ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.05.08

Справа № 9/148-05.

за позовом прокурора Сумської області в інтересах відділу містобудування та архітектури Сумської обласної державної адміністрації

до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю “Міжрегіональний центр фондових технологій”, м. Київ;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю “Агроконтракт” м. Донецьк

про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Суддя Гудим В.Д.

Представники:

Від позивача – не з'явився

Від першого відповідача – предст. Роздільська Т.В.

Від другого відповідача – предст. Скорба Л.Ю.

Прокурор – Дубова О.В.

Ухвалою від 30 травня 2005 року господарський суд Сумської області зупинив провадження у даній справі до закінчення розгляду кримінальної справи, порушеної постановою заступника прокурора області від 11.02.05р. за фактом недотримання службовими особами ТОВ “Міжрегіональний центр фондових технологій” вимог щодо подальшого використання пам’ятки архітектури місцевого значення по вул. Псільській, 2 в м. Суми, що спричинило її умисне псування.

Листом від 4.12.06р. № 17-7257-06 заступник прокурора області старший радник юстиції О.Муха повідомив про те, що досудове слідство у кримінальній справі № 0580028 зупинене 21.05.05р. в зв’язку з переховуванням обвинуваченої від слідства та оголошенням обвинуваченої у розшук.

Листом від 21.01.08р. № 17-11-вих 64 начальник слідчого відділу прокуратури Сумської області юрист 1 класу І. Сидоренко повідомив про те, що кримінальна справа № 05800028 по обвинуваченню генерального директора ТОВ "Міжрегіональний центр фондових технологій" Демидової К.С. за ст. 235 КК України 4 січня 2008 року спрямована до Ковпаківського районного суду міста Суми з поданням про вирішення питання про звільнення Демидової К.С. від кримінальної відповідальності на підставі Закону України "Про амністію" від 19.04.07р.

Ухвалою від 17.03.08р. провадження у справі було поновлено в зв'язку з тим, що обставини які зумовили зупинення провадження у справі усунуті.

Суть спору: Прокурор в інтересах позивача просить розірвати договір купівлі - продажу № 11 від 24.06.2001 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю “Агроконтракт” та товариством з обмеженою відповідальністю “Міжрегіональний центр фондових технологій” про продаж комплексу будівель та споруд за адресою м. Суми, вул. Псільська, 2, посилаючись на те, що будівля за адресою вул. Псільська, 2, відповідно до рішення облвиконкому від 21.08.1989 року № 168 віднесена до переліку пам’яток архітектури, як “Садиба Богдановичів”, що підтверджується паспортом пам'ятки історії та культури СРСР, складеним 15.08.1991 року, але перший відповідач по справі здійснив перебудову пам’ятки архітектури без відповідного дозволу.

Прокурор подав заяву про зміну позовних вимог, згідно з якою просить визнати недійсним укладений між відповідачами договір купівлі-продажу від 24.06.01р. № 11 про продаж комплексу будівель та споруд за адресою: м. Суми, вул. Псільська, 2, як такий, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Прокурор подав лист № 05/1-18 від 23.04.08р. в якому в зв'язку з реорганізацією позивача уточнив його назву та адресу, а саме – відділ містобудування та архітектури Сумської обласної державної адміністрації, що знаходиться за адресою м. Суми, вул. Кірова, 21.

В зв'язку з зазначеним, супровідним листом від 7.05.08р. господарський суд повідомив відділ містобудування та архітектури Сумської обласної державної адміністрації, що знаходиться за адресою м. Суми, вул. Кірова, 21. про розгляд зазначеної справи.

Позивач в судове засідання не з'явився.

Прокурор наполягає на задоволенні позовних вимог заявлених ним в інтересах позивача.

Відповідачі подали відзиви на позовну заяву в яких проти позовних вимог заперечують та просять суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Згідно договору купівлі – продажу від 24.06.2001року ТОВ “Міжрегіональний центр фондових технологій” передав у власність ТОВ “Агроконтракт” комплекс будівель та споруд, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Псільська, 2.

Факт передачі зазначеного майна підтверджується матеріалами справи, зокрема копією акту приойму – передачі комплексу будівель та споруд.(а. с. 9).

Прокурор зазначає, що будівля по вул. Псільська, 2 в м. Суми, що є предметом спірного договору, віднесена до переліку пам'яток архітектури, як "Садиба Богдановичів", що підтверджується рішенням облвиконкому від 21.08.89р. № 168, а також паспортом пам'ятки історії та культури СРСР.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що ТОВ "Агроконтракт" набуло право власності на пам'ятку архітектури, відповідно до договору купівлі-продажу від 29.11.00р. між цим товариством та Сумською обласною радою, передало пам'ятку архітектури місцевого значення у володіння іншій юридичній особі ТОВ "МЦФТ", що суперечить вимогам чинного законодавства.

