ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"17" квітня 2008 р.

Справа № 18/28

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді ТимошевськоїВ.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 18/28

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Завод Сегмент", м. Кіровоград

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Водне господарство", м. Кіровоград

про стягнення 821,80 грн. грн.

Представники сторін:

від позивача - Чеботарь О.М. , довіреність № б/н від 28.09.2007 р. ;

від відповідача - Сафронова Д.М., довіреність № 4564/11 від 25.12.2007 р.

Відкритим акціонерним товариством "Завод Сегмент" подано позовну заяву про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Водне господарство" заборгованості в сумі 821,80 грн., яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за договором № 380 від 24.01.2007 р.

Відповідач у відзиві на позов наявність заборгованості не заперечив, пояснивши ускладненість у своєчасному виконанні умов договору перебуванням у надзвичайно скрутному матеріальному становищі, викликаному невідповідністю діючих тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення витратам, які несе підприємство при наданні вищевказаних послуг ( а.с.48-50).

Розгляд справи № 18/28 відкладався з підстав, викладених в ухвалі господарського суду від 28.03.2008 р. В судовому засіданні 16.04.2008 р. оголошено перерву до 17.04.2008 р.

В судовому засіданні 17.04.2008 р. за згодою сторін оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, господарський суд встановив наступне.

24 січня 2007 р. між відкритим акціонерним товариством "Завод Сегмент" (основний споживач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Водне господарство" (субспоживач) укладено письмовий договір про спільне використання технологічних мереж основного споживача № 380 (а.с. 31-36).

За умовами укладеного договору основний споживач зобов"язався забезпечити передачу електричної енергії в межах величин, дозволених субспоживачу, а субспоживач - свочасно сплачувати за використання електричної мережі, отримані послуги, в т.ч. послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії.

Згідно розділу 4 договору та додатків 2, 3 до договору ( а.с. 15-16) розрахунки за компенсацію перетікання реактивної електроенергії здійснюються засобами обліку реактивної електроенергії та за генерацію пропорційно до спожитої електричної енергії за тарифами, встановленими постачальником електроенергії. Розрахунки за надані послуги по передачі електроенергії здійснюються фактичними витратами щомісячно. Розрахунковий період з 1 по останннє число місяця. Платежі здійснюються субспоживачем згідно з розрахунками основного споживача самостійно в триденний термін. Нарахування здійснюються щомісячно.

Укладений договір набрав чинності з дня його підписання 24.01.2007 р. із строком дії до 31.12.2007 р. та є таким, що продовжений на 2008 рік з огляду на відсутність від сторін заяв про відмову від договору (пункт 10.4. договору).

Відповідно до статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Згідно з частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Особливості укладення договору про спільне використання технологічних електричних мереж встановлені Правилами користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 31 липня 1996 р. N 28.

Згідно з пунктом 1.2. Правил договір про спільне використання технологічних електричних мереж основного споживача - це домовленість двох сторін (основний споживач і субспоживач або постачальник електричної енергії), що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час передачі електричної енергії технологічними мережами основного споживача для потреб субспоживача, електропередавальної організації або постачальника електричної енергії.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. З цими нормами кореспондуються і приписи статей 525, 526 Цивільного кодексу України, що визначають загальні умови виконання зобов'язань.

Отримання послуг з передачі електричної енергії за договором № 380 від 24.01.2007 р. відповідачем не заперечується. Поряд з цим, оплата за використання електричних мереж та отриманих послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії відповідачем у повному обсязі не здійснена.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було виставлено відповідачеві рахунки для сплати платежів за розрахункові періоди з жовтня 2007р. по січень 2008р. на загальну суму 776,94 грн. (а.с. 23-30).

Вказані рахунки відповідачем не оплачені внаслідок чого виникла заборгованість за договором № 380 від 24.01.2007 р. в сумі 776,94 грн.

Наявність зазначеної заборговності також підтверджується відповідачем у наданому ним розрахунку боргу (а.с. 57) та не заперечується в акті звірки розрахунків, складеним між сторонами (а.с. 47). Докази сплати заборгованості відповідачем до суду не надано.

