Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

Іменем України

«11»березня 2008 р.
Справа №52/375-07

Колегія Харківського
апеляційного господарського суду у складі:

головуючий суддя Кравець
Т.В., судді  Бабакова Л.М.,  Гончар Т.В.

при секретарі Бухановій Т.А.

за участю представників
сторін:

позивача -ОСОБА_1.

відповідача -Пікіної К.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного
господарського суду у м. Харкові апеляційну скаргу (вх.65 Х2/-5 від
16.01.08р.) відповідача, Відкритого акціонерного товариства
«Балаклійське хлібоприймальне підприємство»на рішення господарського суду
Харківської області від 11.12.2007 р. по справі № 52/375-07

за
позовом  Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2, м. Балаклія

до Відкритого акціонерного товариства
«Балаклійське хлібоприймальне підприємство», м. Балаклія

про
визнання права власності та витребування майна в натурі з чужого володіння

встановила:

Позивач,
фізична особа -підприємець, ОСОБА_2, звернулась до господарського суду
Харківської області з позовною заявою, в якій просила суд визнати право
власності та витребувати з незаконного володіння Відкритого акціонерного товариства
«Балаклійське хлібоприймальне підприємство»в натурі сорок п*ять тон зерна
гібридної кукурудзи. Також просила стягнути з відповідача на користь позивача
сплачене державне мито у розмірі 150,00 грн. та витрати на інформаційно
-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Рішенням господарського суду Харківської
області від 11.12.2007 р.  позовні вимоги
задоволено.  Визнано право власності
фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 на сорок п*ять тон зерна гібридної
кукурудзи, яку витребувати в натурі з незаконного володіння Відкритого
акціонерного товариства «Балаклійське хлібоприймальне підприємство». Стягнуто з
відповідача на користь позивача 150 грн. витрат по сплаті державного мита та
118 грн. витрат на інформаційно -технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням
суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд  рішення господарського суду Харківської
області від 14.12.2007 року по даній справі скасувати та прийняти нове судове
рішення, яким у позові відмовити повністю. Свої вимоги апелянт обґрунтовує
наступним.

23.11.204 року між ТОВ «Україна-1»та ВАТ
«Балаклійське хлібоприймальне підприємство»було укладено договір № 146 про
зберігання і переробку гібридної кукурудзи 1-го покоління ( початок). У
відповідності до умов вказаного договору, продукція, а саме гібридна кукурудза,
не може бути передана у власність іншому товаровласнику без повідомлення ВАТ
«Балаклійське хлібоприймальне підприємство»та проведення остаточних розрахунків
з переоформленням на другого власника у відповідності до встановленого порядку.
Отже, на думку апелянта, ліквідатор ТОВ «Україна -1» при укладанні договору №
14 від 29.08.2005 р. купівлі -продажу 45 тон гібридної кукурудзи з СПД ФО
ОСОБА_2. діяв всупереч Договору № 146 від 23.1.2004 року. Крім того, у
відповідності до пункту 4.6 Договору № 146 від 23.1.2004 року, якщо
товаровласник не може провести розрахунок з хлібоприймальним підприємством в
готівковій формі, підприємство має право утримати вартість наданих послуг
шляхом утримання частки продукції товаровласника, яка знаходиться на
зберіганні.

Позивач надав відзив на апеляційну
скаргу, в якому просить рішення господарського суду Харківської області від
14.12.2007 року по даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення. При цьому, позивач вважає, що він є добросовісним набувачем права
власності на 45 тон гібридної кукурудзи, ним виконані всі умови договору
купівлі -продажу № 14/2005 від 29.08.2005 року і у відповідача не має жодних
правових підстав, не визнати право власності позивача на майно та утримувати
його надалі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та
перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про задоволення
апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства «Балаклійське
хлібоприймальне підприємство», виходячи із наступного.

Предметом спору
даної справи є визнання права власності на зерно кукурудзи гібридної в
кількості 45 тон та витребування його з чужого незаконного володіння.

