742 у накладній зазначено код 3303.

Факт невірного зазначення відповідачем коду одержувача вантажу у накладній підтверджено актом загальної форми від 02.06.2007 № 70, що складений відповідно до вимог п. 3 розділу 28 Правил складання актів та підписаний особами, які брали участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акту.

Відповідно до ст. 12 Закону України “Про транспорт” від 10.11.1994 р. № 232/94-ВР підприємства транспорту мають право вимагати від пасажирів, відправників і одержувачів вантажів виконання вимог цього Закону, кодексів (статутів) окремих видів транспорту та інших нормативних актів України, що регулюють діяльність транспорту.

Згідно зі ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 (далі Статут), накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданим залізниці відправником разом з вантажем.

Відповідно до п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 863/5084 (далі Правила), накладна є обов’язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею та користь третьої особи –одержувача.

Відповідно до п. 1.3 Правил усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються; у разі зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов’язаний заповнити новий перевізний документ.

Пунктом 2.1 Правил перевезення вантажів передбачено, що вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати точне й повне найменування установи, підприємства, організації, особи –одержувача вантажу, його цифровий код, поштову адресу та інші дані зазначені в даному пункті цих Правил.

Пунктом 5.5 Правил перевезення вантажів встановлено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі ст. 122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що відповідно до ст. 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із ст. 118 цього Статуту, якою встановлено стягнення штрафу у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами. При цьому відправник несе відповідальність перед залізницею за наслідки, які виникли.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку щодо наявності правових підстав для покладення на ДП „Ровенькиантрацит” передбаченої ст.ст. 118, 122 Статуту відповідальності у вигляді сплати штрафу.

Водночас, колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що відповідно до ст. 233 ГК кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій, при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Пунктом 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що застосування положень п. 3 ст. 83 ГПК України щодо зменшення розміру неустойки є правом суду та застосовується ним з врахуванням всіх справи та внутрішнього переконання суду.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок попередніх судових інстанцій про зменшення розміру штрафних санкцій до суми 2690 грн. 00 коп., оскільки суди приймаючи таке рішення враховували ступінь виконання зобов’язання відповідачем, його майновий стан, відсутність завдання зазначеним правопорушенням позивачу будь-яких збитків, або настання негативних наслідків.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.ст. 85, 111-5 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою сторони оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного територіально-галузевого об’єднання „Південно-Західна залізниця” залишити без задоволення.

Постанову від 04.12.2007 р. Луганського апеляційного господарського суду у справі № 13/544 господарського суду Луганської області залишити без змін.

Головуючий суддя Є. Першиков

Судді Т. Данилова

І. Ходаківська