ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2008 року Справа № Б15/129-06-17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Лисенко О.М.

при секретарі: Геворгян Е.М.

за участю представників сторін:

кредитора – Христова Тетяна Олександрівна, представник МКВП “Дніпроводоканал”, довіреність №19/28-06 від 05.10.07;

арбітражного керуючого – Полторацька Оксана Валентинівна, представник Барановського О.М. , довіреність № б/н від 20.12.07;

боржника –не з’явився; про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні          апеляційну скаргу міського комунального виробничого підприємства “Дніпроводоканал” м.Дніпропетровськ

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2007 року

у справі № Б15/129-06-17

за заявою міського комунального виробничого підприємства “Дніпроводоканал”, м.Дніпропетровськ

до державного спеціалізованого будівельно-монтажного тресту по підземному будівництву і реконструкції шахт, кар’єрів “Кривбасшахтопроходка”, м.Кривий Ріг

про визнання грошових вимог

За згодою представників сторін, присутніх в судовому засіданні, було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2007р. (суддя Петренко Н.Е.) по справі № Б15/129-06-17 за заявою міського комунального виробничого підприємства “Дніпроводоканал” м.Дніпропетровськ (далі –МКВП “Дніпроводоканал”) до державного спеціалізованого будівельно-монтажного тресту по підземному будівництву і реконструкції шахт, кар’єрів “Кривбасшахтопроходка” м.Кривий Ріг про визнання грошових вимог на суму 4463,27 грн. було відхилено грошові вимоги кредитора до боржника.

Ухвала господарського суду мотивована тим, що грошові вимоги кредитора ґрунтуються на договорі, який відповідно до частин 2, 3 ст.180, ч.2 ст.189 Господарського кодексу України є неукладеним, оскільки сторонами не досягнуто згоди по всім істотним умовам договору цього виду –ціна, об’єми поставок, предмет, строк дії договору; а також кредитор не надав в підтвердження вимог доказів фактичного надання послуг –актів приймання-передачі, що унеможливлює визначення розміру наданих послуг.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою господарського суду Дніпропетровської області, її оскаржує в апеляційному порядку на предмет невідповідності нормам матеріального та процесуального права кредитор –МКВП “Дніпроводоканал” м.Дніпропетровськ, також посилається на неповне з’ясування обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, на невідповідність висновків, викладених в ухвалі господарського суду, матеріалам, обставинам справи, зокрема:

- господарським судом зроблено помилковий висновок щодо непідписання сторонами за договором № 7130 актів приймання-передачі;

- господарським судом не надано оцінки доводам кредитора щодо незастосування строків позовної давності;

- господарським судом зроблено помилковий висновок щодо не укладення договору № 7130, оскільки сторони визначили в договорі норму споживання води, а щодо ціни, тобто сторони дійшли згоди щодо оплати послуг водопостачання по затвердженим тарифам органами місцевого самоврядування.

Боржник, відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст..96 ГПК України, не скористався, як не скористався правом участі в судовому засіданні відповідно до ст..22 ГПК України , про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази (поштові повідомлення про вручення ухвали суду апеляційної інстанції від 26.02.2008 (а.с.77-79)).

Представник арбітражного керуючого в своїх поясненнях в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилався на відповідність ухвали господарського суду вимогам закону, матеріалам, обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали господарського суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представника скаржника, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2006р. за заявою Управління Пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу було порушено провадження по справі № Б15/129-06 про банкрутство державного спеціалізованого будівельно-монтажного тресту по підземному будівництву і реконструкції шахт, кар’єрів “Кривбасшахтопроходка”, м.Кривий Ріг (а.с.81).

06.03.2007р. в газеті “Урядовий кур’єр” № 42 було опубліковано оголошення про порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника (а.с.80).

05.04.2007р. кредитор –МКВП “Дніпроводоканал” м.Дніпропетровськ звернувся до господарського суду з заявою про визнання грошових вимог до боржника на суму 4463 грн. 27 коп. (а.с.7-9, 27).

Зі змісту заяви кредитора (скаржника) вбачається, що останній обґрунтовує свої вимоги до боржника фактом неналежного виконання зобов’язань по повній та своєчасній оплаті послуг по водопостачанню за договором № 7130 від 27.05.1999р. (а.с.7-9, 10-11). При цьому кредитор посилається на те, що станом на 06.03.2007р. боржник мав заборгованість перед кредитором в сумі 4133 грн. 76 коп., а також в зв’язку з невиконанням цього грошового зобов’язання кредитор нарахував у відповідності до п.3.1 договору № 7130 пеню –329 грн. 51 коп.; отже, остаточна сума заявлених грошових вимог становить 4463 грн. 27 коп. (а.с.8).

В якості додатку до заяви кредитора про визнання грошових вимог, на їх обґрунтування надано 14 не підписаних боржником, оформлених в односторонньому порядку кредитором проектів актів звірок, розрахунок боргу, зроблений кредитором, ксерокопія договору № 7130 (а.с.10-26).