Приймаючи
рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував свій висновок
тим, що  гібридна кукурудза, на яку
позивач просив визнати право власності є предметом застави філії АКБ
«Національний кредит». У зв'язку з тим, що ТОВ «Україна -1»було  визнано банкрутом, його майно, яке було
предметом застави,  включено до
ліквідаційної маси підприємства банкрута та використовано  виключно для першочергового задоволення вимог
заставодержавця на підставі протоколу № 14/2005 від 29.08.2005 року торгів по
реалізації майна між ТОВ «Україна -1» та позивачем,  шляхом укладення договору купівлі -продажу №
14/2005 від 29.08.2005 р. Оскільки, обов'язок щодо сплати суми встановленої за
договором, позивачем було виконано, а обов'язок щодо передачі майна ТОВ
«Україна -1»виконаний не був, з огляду на знаходженні майна на зберіганні у
відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Проте, колегія
суддів не може погодитись з таким висновком господарського суду Харківської
області.

Так, 23.11.2004
року між ВАТ «Балаклійське хлібоприймальне підприємство» (далі підприємство) та
ТОВ «Україна -1»( далі товаровласник) було укладено договір № 146 про
зберігання і переробку гібридної кукурудзи 1-го покоління в початках ( а.с.
31-32).

Відповідно до
пункту 1.1 Договору товаровласник передає, а підприємство приймає і здійснює
прийомку, сушку, обмолот, первинну очистку, зберігання та подальший відпуск гібридної
кукурудзи 1-го покоління в початках (далі продукція).

Відповідно до
пункту 2.1 Договору зберігання продукції вважається з моменту її поставки і
прийняття на підприємство. Найменування культури -гібридна кукурудза 1-го
покоління в початках у кількості 100 тон.

Відповідно до
пункту 5.4  Договору сторони домовились
про те, що підприємство не несе відповідальність за збереження зерна, яке
товаровласник не забрав по закінченні термінів передбачених пунктами 2.1.5; 7.1
цього Договору.

Відповідно до
пункту 2.1.5 Договору товаровласник зобов'язується забезпечити вибірку
продукції, яка знаходиться на зберіганні, але не пізніше останнього дня строку
дії Договору.

Відповідно до
пункту 7.1 Договору  граничним терміном
зберігання є 31 травня 2005 року.

Постановою
господарського суду Харківської області від 10 лютого 2005 року по справі №
Б-39/112-04 ТОВ «Україна-1»визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру. Ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3, ліцензія АА
НОМЕР_1від 20.03.2002 року.

В ході
ліквідаційної процедури підприємства -банкрута, ліквідатор, арбітражний
керуючий ОСОБА_3. (далі продавець) уклав з Суб'єктом підприємницької діяльності
- фізичною особою ОСОБА_2(далі покупець) договір купівлі -продажу зерна
кукурудзи гібридної в кількості 45 тон за № 14/2005 від 29.08.2005 року ( а.с.
9).

Відповідно до
пункту 1 вказаного Договору  продавець
продав, а покупець купив зерно кукурудзи гібридної в кількості 45 тон.

Відповідно до
пункту 4 Договору внаслідок торгів ціна продажу продукції склала 15000 грн.

Відповідно до
пункту 5 Договору передача майна проводиться по акту прийому -передачі протягом
3-х днів після оплати.

Відповідно до
пункту 6.1 покупець зобов'язується здійснити оплату за придбане майно протягом
трьох банківських днів після підписання договору.

У відповідності
до пункту 5 Договору купівлі -продажу, 29.08.2005 року між ліквідатором ТОВ
«Україна-1»арбітражним керуючим ОСОБА_3.
та ОСОБА_2.  було складено акт
приймання -передачі зерна кукурудзи гібридної в кількості 45 тон, яка придбана,
згідно договору купівлі-продажу № 14/2005 від 29.08.2005 р. та, яка знаходиться
на зберіганні  у ВАТ «Балаклійське
хлібоприймальне підприємство».

