ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2008 р.

№ 9/369-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т.Б. Дроботової - головуючого

Н.О. Волковицької

Л.І. Рогач

за участю представників:

позивача

Панчишин К.Я., дов. від 10.01.08р., Гуль Г.П., дов. від 11.04.2007р.

відповідача

третьої особи

Хабуля О.І., нач упр., Кононенко Ю.М., дов. від 17.03.2008р. № 7-20/593

не з’явився (про час та дату судового засідання повідомлений належним чином)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Катюжанка"

на рішення

господарського суду Київської області від 10.12.2007 року

у справі

№ 9/369-07 господарського суду Київської області

за позовом

Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Катюжанка"

до

третя особа без самостійних вимог

Управління агропромислового розвитку Вишгородської районної державної адміністрації

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Колгосп"

про

стягнення 180000грн.

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарський виробничий кооператив "Катюжанка" звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Управління агропромислового розвитку Вишгородської районної державної адміністрації

180000грн. збитків, завданих невиконанням договірного зобов'язання на підставі частин 3, 4 статті 611, частини 1 статті 613 Цивільного кодексу України, частин 1, 3 статті 216, статті 218, 221, 224, 229 Господарського кодексу України.

Позивач вважає себе належним кредитором у зобов'язанні з огляду на договір поступки права на вимогу від 16.05.2007р., укладеного з первісним кредитором відповідача - сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Колгосп" (у справі – третя особа).

Відповідач відхилив позовні вимоги повністю, вказавши, що його не було повідомлено про поступку права вимоги новому кредитору; умови договору поступки права на вимогу суперечать умовам основного договору, що обмежує право сторін передавати свої договірні права та обов'язки третій стороні; будь-які зобов'язання відповідача перед первісним боржником відсутні згідно статті 605 Цивільного кодексу України з огляду на прощення їх первісним кредитором. Також відповідач послався на припинення позивачем своєї діяльності та порушення щодо нього процедури банкрутства.

Рішенням господарського суду Київської області від 10.12.2007р. (суддя Євграфова В.П.) в позові відмовлено в повному обсязі; судове рішення вмотивовано встановленими обставинами справи щодо відсутності у позивача прав кредитора у спірному зобов'язанні в силу порушення порядку оформлення поступки права вимоги за відсутності відповідної згоди боржника, відтак договір поступки права вимоги не є належним доказом права вимоги позивача у даному позові. Також суд дійшов висновку про передачу позивачу первісним кредитором права вимоги по зобов'язанню, припиненому прощенням боргу відповідно до статті 605 Цивільного кодексу України.

Апеляційний перегляд даного рішення не здійснювався.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та направити справу на новий розгляд; касаційну скаргу вмотивовано доводами про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи. Вважає порушеною статтю 605 Цивільного кодексу України, яку застосовано без врахування порушення таким прощенням боргу прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Інші учасники судового процесу відзив на касаційну скаргу не подали; сторони не скористались правом на участь представників у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач та третя особа за наслідками тендеру по закупівлі робіт по вапнуванню кислих ґрунтів уклали договір № 01/37 від 05.10.2005р., відповідно до умов якого замовник (відповідач) доручає, а підрядник (третя особа) приймає на себе виконання робіт з поліпшення відповідних угідь шляхом вапнування кислих ґрунтів за рахунок коштів районного бюджету.

Вартість договірних робіт становить 397000грн., вказані роботи виконуються підрядником та здаються в обумовлений термін по акту приймання виконаних робіт, який є підставою для їх фінансування за рахунок бюджетних коштів; замовник може здійснювати попередню оплату для придбання матеріалів, паливно-мастильних матеріалів в розмірі вартості матеріалів, визначених кошторисом. Відповідно до пункту 7 розділу 3 договору від 05.10.2006р., сторони не можуть передавати свої права та обов'язки за цим договором третій стороні.

Також судом встановлено, що згідно акту № 01 від 05.10.2006р. третьою особою здійснено закупку паливно-мастильних матеріалів та матеріалів для робіт з вапнування ґрунтів на суму 151776,75грн., а також відповідно акту приймання-передачі виконаних робіт № 02 від 26.10.2006р. виконавцем проведено роботи по вапнуванню ґрунтів на площі 62га, вартістю 36642грн., який підписано представниками сторін та скріплено печатками.