Прокурор зазначає, що ст. 18 Закону України "Про охорону культурної спадщини" передбачено, що особі, яка набула права володіння, користування чи управління пам'яткою забороняється передавати цю пам'ятку у володіння, користування чи управління іншій особі.

З матеріалів справи, зокрема копії подання слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Сумської області, вбачається, що 16.08.2000року згідно листа Управління охорони та використання пам'яток містобудування та архітектури Держбуду України № 6/14-463 було погоджено приватизацію пам'ятки архітектури, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Псільська, 2.

Наказом управління майном Сумської обласної ради від 23.11.2000року № 283 надано дозвіл на продаж будинку по вул. Псільській, 2-ТОВ "Агроконтракт" шляхом викупу.

29.11.2000року згідно договору купівлі – продажу Управління майном Сумської обласної ради продало, а ТОВ "Агроконтракт" придбало об'єкт приватизації - пам'ятку архітектури по вул. Псільській, 2 в м. Суми.

Пунктом 5 зазначеного договору, ТОВ "Агроконтракт" при зміні власника на об'єкт приватизації (продажу) повинен покласти всі зобов'язання згідно вказаного договору на нового власника.(а.с.83).

Таким чином, господарський суд вважає посилання прокурора на те, що другий відповідач не мав права продажу пам'ятки архітектури по вул. Псільській, 2 в м. Суми, необґрунтованими.

Прокурор в обґрунтування позовних вимог також посилається на те, що новим власником, ТОВ "МЦФТ", були порушені чинні норми законодавства України про охорону культурної спадщини та умови договору, зокрема першим відповідачем була здійснена перебудова пам'ятки архітектури без відповідного дозволу.

З матеріалів справи, зокрема копії подання слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Сумської області, вбачається, що під час судового слідства вина обвинуваченої Демидової К.С. у вчиненні злочину передбаченого ст. 235 Кримінального кодексу щодо недотримання вимог стосовно подальшого використання приватизованого об'єкта та інших обов'язкових умов щодо приватизації, встановлених законами та іншими нормативно-правовими актами (здійснення будівельних робіт на об'єкті, що є пам'яткою архітектури місцевого значення по вул. Псільська, 2 в м. Суми без відповідного дозволу) доведена повністю.

Враховуючи зазначене, прокурор просить суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності та поновити строк звернення до суду з позовом, посилаючись на те, що перебудова пам'ятки архітектури, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Псільська, 2 почалось у 2004 році, в той же час стало відомо про договір купівлі – продажу, який оспорюється.

Відповідно до ст. 48 Цивільного кодексу УРСР 1963р. недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 71 Цивільного кодексу УРСР 1963р. та ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється в три роки.

Господарський суд вважає зазначені посилання позивача не обґрунтованими, оскільки перебудова пам'ятки архітектури стосується невиконання другим відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором купівлі – продажу № 11 від 24.06.2001 року, а не невідповідності зазначеного договору нормам чинного законодавства.

При цьому відповідно до ст. 21 Закону України "Про охорону культурної спадщини" якщо в результаті дій або бездіяльності власника пам'ятки їй загрожує пошкодження або знищення, державний орган з питань охорони пам'яток історії та культури робить власнику пам'ятки відповідне попередження. Якщо власник пам'ятки не вживе заходів щодо її збереження, зокрема у зв'язку з неможливістю створення необхідних для цього умов, суд за позовом державного органу з питань охорони пам'яток історії та культури може постановити рішення про її викуп. У разі невідкладної необхідності забезпечення умов для збереження пам'ятки позов про її викуп може бути пред'явлено без попередження. Викуплена пам'ятка переходить у власність держави.

Статтею 44 Закону України "Про охорону культурної спадщини" за порушення законодавства про охорону культурної спадщини передбачено стягнення фінансових санкцій.

Прокурор в інтересах позивача звернувся до суду з позовом у 2005 році, тобто з пропущенням строку позовної давності встановленим ст. 71 Цивільного кодексу УРСР 1963р. та ст. 257 Цивільного кодексу України.

Господарський суд вважає клопотання прокурора щодо поновлення строку позовної давності для звернення з позовом про визнання недійсним договору необґрунтованим, оскільки договір купівлі - продажу № 11 від 24.06.2001 року відповідав вимогам чинного законодавства на момент його укладення, а обставини, які прокурор вважає порушенням першим відповідачем його умов, не пов'язано з предметом позову, оскільки ці обставини виникли під час виконання договору, а не в момент його укладення.

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що прокурором не подано належним доказів щодо невідповідності договору купівлі - продажу № 11 від 24.06.2001 року, укладеному між товариством з обмеженою відповідальністю “Агроконтракт” та товариством з обмеженою відповідальністю “Міжрегіональний центр фондових технологій” вимогам чинного законодавства, господарський суд вважає вимоги прокурора та позивача необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Господарські витрати відносяться на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1.          В позові відмовити.

Суддя                                                                                          В.Д.Гудим

Повний текст судового рішення підписано 14.04.08р.