У відповідності
до пунктів 6.1,6.2 Договору купівлі -продажу, позивач оплатила вартість зерна
кукурудзи у розмірі 15000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 18
від 08.09.2005 року, проведеного банком 08.09.2005 року ( а.с.15).

12.05.2006 року
позивач звернулась до Голови Правління ВАТ «Балакліівське хлібоприймальне
підприємство»з претензією щодо визнання права власності на зерно кукурудзи та
вимогою передачі їй вищевказаного майна (а.с.16) на підставі договору
купівлі-продажу №14/2005 від 29.08.2005 року, інших документів, що
підтверджують її право на це майно вона не надала.

31.05.2006 року
відповідачем було надіслано відповідь на претензію про невизнання за позивачем
права власності на майно і відмову в його відвантаженні  (а.с.17). При цьому відповідач послався на
пункт 3.4 Договору № 146 від 23.11.2004р., яким передбачено, що продукція не може
бути передана у власність іншому товаровласнику без повідомлення підприємства
та проведення остаточних розрахунків з переоформленням на другого власника у
відповідності до встановленого порядку. Переоформлення проводиться на підставі
листа товаровласника за підписом розпорядників кредиту, завіреного печаткою та
дорученням на переоформлення, у присутності уповноваженої особи нового власника
шляхом оформлення акту здачі -приймання.

Відповідно до
статті 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона
(зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно
статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі -продажу одна
сторона ( продавець) передає або зобов'язується передати майно  (товар) у власність другій стороні
(покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Як видно з
матеріалів справи, позивач виконав свої зобов'язання за договором і перерахував
на розрахунковий рахунок ТОВ «Україна-1»оплату за зерно кукурудзи  платіжним дорученням № 18 від 08.09.2005 р. в
сумі 15000,00 грн. ( а.с.15).

У відповідності
до пункту 1 статті 662 Цивільного кодексу України, продавець  зобов'язаний передати покупцеві товар,
визнаний договором купівлі -продажу.

Передачею майна
визнається вручення речі одержувачем, а так само здача транспортній організації
для відправлення покупцю.

У відповідності
до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар
покупцеві у строк, встановлений договором купівлі -продажу, а якщо зміст
договору не дає змоги визначити цей термін -відповідно до положень статті 530
Цивільного кодексу України.

Як свідчать
матеріали справи, ТОВ «Україна-1»на виконання умов договору № 146 від
23.11.2004 р. повинно було передати, а ВАТ «Балакліївське хлібоприймальне
підприємство»прийняти  та здійснити сушку
обмолот, первинну очистку, зберігання та наступний відпуск гібридної кукурудзи
1-го покоління в початках.

Термін
зберігання майна, яке було передано за договором № 146 від 23.11.2004 року
закінчився 31 травня 2005 року, а договір купівлі -продажу між СПД ФО ОСОБА_2.
і ліквідатором «Україна-1», арбітражним керуючим ОСОБА_3., укладено 29.08.2005
року.

Відповідно до
статті 659 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний попередити покупця
про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право
застави, право довірчого користування, тощо). У разі невиконання цієї вимоги
покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі
-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар.

Як свідчать
матеріали справи, акт приймання -передачі зерна кукурудзи гібридної в кількості
45 тон, яке знаходиться на зберіганні у ВАТ «Балакліївське хлібоприймальне
підприємство» від 29.08.2005 року підписаний тільки ліквідатором ТОВ «Україна
-1», арбітражним керуючим ОСОБА_3. і СПД ФО ОСОБА_2., тобто третя особа, а саме
ВАТ «Балакліївське хлібоприймальне підприємство»не приймало участі у передачі
спірного майна  і не було повідомлено
належним чином про його продаж.

Законом України
«Про зерно та ринок зерна в Україні»передбачено, що договір складського
зберігання укладається в письмовій формі, що підтверджується видачею власнику
зерна складського документу.

