СУД
Постанова

Іменем України

10 квітня 2008 року

м.
Севастополь      Справа №
2-23/11973-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді
Черткової І.В.,

суддів
Волкова К.В.,

Щепанської О.А.,

секретар
судового засідання
Рєвєнко М.Ю.

за участю
представників сторін:

позивач:
не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши
апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим
на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Іщенко Г.М.) від 11.12.2007 у справі №
2-23/11973-2007А

за
позовом фізичної
особи - підприємця  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до Державної податкової інспекції у
місті Сімферополі Автономної Республіки Крим (вул. М. Залки, 1/9, місто
Сімферополь, 95053)

про
визнання нечинним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою
господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.12.2007 у справі №
2-23/11973-2007А позов фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано
нечинним рішення Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної
Республіки Крим від 21.02.2007 № у частині застосування штрафних
санкцій у сумі 5 886, 00 грн. У решті позову відмовлено. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь позивача 3, 35 грн судового збору.

Постанова
мотивована тим, що відповідачем надані неналежні докази порушення позивачем
вимог Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування й послуг”.

Не
погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в
якій просить зазначену постанову скасувати, у позові відмовити.

Апеляційна
скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовані всі
обставини справи.

У
судовому засіданні 07.04.2008 відповідач підтримав свої вимоги.

Позивач
подав заперечення на апеляційну скаргу, які мотивовані тим, що при підрахунку
готівкових коштів позивача необґрунтовано були враховані кошти  іншого суб'єкта підприємницької
діяльності.

Представник
позивача у судовому засіданні 07.04.2008 просив апеляційну скаргу залишити без
задоволення, постанову суду залишити без змін.

У
судовому засіданні оголошувалася перерва з 07.04.2008 до 10.04.2008.

Переглянувши
постанову суду відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства
України, судова колегія встановила наступне.

12.02.2007
Державною податковою адміністрацією в Автономній Республіці Крим проведено
перевірку з контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового
та безготівкового обігу фізичною особою - підприємцем  ОСОБА_1, за результатами якої складено акт (а.
с. 6).

Перевіркою
встановлено порушення пунктів 11, 13 статті 3 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”.

За
зазначені порушення до позивача рішенням Державної податкової інспекції у місті
Сімферополі Автономної Республіки Крим № від 21.02.2007 застосовані
фінансові санкції на загальну суму 5 971, 00 грн (а. с. 10).

За
результатами адміністративного оскарження зазначене рішення залишено без змін
(а. с. 19).

Фінансові
санкції в сумі 85, 00 грн застосовані за порушення пункту 11 статті 3 Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” на підставі пункту 6 статті 17 того з Закону
за проведення розрахункової операції через
реєстратор розрахункових операцій без використання режиму попереднього
програмування найменування товарів.

Зазначене
порушення позивач визнає, у судовому засіданні позивач заявив, що суму
фінансових санкцій за порушення пункту 11 статті 3 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” сплатив, що підтверджується квитанцією (а. с. 33).

Отже,
фінансові санкції в сумі 85, 00 грн застосовані правомірно.

Фінансові
санкції в сумі 5 886, 00 грн застосовані за порушення пункту 13 статті 3 Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” на підставі статті 22 того з Закону за
невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів,  яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій.

Актом
перевірки встановлена наявність на місці проведення розрахунків  1 192, 80 грн (без урахування 08, 60 грн суми
покупки). Акт перевірки підписаний продавцем позивача ОСОБА_2 без заперечень.
Наявність 1 192, 80 грн на місці проведення розрахунків підтверджується також
описом готівкових коштів на місці проведення розрахунків (а. с. 10 на звороті),
який підписаний продавцем ОСОБА_2 В денному звіті реєстратора розрахункових
операцій сума готівкових коштів зазначена у розмірі 15, 60 грн (а. с. 9). Таким
чином, невідповідність становить 1 177, 20 грн (1 192, 80 грн -15, 60 грн).
Отже, матеріалами справи підтверджується факт порушення, а тому він є належно
встановленим; фінансові санкції в сумі 5 886, 00 грн застосовані правомірно.

