ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

13.02.08                                                                                           Справа № 9/419

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Д.Новосад

суддів О.Михалюк

Г.Мельник

розглянувши апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, м. Івано-Франківськ б/н та дати

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.07

у справі № 9/419

за позовом: Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, м. Івано-Франківськ

до відповідача -1: ПП “Весна-телерадіосервіс”, м. Івано-Франківськ

до відповідача –2: ВАТ “Зелене господарство”, м. Івано-Франківськ

про          визнання договору купівлі-продажу недійсним

За участю представників сторін:

від позивача: - Грицак Т.Б. –представник (довіреність № 10/1-7 від 11.01.08);

від відповідача-1: - Соловей І.І. –директор;

- Попадинець Р.Д.- представник (довіреність № б/н від 25.12.07);

від відповідача-2: - Борзих А.В. –представник (довіреність № б/н від 10.12.07).

З правами та обов’язками, передбаченими ст. 22 ГПК України, представник позивача ознайомлений.

Відводів складу суду не заявлено.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.07 у справі № 9/419 (суддя О.Фанда) в позові Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до відповідачів: 1) - ПП “Весна-телерадіосервіс”, 2) - ВАТ “Зелене господарство” про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що п.п. 3. 7. п. 3 Статуту ВАТ “Зелене господарство” передбачено, що Товариство має право продавати, передавати безоплатно, обмінювати, передавати в оренду юридичним та фізичним особам засоби виробництва та інші матеріальні цінності, використовувати та відчужувати їх іншими способами, якщо це не суперечить чинному законодавству України та цьому Статуту. В свою чергу, п.п. 8.2.3 п. 8 Статуту, вказує, що до компетенції вищого органу Товариства відноситься, зокрема прийняття рішень по відчуженню нерухомості (пасивна частина основних засобів). За таких обставин та враховуючи зміст норми ст. 12 Закону України “про господарські товариства”, право на відчуження не житлових приміщень, що є предметом спірного договору, належало саме ВАТ “Зелене господарство” як власнику майна в особі загальних зборів Товариства, вищого органу управління справами Товариства. Відчуження не житлового приміщення магазину “Едельвейс” площею 296, 54 м.кв. (магазин “Епіцентр”) ВАТ “Зелене господарство” здійснювало на підставі рішення загальних зборів Товариства від 15.06.04 про що свідчить п. 5 протоколу № 7 загальних зборів акціонерів ВАТ “Зелене господарство” від 15.06.04. У даних загальних зборах прийняло участь 17 акціонерів, що складає 77,2 % голосів. Враховуючи зміст ч. 8 ст. 41 Закону України “Про господарські товариства” загальні збори були правомочними, а відповідно, прийняті на них рішення –легітимними. Оскільки, ні рішення загальних зборів від 15.06.04, ні протокол № 7 загальних зборів акціонерів ВАТ “Зелене господарство” не скасовані, не визнані недійсними в судовому порядку, то в зв’язку з цим не має правових підстав для визнання недійсним договору купівлі продажу від 01.07.04. Позивачем не наведено суду правових підстав для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу не дійсним.

Окрім того, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів факту порушення спірним правочином прав та охоронюваних законом інтересів саме Управління.

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції від 27.12.07, позивач оскаржив його до Львівського апеляційного господарського суду про що подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.07 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити та визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 01.07.04. При цьому скаржник посилається на те, що:

- судом першої інстанції порушено норми матеріального права;

- начальник УЖКГ як представник територіальної громади міста, що володіє 51 % акцій вищевказаного Товариства, в порушення п. 31 ст. 26 Закону України “Про місцеве самоврядування” самостійно, без відповідного на те рішення міської ради проголосував за відчуження частини магазину “Едельвейс”;

- відчуження нежитлових приміщень за спірним договором відбулось незаконно.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 28.01.08 подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 13.02.08.

Відповідача-1 - ПП “Весна-телерадіосервіс”, проти доводів скаржника заперечує з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу. В судовому засіданні, представник ПП “Весна-телерадіосервіс” вказує на те, що 07.05.97 наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області “Про затвердження плану приватизації та створення акціонерного товариства” № 411 виробничо-торгову фірму “Флора” було перетворено у відкрите акціонерне товариство “Зелене господарство”. 28.08.98 виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради провів державну реєстрацію ВАТ “Зелене господарство”. Івано-Франківська міська рада передала до статутного фонду новоствореного Товариства нежитлові приміщення магазину “Едельвейс”, що розташовані в будівлі по вул. Незалежності, 67 в м. Івано-Франківську. Натомість, Івано-Франківська міська рада отримала 51 % акцій ВАТ “Зелене господарство”.