Договір №146 на
зберігання і переробку гібридної кукурудзи був укладений 23 листопада 2004
року, коли на виконання Закону України «Про зерно та ринок зерна в
Україні»діяло Положення про обіг складських документів на зерно, затвердженого
наказом Мінагрополітики України 27.06.2003 року №198, відповідно до якого
складськими документами на зерно є складська квитанція, просте та подвійне
складське свідоцтво. Пунктом 1.7 вищезазначеного положення визначено, що,
зерновий склад на бажання поклажодавця зобов'язаний видати йому один із
складських документів. Видача зерна проводиться складом в обмін на складські
документи.

Крім того, слід
зазначити, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2003 року за №
510 на виконання Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні»було
передбачено з 01.01.2005 року обов'язкову видачу складських документів, а тому
ТОВ «Україна -1»для виконання договору купівлі -продажу № 14/2005 від
29.08.2005 року, повинно було здійснити наступні дії відповідно до умов
договору № 146 від 23.11.2004 року та Закону України «Про зерно та ринок зерна
в Україна», якими передбачено :

- передача (
продаж) товару, що зберігається за складською квитанцією, може бути здійснена
без фізичного переміщення товару, за заявою поклажодавця товарному складу та
видачею складом набувачу товару нової складської квитанції і погашення
попередньої. Для цього необхідно :

- власнику
зерна повністю розрахуватися із зерновим складом за послуги із приймання,
очищення, сушіння та зберігання зерна, вирішити питання використання побічних
продуктів і відходів, що йому належать;

- укласти
договір відчуження зерна ( будь -який цивільно -правовий договір: купівлі
-продажу, міни, дарування, тощо)

- власнику
зерна звернутися із заявою на зерновий склад про переоформлення зерна на іншого
власника (в заяві вказується культура, обсяг зерна на переоформлення, реквізити
нового власника);

- внести плату
за переоформлення зерна (плата здійснюється будь -якою стороною за домовленістю
між ними);

- оформити акт
-розрахунок, який визначає обсяг переоформленого зерна.

Згідно зі
статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів
аналізуючи наявні  матеріали у справі,
пояснення представників сторін, дійшла висновку про те, що при винесенні
оскаржуваного рішення, господарський суд не здійснив оцінки обґрунтованості
доводів позивача в частині визнання його право власності саме на товар, який
знаходиться на зберігання у ВАТ «Балаклійське хлібоприймальне підприємство», не
з'ясував обставин справи, що свідчать про можливість витребувати тільки те
майно в натурі з чужого володіння, на яке сторона набула право власності,
невірно застосував частину 1 статті 387, частину 1 статті 392 та частину 1
статті 1212 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим оскаржуване рішення
підлягає скасуванню.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до переконливого
висновку про прийняття нового судового рішення про відмову у задоволенні
позову, оскільки відсутні правові підстави для визнання права власності на
зерно кукурудзи гібридної, яке знаходиться за договором зберігання № 146 від
24.11.2004 року у ВАТ «Балакліївське хлібоприймальне підприємство»та
витребування його в натурі з чужого володіння.

Виходячи з
викладеного  та керуючись статтями 99,
101, п.2 ч.1 статті 103, п. п. 1,4 статті 104, статті 105  ГПК України, судова колегія Харківського
апеляційного господарського суду одноголосно,

постановила:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства «Балакліївське хлібоприймальне
підприємство»задовольнити.

Рішення
господарського суду  Харківської
області від 11.12.2007 року по справі №
52/375-07скасувати та прийняти нове.

В позові відмовити повністю.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного
товариства «Балакліївське хлібоприймальне підприємство» держмито сплачене за
апеляційною скаргою у розмірі 75,00 грн.

Господарському суду Харківської
області видати відповідний наказ.

Головуючий суддя
Кравець Т.В.

Судді
Бабакова Л.М.

Гончар Т.В.