ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2008 р.

№ 10/110

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Разводової С.С.,

Самусенко С.С.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу           Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

на постанову           Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.05.2007р.

у справі          № 10/110 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом           Колективного підприємства фірми "Тарас"

до           Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

про           розгляд заяви про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню

за участю представників:

позивача –          не з'явились

відповідача –          Матвєєва Т.В. –дов № 52-16/83 від 17.12.2007 року

ВСТАНОВИВ:

У березні 2002 року КП Фірма "Тарас" звернулася до місцевого господарського суду з позовом до ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 328 758 грн. заборгованості за виконані роботи згідно з договорами підряду №№ 270а від 06.06.2000 року, 135а від 27.02.2001 року, 269а від 06.06.2000 року укладених між сторонами. В подальшому позивачем зменшено позовні вимоги до 316 365,67 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2002 року у справі № 10/110 позовні вимоги задоволено, з поточного рахунку ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь КП Фірми "Тарас" було стягнуто 316 365,67 грн. основного боргу, 1 700 грн. витрат на держмито, 69 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, про що був виданий наказ.

Постановою державного виконавця державної виконавчої служби в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу від 20.06.2002 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу –наказу господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2002 року по справі № 10/110, яке цією ж постановою було приєднано до зведеного виконавчого провадження про стягнення грошових коштів з ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь стягувачів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.07 р. у справі № 10/110 (суддя Кощеєв І.М.) задоволено заяву ВАТ “Південний гірничо-збагачувальний комбінат” про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2002 р. № 10/110 про стягнення з комбінату на користь КП фірми “Тарас” –318 134 грн. 67 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.05.2007р. (судді: Лотоцька Л.О. –головуючий, Бахмат Р.М., Євстигнєєв О.С.) ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.07 р скасовано, відмовлено Колективному підприємству фірмі "Тарас" у задоволенні заяви про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2002 р. у справі № 10/110 таким, що не підлягає виконанню.

ВАТ “Південний гірничо-збагачувальний комбінат” звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.05.2007р. скасувати, ухвалу господарського суду Дніпропетровської обл. від 06.03.07 р. у справі № 10/110 залишити без змін.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на те, що судом апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваної постанови порушені норми матеріального та процесуального права, зокрема, норми Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням господарського суду Дніпропетровської обл. від 15.04.2002 р. у справі № 10/110 з ВАТ “Південний гірничо-збагачувальний комбінат” на користь КП фірми “Тарас” стягнуто 316 365 грн. 67 коп. основного боргу, 1 700 грн. витрат на державне мито, 69 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. На його виконання 26.04.2002 р. видано наказ № 10/110.

Постановою державного виконавця державної виконавчої служби в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу від 20.06.2002 р. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської обл. від 26.04.2002 р. по справі № 10/110, яке цією ж постановою державного виконавця ДВС в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу приєднано до зведеного виконавчого провадження про стягнення грошових коштів з ВАТ “Південний ГЗК” на користь стягувачів.

З матеріалів справи видно, що 10.07.2002 р. державним виконавцем державної виконавчої служби в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу було винесено Постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі п.8 ст. 34 Закону України “Про виконавче провадження” у зв’язку з порушенням господарським судом провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської обл. від 01.02.2005 р., за заявою ВАТ “Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут механізації праці в чорній металургії”, було порушено провадження у справі № Б-29/21/05 про банкрутство ВАТ “Південний ГЗК” та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.

В порядку, передбаченому статтею 11 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” на підставі відповідної ухвали господарського суду Дніпропетровської обл., ВАТ “Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут механізації праці в чорній металургії” було опубліковане оголошення про порушення провадження у вказаній справі у газеті “Голос України” № 45 від 11.03.2006 р. В даному оголошенні зазначалося, що заяви кредиторів з вимогами до ВАТ “Південний ГЗК” приймаються протягом 30 днів від дня його опублікування. Тобто, останній строк, у який кредитори могли звернутися до ВАТ “Південний ГЗК” з вимогами, закінчився 10.04.2006 р.