Відповідно до акту 2-К від 12.05.99 право управління корпоративними правами спільної власності територіальної громади міста Івано-Франківська щодо ВАТ “Зелене господарство” були передані від регіонального відділення ФДМУ по Івано-Франківській області до управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Згідно п. 8 наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області “Про затвердження плану приватизації та створення акціонерного товариства” № 411 та п. 6 Порядку перетворення у процесі приватизації державних, орендних підприємств і підприємств із змішаною формою власності у відкриті акціонерні товариства затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 вересня 1996 року № 1096 ВАТ “Зелене господарство” з 28.08.98 стало правонаступником прав і обов’язків ВТФ “Флора”. Тобто, починаючи з 28.08.98 до ВАТ “Зелене господарство” перейшли всі активи і пасиви державного підприємства “Флора”, в тому числі і не житлові приміщення по вул. Незалежності, 67 в м. Івано-Франківську, що є предметом спірного договору купівлі-продажу від 01.07.04.

Одночасно представник ПП “Весна-телерадіосервіс” вказав на те, що п.п. 3. 7. п. 3 Статуту ВАТ “Зелене господарство” передбачено, що Товариство має право продавати, передавати безоплатно, обмінювати, передавати в оренду юридичним та фізичним особам засоби виробництва та інші матеріальні цінності, використовувати та відчужувати їх іншими способами, якщо це не суперечить чинному законодавству України та цьому Статуту. В свою чергу, у п.п. 8.2.3. п. 8 Статуту, зазначено, що до компетенції вищого органу Товариства відноситься, зокрема прийняття рішень по відчуженню нерухомості (пасивна частина основних засобів). За таких обставин та враховуючи зміст норми ст. 12 Закону України “Про господарські товариства”, право на відчуження не житлових приміщень, що є предметом спірного договору, належало саме ВАТ “Зелене господарство” як власнику майна в особі загальних зборів Товариства, вищого органу управління справами Товариства. Відчуження не житлового приміщення магазину “Едельвейс” площею 296, 54 м.кв. (магазин “Епіцентр”) ВАТ “Зелене господарство” здійснювало на підставі рішення загальних зборів Товариства від 15.06.04, про що свідчить п. 5 протоколу № 7 загальних зборів акціонерів ВАТ “Зелене господарство” від 15.06.04. У даних загальних зборах взяло участь 17 акціонерів, що складає 77, 2 % голосів. Враховуючи зміст ч. 8 ст. 41 Закону України “Про господарські товариства”, загальні збори були правомочними, а відповідно, прийняті на них рішення –легітимними. Оскільки, ні рішення загальних зборів від 15.06.04, ні протокол № 7 загальних зборів акціонерів ВАТ “Зелене господарство” не скасовані, не визнані недійсними в судовому порядку, то в зв’язку з цим не має правових підстав для визнання недійсним договору купівлі продажу від 01.07.04.

Окрім того, представник ПП “Весна-телерадіосервіс” зазначив, що представником позивача не вказано, в чому саме полягає порушення норм матеріального права. Позивачем не наведено суду правових підстав для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу недійсним.

Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради не доведено факту порушення спірним правочином прав та охоронюваних законом інтересів ні територіальної громади м. Івано-Франківська, ні безпосередньо Управління. При цьому, представник ПП “Весна-телерадіосервіс” посилається на ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 16.01.08 у справі № 22–ц–12/2008р.

Представник відповідача-2 - ВАТ “Зелене господарство” - проти доводів скаржника заперечує з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу. При цьому, представник ВАТ “Зелене господарство” зазначив про відсутність порушення спірним правочином інтересів територіальної громади та Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, та відсутність заподіяння шкоди їх інтересам.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав доводи та заперечення, викладені ним в апеляційній скарзі.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзиви на неї відповідачів, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.07 у справі № 9/419 слід залишити без змін.

При цьому колегія виходила з наступного.