Даючи правову оцінку наданому договору № 7130 слід зазначити, що у відповідності до преамбули за заключної частини договору, його було укладено від імені “абонент” не боржником по справі, а Дніпропетровською дільницею ДССМ треста “Кривбасшахтопроходка” (а.с.10), завірено печаткою Шахто-будівельного управління № 5 ДССМТ “Кривбасшахтопроходка” м.Кривого Рогу. Розділом І договору № 7130 сторони визначили обсяги водопостачання (п.п.1.1.1) (не більше 60м3/місяць), передбачили обов’язок “абонента” бути обізнаним з діючим актами (тарифами) про сплату (п.п.1.2.1), обов’язок “абонента” по прийняттю води та стоків в кількості, визначених показниками вимірювальних приборів або по доданим до договору розрахункам (п.п.1.2.2), обов’язок “абонента” подавати щоквартально кредиторові довідку-звіт по формі, встановленій додатком № 2 до договору, а також до першого січня кожного року подавати кредитору відомості по формі № 1 (п.п.1.2.4).

Згідно з п.3.1 розділу ІІІ договору оплата за відпуск води та послуги каналізації здійснюється “абонентом” щомісячно, самостійно, по абонентським книжкам або рахункам, які “абонент” сам отримує; погашення заборгованості здійснюється по тарифам, діючим на день оплати.

Пунктом 4.1 розділу 4 договору сторони передбачили, що договір укладено з 27.05.1999р. до 27.05.2000р., дія договору продовжується, якщо за місяць до закінчення строку договору жодна із сторін не заявить про відмову від договору.

Докази розірвання, визнання недійсним договору № 7130 в встановленому законом порядку відсутні в матеріалах справи, не надавались судам обох інстанцій при розгляді справи відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України. Також відсутні будь-які докази, підтверджуючи факт підписання, оформлення будь-яких додатків до договору або зняття показників водомірів (п.п.1.2.4 розділу 1, п.п.1.2.2 розділу 1), такі докази відповідно до ст..33 ГПК України не надавались кредитором судам обох інстанцій, відсутні в матеріалах справи. Також відсутні будь-які докази, підтверджуючи, що “абонентом” надавались кредиторові будь-які звіти у відповідності до п.1.2.4 договору, відсутні будь-які докази в розумінні ст.ст.32, 33, 36 ГПК України, підтверджуючи факт часткової оплати наданих послуг “абонентом”.

Докази, підтверджуючи, що у відповідності до п.3.1 розділу 3 договору кредитором оформлювались, виписувались та передавались “абоненту” або боржнику (або ними отримувались) будь-які рахунки на оплату послуг також відсутні в матеріалах справи, не надавались кредитором у відповідності до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України на обґрунтування грошових вимог до боржника, також не містить будь-яких посилань на рахунки й зроблений кредитором розрахунок боргу (а.с.26). На вимогу Дніпропетровського апеляційного господарського суду (ухвала від 26.02.2008р. (а.с.76)) скаржником (кредитором) також не надано будь-яких доказів на обґрунтування кредиторських вимог, також й не надано будь-яких письмових пояснень з приводу причин поважності невиконання вимог суду апеляційної інстанції. Отже, як свідчать матеріали справи, кредитор обґрунтував свої вимоги до боржника лише договором № 7130, зробленим кредитором розрахунком та складеними в односторонньому порядку скаржником актами звірки.

У відповідності до частини 2 ст.4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Частиною 1 ст.33 ГПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частинами 1, 6 ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов’язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Вимоги кредиторів, визнані боржником або господарським судом, включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Враховуючи, що матеріали справи не містять, а до заяви кредитора не надавались будь-які докази, підтверджуючи факт надання послуг, вчинення взагалі будь-яких дій на виконання договору № 7130 обома сторонами, зокрема, рахунки, докази часткової оплати, оформлені в двохсторонньому порядку акти звірок заборгованості, то висновок господарського суду, викладений в резолютивній частині оскаржуваної ухвали господарського суду відповідає вимогам закону, матеріалам, обставинам справи. Щодо висновку господарського суду про те, що договір № 7130 є неукладеним, то з цим колегія суддів не може погодитись, оскільки це суперечить п.п.1.1.1, 1.2.1, абзацу 3 п.3.1 розділу 3 договору.

Щодо укладення договору № 7130 від імені “абонента” Дніпропетровською дільницею, то ці доводи не можуть бути підставою відмови у визнанні грошових вимог кредитора, в силу вищевикладеного, зокрема, договір № 7130 в встановленому законом порядку недійсним не визнано, докази протилежного відповідно до ст..33 ГПК України відсутні в матеріалах справи, не надавались судам обох інстанцій при розгляді справи.

Щодо застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора, то строки позовної давності застосуються лише у випадку, коли вимоги є обґрунтованими по суті та доведеними належними доказами в розумінні ст.ст.32, 33, 36 ГПК України, в іншому випадку –суд не може відмовити в задоволенні вимог кредитора (їх визнанні) лише з підстав пропуску строку позовної давності, якщо вимоги не доведено у відповідності до ст..33 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.99, 101, 103-106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2007р. по справі №; Б15/129-06-17 –залишити без змін; а апеляційну скаргу міського комунального виробничого підприємства “Дніпроводоканал” м.Дніпропетровськ – залишити без задоволення.

Головуючий                               О.М. Виноградник

Судді                               О.В. Джихур

О.М.Лисенко