Таким
чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи
позивача про відсутність підстав для проведення перевірки, передбачених статтею
11-2 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, не приймаються
судовою колегією, виходячи з наступного.

Стаття
11-2 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” не визначає
конкретно, про які перевірки йдеться у цій статті. Але ця стаття підлягає
тлумаченню з урахуванням статті 11-1 того ж Закону. Статті 11-1 Закону України
„Про державну податкову службу в Україні” встановлює підстави і порядок
проведення перевірок, а стаття 11-2 - умови допуску до перевірок. Отже, обидві
статті стосуються одних і тих перевірок. Частиною 1 статті 11-1 зазначеного
Закону прямо передбачено, що вона стосується перевірок дотримання податкового
законодавства, а не перевірок з питань контролю за здійсненням розрахункових
операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу.

Право
органів державної податкової служби перевіряти дотримання законодавства про
розрахункові операції встановлено статтею 15 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування й
послуг”, яка передбачає, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької
діяльності  порядку  проведення
розрахунків  за товари (послуги),
інших  вимог  цього
Закону здійснюють органи державної податкової служби   України
шляхом  проведення  планових
або  позапланових перевірок згідно
із законодавством України.

Як
вбачається із матеріалів справи, перевірку магазину позивача проведено
головними державними податковими ревізорами-інспекторами Сандригайло Д.А.,
Гладким П.В. на підставі направлення № 209/509 від 12.02.2007 (а. с. 124)
згідно з планом-графіком проведення перевірок на лютий 2007 року (а. с. 125).

Таким
чином, перевірку проведено відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи
позивача про невідповідність посвідчення на перевірку (направлення № 209/509
від 12.02.2007) розпорядженню Державної податкової адміністрації України № 89-р
від 20.05.1997 „Про посвідчення на перевірку”, оскільки воно оформлено на двох
працівників відповідача, не можуть бути підставою для задоволення позову,
оскільки в цьому направленні зазначена посада, прізвище, ім'я кожного з
працівників.

Доводи
позивача про те, що при підрахунку готівкових коштів була врахована готівка
іншого суб'єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_3, що здійснює торгівлю в
перевіряємому магазині, не приймаються судовою колегією, виходячи з наступного.
Пункт 13 статті 13 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування й послуг” покладає на
суб'єктів підприємницької діяльності безумовний обов'язок забезпечувати
відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій. За
порушення цього обов'язку застосовується фінансова санкція, передбачена статтею
22 того ж Закону. Отже, позивач повинен забезпечити таку відповідність, але цей
обов'язок не виконав.

Позивач
посилається на те, що частина коштів, яка знаходилася на місці проведення
розрахунків, належить іншій особі. Але це не має будь - якого значення для
вирішення справи. Значення має та обставина, яка сума коштів знаходилась на
місці проведення розрахунків. Ця сума встановлена актом перевірки і складає 1
192, 80 грн. Доказів того, що грошові кошти в зазначеній сумі знаходилися на
місцях проведення розрахунків двох суб'єктів підприємницької діяльності,
позивачем не надані.

Господарським
судом при вирішення справи не враховано, що обов'язок забезпечення
відповідності грошових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів,
зазначеній в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, покладений саме
на суб'єктів підприємницької діяльності. Факт здійснення у приміщенні, яке
перевірялось, торгівлі двома суб'єктами підприємницької діяльності та пояснення
продавця не можуть бути підставою для висновку про відсутність порушення з боку
позивача, оскільки таким порушенням є саме невиконання вище наведеного
обов'язку, який покладено на нього Законом.

З
огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що висновки суду
першої інстанції не відповідають обставинам справи, а тому постанова
господарського суду Автономної Республіки Крим підлягає скасуванню, апеляційна
скарга задоволенню.

Керуючись
статтею 195, пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктом 3 частини 1 статті 202,
частиною 2 статті 205, статтями 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки
Крим задовольнити.

2.Постанову
господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.12.2007 у справі №
2-23/11973-2007А скасувати.

3.Прийняти
нову постанову.

4.У
позові відмовити.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя                                        І.В.
Черткова

Судді
К.В. Волков

О.А. Щепанська