СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"01"
квітня 2008 р.

справа
№ 5020-11/029

За
позовом Комунального
підприємства “Севастопольське міське ринкове господарство” Севастопольської
міської ради

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

про стягнення збитків в розмірі 1157,34
грн.

за
зустрічним позовом Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1до Комунального підприємства “Севастопольське
міське ринкове господарство” Севастопольської міської ради

про усунення перешкод у здійсненні
підприємницької діяльності

Суддя Дмитрієв В.Є.

Представники
сторін:

від
позивача -Малахов В.
І, довіреність № 14   від 19.09.2007

від
відповідача - ОСОБА_1.,
паспорт  НОМЕР_1,  виданий Гагарінським РВ УМВС України в м.
Севастополі 04.01.1997.

СУТЬ
СПОРУ:

Комунальне
підприємство “Севастопольське міське ринкове господарство” Севастопольської
міської ради звернулося до суду із позовом до Фізичної особи підприємця
ОСОБА_1про стягнення збитків в розмірі 1157,34 грн.

Фізична
особа -підприємецьОСОБА_1  звернувся до
суду із зустрічною позовною заявою до Комунального підприємства
“Севастопольське міське ринкове господарство” Севастопольської міської ради про
усунення перешкод у здійсненні підприємницької діяльності.

Ухвалою
суду від 29.02.2008 зустрічна позовна заява була прийнята до провадження.

Представник
позивача позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем, всупереч п. 1 ст. 785
Цивільного кодексу України після закінчення строку дії Договору не були
звільнені торгівельні місця.

Представник
відповідача проти задоволення позовних вимоги заперечує, заперечення
обґрунтовує тим, що він має переважне право на укладання Договорів на
розміщення об`єктів торгівлі та надання послуг ринку.

Зустрічні
позовні вимоги Фізична особа підприємецьОСОБА_1 обґрунтовує тим, що Комунальним
підприємством “Севастопольське міське ринкове господарство” Севастопольської
міської ради  безпідставно здійснено
переміщення торгівельних місць,  просить
зобов`язати укласти Договори на розміщення об`єктів торгівлі та надання послуг ринку.

Представник
Комунального підприємства “Севастопольське міське ринкове господарство”
Севастопольської міської ради проти задоволення зустрічних позовних вимог
заперечує, вважає, що Договори припинили свою дію, а крім того, відповідач за
первісним позовом   порушував умови
Договорів на  розміщення об`єктів
торгівлі та надання послуг ринку.

В
судових засіданнях оголошувалися перерви.

Відповідно до ст. 20, 22 Господарського
процесуального кодексу України в судовому засіданні представникам сторін  були роз'яснені їх права і обов'язки.

Розглянувши матеріали  справи, дослідивши надані докази, заслухавши
пояснення сторін,  суд,  встановив:

14.01.2007
між позивачем та відповідачем були укладені договори № 396/У, № 397/У та №
398/У про розміщення об`єктів торгівлі та надання послуг ринку.

Відповідно
до п. 5.1 зазначених Договорів, строк їх дії закінчується 31.12.2007.

Листом
№ 509 від 21.12.2007 (арк. с. 51, т. 1) позивач повідомив відповідача про
закінчення строку дії Договору № 397/У
31.12.2007 та повідомив, що у відповідності з Рішенням Сесії  Севастопольської міської ради № 1077 від
14.03.2002 “Про ринковий збір” торгівельне місце № ХІV  л 20 ринку “Універсальний” є пільговим місцем
для інвалідів, а тому, позивач звернувся до відповідача з проханням в строк до
10.01.2008 добровільно звільнити торгівельне місце, у протилежному випадку
місце буде звільнено за рахунок відповідача.

Із
зазначеним листом відповідач був ознайомлений 26.12.2007.

Відповідно
до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України
якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно
до п. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України
у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального
зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно
до статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися
майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності
заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на
строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічна
норма викладена  в статті 17 Закону
України „Про оренду державного та комунального майна”, відповідно до якої
термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

У
разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору
оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він
вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

11.01.2008
листами № 8, 9, 10 (арк. с. 56,57, 58) позивач повідомив відповідача, що у
зв`язку з тим, що у укладанні договору про розміщення об`єктів торгівлі та
надання послуг ринку відповідачу відмовлено, а тому йому слід звільнити займане
торгівельне місце  № ХV  л 19; ХІV
л 20; ІІІ  л 18.

Таким
чином Договори припинили свою дію
31.12.2007.

Після
закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої
обов'язки, має переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору
оренди на новий термін (стаття 17 Закону).

Відповідно
до п. 3 ст. 17  Закону України “Про
оренду державного та комунального майна” після закінчення терміну договору
оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки, має переважне
право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий термін.
Умови договору оренди на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У
разі недосягнення домовленості щодо умов договору переважне право орендаря на
укладення договору припиняється.

Заявами
(арк. с. 81, 82, 83) відповідач звертався до позивача із проханням про
укладення Договорів про розміщення об`єктів торгівлі та надання послуг ринку на
2008 рік, відповідач просив надати договір в двох екземплярах  у відповідності із ст. 181  Господарського кодексу України

Однак,
ст. 181 Господарського кодексу України встановлений загальний порядок укладання
господарський договорів, зокрема, проект договору може бути запропонований
будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний
документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка
одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів
розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з
другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті
розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду,
якщо на це є згода другої сторони.