На виконання вимог частини 2 статті 14 та статті 15 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, господарський суд Дніпропетровської обл. 10.08.2006 р. виніс ухвалу у справі № Б-29/21/05, якою затвердив реєстр вимог кредиторів ВАТ “Південний ГЗК”, а також визнав погашеними вимоги кредиторів, заявлені після спливу 30-денного строку для опублікування оголошення про порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника або не заявлені взагалі. Вимоги КП фірма “Тарас” щодо стягнення з боржника грошових коштів у розмірі 318 134,67 гривень за наказом господарського суду Дніпропетровської обл. від 26.04.2002 р. по справі № 10/110 у затвердженому реєстрі вимог кредиторів не значаться, оскільки позивач не звернувся до господарського суду Дніпропетровської обл. з відповідними вимогами до ВАТ “Південний ГЗК” у встановлений частиною 1 статті 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, строк, тобто протягом 30 днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, а тому їх слід вважати погашеними.

Суд першої інстанції приймаючи ухвалу, якою визнано наказ господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2002 р. № 10/110 про стягнення з комбінату на користь КП фірми “Тарас” –318 134 грн. 67 коп. таким, що не підлягає виконанню виходив з наступного.

З ухвали місцевого господарського суду від 01.02.2005 року про порушення провадження у справі про № Б29/21/05 банкрутство відповідача видно, що розпочинаючи судовий розгляд цієї справи суд керувався, зокрема нормами ст.ст. 11, 12 та 15 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Таким чином, правовідносини сторін мають регулюватися саме Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення

строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів.

Відповідно до ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2006 року у справі № Б29/21/05 встановлено, що вимоги кредиторів заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними,

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що встановлений Господарським процесуальним кодексом України і Законом України "Про виконавче провадження" порядок, спрямований на примусове виконання рішень господарського суду, не позбавляє боржника можливості з добровільного виконання взятих на себе зобов`язань.

Оскільки, грошові вимоги КП фірми “Тарас” до боржника виникли у 2000 р., тобто до дня порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ “Південний ГЗК”, що відбулося ухвалою зазначеного суду від 01.02.2005 р. та підтверджені рішенням господарського суду Дніпропетровської обл. від 15.04.2002 р. у справі № 10/110, тобто також до дня порушення провадження у справі про банкрутство боржника.

Отже, у відповідності до вимог ст. 1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” грошові вимоги КП фірма “Тарас” є вимогами конкурсних кредиторів.

Таким чином, з моменту прийняття місцевим господарським судом ухвали від 10.08.2006 року у справі № Б29/21/05, грошові вимоги КП Фірма "Тарас" до ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" вже визнані у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України та Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” такими, що вважаються погашеними.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що процедура банкрутства охоплює всіх кредиторів боржника, незалежно від того заявили вони свої вимоги до суду чи ні, і вчинки кредиторів поза встановленого правового порядку мають тягнути для них негативні наслідки, передбачені чинним законодавством.

Скасовуючи ухвалу місцевого господарського суду суд попередньої інстанції виходив з того, що у випадку порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника виконавче провадження з виконання рішення суду підлягає обов’язковому зупиненню на підставі пункту 8 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів відповідно до пункту 4 статті 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Крім того, судова колегія апеляційної інстанції безпідставно не прийняла до уваги посилання ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на ст. 598 Цивільного кодексу України, оскільки суд попередньої інстанції вважає, що вказана стаття передбачає підстави припинення зобов’язань, а не припинення чи закінчення виконавчого провадження.

Статтями 34, 37, 40, 401 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено повернення виконавчого документа чи припинення виконання рішення суду з підстав, вказаних у статті 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

На підставі викладеного апеляційна інстанція дійшла невірного висновку про те, що ухвалу місцевого господарського суду від 06.03.2007 року, якою задоволено заяву ВАТ “Південний гірничо-збагачувальний комбінат” про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2002 р. № 10/110 про стягнення з комбінату на користь КП фірми “Тарас” –318 134 грн. 67 коп. таким, що не підлягає виконанню, слід скасувати.

За таких обставин, судова колегія Вищого господарського суду України вважає, що оскаржувана постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.05.2007р. не відповідає нормам матеріального права, у зв’язку з чим підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.05.2007р. у справі №10/110 скасувати

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2007 року зі справи № 10/110 залишити без змін.

Головуючий                                                                                 І. А. Плюшко

Судді                                                                                                    С. С. Разводова

С. С.Самусенко