07.05.97 наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області “Про затвердження плану приватизації та створення акціонерного товариства” № 411 виробничо-торгову фірму “Флора” було перетворено у відкрите акціонерне товариство “Зелене господарство”. 28.08.98 виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради провів державну реєстрацію ВАТ “Зелене господарство”. Івано-Франківська міська рада передала до статутного фонду новоствореного Товариства нежитлові приміщення магазину “Едельвейс”, що розташовані в будівлі по вул. Незалежності, 67 в м. Івано-Франківську. Натомість, Івано-Франківська міська рада отримала 51 % акцій ВАТ “Зелене господарство”. Відповідно до акту 2-К від 12.05.99 право управління корпоративними правами спільної власності територіальної громади міста Івано-Франківська щодо ВАТ “Зелене господарство” були передані від регіонального відділення ФДМУ по Івано-Франківській області до управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Згідно п. 8 наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області “Про затвердження плану приватизації та створення акціонерного товариства” № 411 та п. 6 Порядку перетворення у процесі приватизації державних, орендних підприємств і підприємств із змішаною формою власності у відкриті акціонерні товариства затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.09.96 № 1096 ВАТ “Зелене господарство” з 28.08.98 стало правонаступником прав і обов’язків ВТФ “Флора”.

Згідно п. 11 Порядку перетворення у процесі приватизації державних, орендних підприємств і підприємств із змішаною формою власності у відкриті акціонерні товариства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.09.96 № 1096, відкрите акціонерне товариство у своїй діяльності керуються Законом України “Про господарські товариства”, іншими актами законодавства.

В силу дії ст. 12 Закону України “Про господарські товариства”, Товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що власником нежитлових приміщень магазину “Едельвейс”, що були передані Радою до статутного фонду Товариства є виключно ВАТ “Зелене госоподарство”.

При цьому колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що у відповідності до ч. 4 ст. 6 чинного на момент виникнення спірних правовідносин Закону України “Про власність” юридична особа здійснює право володіння, користування та розпорядження закріпленим за нею майном власника відповідно до свого Статуту (положення). В свою чергу у п.п. 3. 7. п. 3 Статуту ВАТ “Зелене господарство” закріплено, що Товариство має право продавати, передавати безоплатно, обмінювати, передавати в оренду юридичним та фізичним особам засоби виробництва та інші матеріальні цінності, використовувати та відчужувати їх іншими способами, якщо це не суперечить чинному законодавству України та цьому Статуту. Одночасно, п.п. 8.2.3. п. 8 Статуту, вказує, що до компетенції вищого органу Товариства відноситься, зокрема прийняття рішень по відчуженню нерухомості (пасивна частина основних засобів).

За таких обставин, право на відчуження не житлових приміщень, що є предметом спірного договору, належало саме ВАТ “Зелене господарство” як власнику майна в особі загальних зборів Товариства, вищого органу управління справами Товариства.

Вищевикладені факти в повній мірі та належним чином досліджувались судом першої інстанції та їм надавалась відповідна правова оцінка господарським судом Івано-Франківської області.

15.06.04 було проведено загальні збори акціонерів ВАТ “Зелене господарство”. Одним із питань, які вирішувались на вказаних загальних зборах Товариства, було питання з приводу відчуження належного Товариству майна. Як вбачається із п. 5 протоколу № 7 загальних зборів акціонерів ВАТ “Зелене господарство” від 15.06.04 загальні збори Товариства, як вищий орган управління справами Товариства, вирішили відчужити частину майна не житлового приміщення магазину “Едельвейс” площею 296, 54 м.кв. (магазин “Епіцентр”) орендарю ПП “Весна-телерадіосервіс”. У даних загальних зборах прийняло участь 17 акціонерів, що складає 77, 2 % голосів. Відтак, враховуючи зміст ч. 8 ст. 41 Закону України “Про господарські товариства” загальні збори були правомочними, а відповідно, прийняті на них рішення –легітимними.

Як було достовірно встановлено судом першої інстанції, спірний договір купівлі-продажу не житлових приміщень було укладено саме на виконання рішення загальних зборів від 15.06.04, а саме, п. 6 протоколу № 7 загальних зборів акціонерів ВАТ “Зелене господарство” від 15.06.04.

В даній ситуації колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення загальних зборів та інших органів управління господарського товариства, які є за своєю правовою природою актами, є дійсними, якщо у судовому порядку не буде встановлено інше, тобто існує презумпція легітимності рішень відповідних органів управління. Оскільки ні рішення загальних зборів від 15.06.04, ні протокол № 7 загальних зборів акціонерів ВАТ “Зелене господарство” не скасовані, не визнані недійсними в судовому порядку, що свідчить про відсутність підстав для визнання недійсним договору купівлі продажу від 01.07.04.

Спірний правочин не порушує прав та охоронюваних законом інтересів сторін договору та позивача.