З урахуванням наведених обставин та з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань за договором №380 від 24.01.2007 р., господарський суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми .

Крім того, позивач просить стягнути пеню за несвоєчасне внесеня платежів.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 217 Господарського кодексу України передбачає, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків, штрафні санкції ( неустойка, штраф, пеня), оперативно-господарські санкції.

Згідно з частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов'язання якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. При цьому, такими обставинами не вважаються, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

Сторонами в пункті 8.2.1. договору № 380 передбачено відповідальність за несвоєчасне внесення платежів у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу.

Наведені вище норми та факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов"язання за договором № 380 від 24.01.2007 р. підтверджують правомірність заявлених позивачем вимог по стягненню інфляційних втрат, річних і пені.

Поряд з цим, при здійснені первісного розрахунку трьох відсотків річних і пені позивачем визначено період прострочення без урахування умов договору щодо строку оплати (а.с. 7).

В уточненому розрахунку позивачем зазначено правильний період прострочення лише в частині нарахування трьох відсотків річних в сумі 2,86 грн. Період нарахування пені залишений без змін ( а.с. 59). Крім того, під час розрахунку пені позивачем не враховано, що згідно постанови Правління Національного банку України від 29.12.2007 р. № 492 з 01.01.2008 р. установлено облікову ставку в розмірі 10% річних. З огляду на викладене, пеня, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 18, 23 грн., що обраховано за періоди прострочення:

з 17.11.2007 р. по 26.02.2008 р. на суму 152,40 грн. боргу за жовтень 2007 р.;

з 22.12.2007 р. по 26.02.2008 р. на суму 181,26 грн. боргу за листопад 2007 р.;

з 19.01.2008 р. по 26.02.2008 р. на суму 158,50 грн. боргу за грудень 2007 р.;

з 23.02.2008 р. по 26.02.2008 р. на суму 284,78 грн. боргу за січень 2008 р.

З огляду на викладене, виходячи з наявних в матеріалах справи документів та враховуючи наведені розрахунки боргу, позовні вимоги підлягають задоволенню частково на загальну суму 818,02 грн., з яких: 776,94 грн. заборгованість за спільне використання електричних мереж по водопровідній та каналізаційній насосних станціях, реактивне споживання та реактивну генерацію електроенергії по водопровідній та каналізаційній насосних станціях за договором № 380 від 24.01.2007 р., 19,99 грн. інфляційних втрат, 2,86 грн. трьох відсотків річних та 18,23грн. пені.

З урахуванням вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Водне господарство" (25006, м. Кіровоград, вул. О. Балка, 3а, р/р 1751 в КФ КБ "Приватбанк", МФО 323583, ідентифікаційний код 33142604) на користь відкритого акціонерного товариства "Завод Сегмент" (25011, м. Кіровоград, вул. Родімцева, 83, р/р 0517 в ПІБ м. Кіровоград, МФО 323301, ідентифікаційний код 14308799) - 818 грн. 02 коп., з яких: 776 грн. 94 коп. заборгованості за спільне використання електричних мереж по водопровідній та каналізаційній насосних станціях, реактивне споживання та реактивну генерацію електроенергії по водопровідній та каналізаційній насосних станціях за договором № 380 від 24.01.2007 р., 19 грн. 99 коп. інфляційних втрат, 2 грн. 86 коп. трьох відсотків річних та 18 грн. 23 коп. пені

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволені позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Водне господарство" (25006, м. Кіровоград, вул. О. Балка, 3а, р/р 1751 в КФ КБ "Приватбанк", МФО 323583, ідентифікаційний код 33142604) на користь відкритого акціонерного товариства "Завод Сегмент" (25011, м. Кіровоград, вул. Родімцева, 83, р/р 0517 в ПІБ м. Кіровоград, МФО 323301, ідентифікаційний код 14308799) - 8 грн. 18 коп. державного мита та 117 грн. 45 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Згідно частини 3 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Дане рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя В.В.Тимошевська