Доказів
надіслання проектів договору на адресу Комунального підприємства
“Севастопольське міське ринкове господарство” Севастопольської міської ради
Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 суду не надано.

Відповідно
до ч. 1 ст. 187 Господарського кодекс України
спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним
замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та
в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші
переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це
передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний
господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Укладення
договору про розміщення об`єктів та надання послуг ринку не є обов`язковим на
підставі Закону. Крім того, сторонами не надано доказів наявності попереднього
договору, з якого випливає обов`язок укладення спірного договору оренди.

Будь
-якою угодою сторін також не передбачено того, що даний спір відповідно до ч. 1
ст. 187   Господарського кодексу України
може бути предметом розгляду суду.

Відповідно
до ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким
чином зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню  з підстав недодержання  Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1  ст. 181 Господарського кодексу України та
відсутністю відповідних підстав, згідно ст. 187 Господарського кодексу України.

Договори
№ 396/У, № 397/У та № 398/У являються змішаними, у зв`язку з тим, що предметом
договору є  розміщення об`єктів торгівлі
та про надання послуг ринку.

Відповідно
до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення
певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену
послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно
до ст. 905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг
встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або
іншими нормативно-правовими актами.

Так,
відповідно до умов Договорів строк їх дії сплив 31.12.2007.

Таким
чином, суд вважає позовні вимоги Фізичної особи підприємця ОСОБА_1про усунення
перешкод у здійсненні підприємницької діяльності на ринку шляхом спонукання
Комунального підприємства “Севастопольське міське ринкове господарство”
Севастопольської міської ради укласти договори про розміщення об`єктів торгівлі
та надання послуг ринку  на 2008 рік
такими, що не підлягають задоволенню.

Посилання
відповідача на ст.. 633 Цивільного кодексу України не приймаються  судом до уваги  тому, що Договори не є публічними у зв`язку з
тим, що  вони не містять обов`язку
Комунального підприємства “Севастопольське міське ринкове господарство”
Севастопольської міської ради надавати послуги кожному, хто до нього
звернеться.

Позовні
вимоги  Комунального підприємства
“Севастопольське міське ринкове господарство” Севастопольської міської ради
щодо стягнення збитків в розмірі 1157,34 грн. суд вважає такими, що не
підлягають задоволенню в повному обсязі
у зв`язку з наступним.

Відповідно
до актів про переміщення торгівельного прилавку від 22.01.2008 (арк. с. 9-17)
прилавки № ХV  л 19; ХІV  л 20; ІІІ
л 18 були переміщені на територію ринку нижній “Мелкооптовий”.

Відповідно
до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту,
права або законні інтереси якого порушено.
Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона
одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил
здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно
до Роз`яснень президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 №
02-5/215 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з
відшкодуванням шкоди” вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків,
господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на
винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому слід відрізняти
обов`язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним
виконанням  зобов`язання, що випливає з
договору (ст. 203 Цивільного кодексу України) від позадоговірної шкоди.

Крім
того, п. 5.2 Договору передбачено, що у випадку невиконання відповідачем п.
2.2.13 Договору відповідач (за первісним позовом) зобов`язаний  сплатити позивачу (за первісним позовом)  штраф в розмірі 50,0 грн. за кожний день
перевищення   строку вивозу торгівельного
об`єкту підприємця, передбаченого п. 2.2.13 Договору.

Проте,
жодним пунктом Договору не передбачено право Комунального підприємства
“Севастопольське міське ринкове господарство” Севастопольської міської
ради  самовільно здійснити переміщення
об`єктів  торгівлі та відсутній обов`язок
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 сплачувати вартість  таких дій.

Позивач
не звертався до суду за захистом прав шляхом зобов`язанння відповідача звільнити
територію ринку  від об`єкту  торгівлі.

Таким
чином,  витрати,  здійснені
Комунальним підприємством “Севастопольське міське ринкове господарство”
Севастопольської міської ради, не є збитками, які виникли внаслідок невиконання
або неналежного виконання обов`язків іншою стороною по договору, отже стягненню
з відповідача не підлягаюсь.

Таким
чином, з аналізу вищезазначеного вбачається, що підставою для стягнення  збитків являється  порушення однією стороною договірних
зобов`язань.

Умовами
Договорів, п. 2.2.13, передбачено, що у випадку розірвання
Договору відповідач зобов`язаний звільнити територію ринку від торгівельного
об`єкту впродовж 10 днів із дня розірвання
договору у відповідності із п. 4.1.

Однак,
Договори не були розірвані, а  припинили
свою дію  31.12.2007 у зв`язку із  закінченням строку, на який були укладені.

Таким
чином із умов Договорів не випливає обов`язок відповідача щодо звільнення
торгівельних місць, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального
підприємства “Севастопольське міське ринкове господарство” Севастопольської
міської ради не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись
статтями 49,  82-85, 116, 117
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИ Р І Ш И В:

1.          В задоволенні первісного позову  відмовити в повному обсязі.

2.          В задоволенні зустрічних позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Копії  рішення направити сторонам.

Суддя
В.Є. Дмитрієв

Рішення
оформлено відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу
України і підписано 07.04.2008