Окрім того, твердження позивача про те, що спірний правочин порушує права територіальної громади міста Івано-Франківська, спростовується долученою до матеріалів справи ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 16.01.08 у справі № 22–ц–12/2008р. А саме, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області, розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора м. Івано-Франківська Торовані В.Д., який діє в інтересах Івано-Франківської міської ради в особі ВАТ “Зелене господарство” на рішення Івано-Франківського міського суду від 10.10.07 встановила, що відчуження нежитлових приміщень магазину “Едельвейс” збитків територіальній громаді міста не спричинило, оскільки міська рада є держателем 51 % акцій в майні товариства, але не власником самого майна ВАТ “Зелене господарство”, яке в свою чергу, і є законним власником свого майна. У діях Кишенюка В.В. (брав участь у голосуванні) відсутня пряма дійсна шкода для інтересів територіальної громади міста Івано-Франківська.

В силу дії ч. 4 ст. 35 ГПК України, рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Ч. 1 ст. 216 ЦК України вказує, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов’язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наслідки недійсності угод стосуються лише сторін і не поширюються на права позивача.

На думку скаржника, підставою для визнання недійсним спірного договору від 01.07.04 є те, що начальник УЖКГ, як представник територіальної громади міста, яка володіє 51 % акцій ВАТ “Зелене господарство”, проголосував за відчуження майна Товариства без рішення Івано-Франківської міської ради, чим порушив права територіальної громади міста Івано-Франківська.

Дана позиція в повній мірі спростовується вищезазначеною ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 16.01.08 у справі № 22–ц–12/2008р. Окрім того, згідно п. 4 роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 12.03.99 № 02-5/111 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними” крім контрагентів за договором, прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує ця угода.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради є неналежним позивачем по даній справі, оскільки не довело факту порушення спірним право чином прав та охоронюваних законом інтересів Управління.

Щодо позиції скаржника про те, що представник УЖКГ голосував за відчуження майна Товариства без рішення Івано-Франківської міської ради, то в даній ситуації колегія суддів зазначає, що оскільки загальні збори є органом товариства, то їх рішення мають розцінюватись як рішення самого товариства, а не окремих учасників (акціонерів) Товариства.

В даній ситуації колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується із доводами представника ПП “Весна-телерадіосервіс” щодо того, що питання про те, як саме голосував представник акціонера (“За” чи “Проти”) є виключно внутрішнім питанням самого акціонера. Станом на 15.06.04 представник УЖКГ мав всі правові підстави бути представником акціонера та брати участь в голосуванні питань, які розглядалась на загальних зборах акціонерів ВАТ “Зелене господарство”. Жодних обмежень у голосуванні на загальних зборах представник позивача не мав.

В контексті вищевказаного колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Із Узагальнення судової практики вирішення спорів, пов’язаних із застосуванням Закону України “Про господарські товариства” у частині регулювання діяльності акціонерних товариств судової палати господарських справ Верховного Суду України від 01.01.04 вбачається, що згідно із ст. 20 Закону України “Про власність”, акціонерне товариство є суб’єктом права колективної власності. Об’єктом права власності акціонерного товариства є майно, придбане за рахунок продажу акцій, одержане в результаті його господарської діяльності, а також інше майно, набуте на підставах, не заборонених законом. Відповідно до ст. 12 Закону України “Про власність” товариство є власником майна, переданого йому засновниками й учасниками у власність; продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

В силу дії ст. 12 Закону України “Про господарські товариства” та ст. 25 Закону України “Про власність”, акціонерне товариство є власником майна: переданого йому засновниками і учасниками у власність, придбаного за рахунок продажу акцій, одержаного в результаті його господарської діяльності, а також іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом, а акціонер є лише власником акцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України “Про власність” власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України “Про господарські товариства” управління товариством здійснюють його органи.

Ст. 10 Закону України “Про господарські товариства” визначено, що акціонери мають право:

- брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених зазначеним Законом;

- брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди);

- вийти в установленому порядку з товариства;

- одержувати інформацію про діяльність товариства, а також можуть мати інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Отже, акціонер не наділений суб’єктивним правом щодо здійснення повноважень власника майна товариства.

Щодо інших посилань скаржника, викладених в апеляційній скарзі, то колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що належним чином досліджені місцевим господарським судом при розгляді спору, а відтак, скаржник, в порушення вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, не довів належними та допустимими доказами обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.07 у справі № 9/419, оскільки місцевим господарським судом правильно встановлено обставини справи, рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 25, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд –

П О С Т А Н О В И В:

1.          Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.07 у справі № 9/419 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

3.          Матеріали справи скерувати до господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий-суддя Д.Новосад

Суддя О.Михалюк

Суддя Г.Мельник