У матеріалах справи міститься лист третьої особи (виконавця робіт) від 29.01.2007р. № 11, за змістом якого третя особа заявляє про намір припинити дію договору № 01 від 05.10.2006р. та гарантує, що не пред'являтиме ніяких фінансових умов та претензій щодо виконання умов даного договору.

Водночас 16.05.2007р. позивач та третя особа уклали угоду про поступку права вимоги, якою СТОВ "Колгосп" передало, а СВК "Катюжанка" прийняло право вимоги першого та стало кредитором по договору на виконання робіт по вапнуванню кислих ґрунтів № 1 від 05.10.2006р., одержавши право замість первісного кредитора вимагати належного виконання наступних зобов'язань: здійснити оплату для придбання сировини, паливно-мастильних матеріалів в розмірі вартості, визначеної кошторисом; провести фінансування згідно з актом приймання виконаних робіт.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з висновку, що зобов'язання відповідача перед третьою особою по оплаті фактично виконаних робіт та закуплених матеріалів на загальну суму 188418грн. є припиненими з моменту вчинення третьою особою одностороннього правочину про прощення боргу відповідно до статті 605 Цивільного кодексу України, а також в силу прямої заборони за договором не могли бути передані іншій особі без згоди відповідача; відтак надана позивачем угода про поступку права вимоги не доводить набуття ним права вимоги до відповідача за договором від 05.10.2006р.

Судова колегія вважає висновок господарського суду передчасним та таким, що не ґрунтується на повному, всебічному та об'єктивному дослідженні обставин справи в їх сукупності, з наступних підстав.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, за якою договір є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом, або якщо він не визнаний судом недійсним; відповідно законодавець розрізняє правочини нікчемні, визнання яких недійсними судом не вимагається, та оспорювані, що можуть бути визнані недійсними за рішенням суду.

Визначення правочину як нікчемного можливо в разі наявності прямої норми закону, що встановлює його недійсність (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України); при застосуванні статті 512 Цивільного кодексу України місцевий господарський суд не з'ясував, чи передбачає законодавство наслідки у вигляді нікчемності правочину, укладеного з порушенням її приписів.

Пункт 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право при прийнятті рішення визнати недійсним повністю або частково договір, пов'язаний з предметом спору; однак судове рішення не містить правових висновків з цього питання. Також з матеріалів справи не вбачається, що відповідач звертався з позовом про визнання договору поступки недійсним.

Також судова колегія погоджується з доводами касаційної скарги щодо неповноти з'ясування обставин справи в судовому рішенні, а саме: за частиною 1 статті 214 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила односторонній правочин, має право відмовитися від нього, якщо інше не встановлено законом; однак судом не надано будь-якої правової оцінки та не з'ясовано, чи має відповідні правові наслідки протокол № 11 Сільськогосподарського товариства "Колгосп" від 22.02.2007р., чи направлявся цей протокол у встановленому порядку відповідачу; також у матеріалах справи відсутні докази у з'ясування органів управління Сільськогосподарського товариства "Колгосп" та меж їх повноважень при вчиненні певних правочинів.

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України при заміні кредитора у зобов'язанні межа обсягу прав, що переходять до нового кредитора, може бути визначена умовами договору; виходячи з предмету даного позову, як позову про стягнення збитків, заподіяних невиконанням договірних зобов'язань, суду належало з'ясувати, в якому саме обсязі було передано права від первісного кредитора новому кредитору (повністю, чи відповідно до переліку, вказаного в договорі).

Застосовуючи положення статті 605 Цивільного кодексу України, суду належало врахувати, що певне зобов'язання має індивідуальні ознаки, що дають змогу відрізнити його від іншого зобов'язання: сторони, предмет, строк виконання, підстави виникнення, та встановити, яких саме зобов'язань стосувався лист від 29.01.2007р.

Відповідно до роз’яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення" зі змінами та доповненнями, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Прийняте у справі рішення вказаним вимогам не відповідає з вказаних вище підстав.

З огляду на межі повноважень касаційної інстанції, визначені статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України, рішення місцевого господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу сільськогосподарського виробничого кооперативу "Катюжанка" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Київської області від 08.04.2007 року у справі № 9/369-07 господарського суду Київської області скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Головуючий Т. Дроботова

Судді: Н. Волковицька

Л. Рогач