ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 307
РІШЕННЯ

Іменем України

03.04.2008

Справа
№2-13/12185-2007

За
позовом СПД ОСОБА_1, м. Алушта

До
відповідача 1Алуштинської міської Ради, м. Алушта

До
відповідача 2 Сімферопольського міжміського бюро реєстрації та технічної
інвентаризації, м. Сімферополь

З
участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -
Виконавчий комітет Алуштинської міської Ради, м. Алушта

Про
визнання права власності.

Суддя
ГС  АР
Крим А.І. Жукова

Представники:

Від
позивача - ОСОБА_2 - представник, дов. від 25.01.2007 року

Від
відповідача 1  - Сильванович Ю.С. - гол.,
спец., відділу, дов. № 021-13/3190 від 16.10.2007 року

Від відповідача
2 - не з'явився

З
участю третьої особи - Сильванович Ю.С. - гол., спец., відділу, дов. №
021-13/3190 від 16.10.2007 року

Суть спору: Позивач - СПД ОСОБА_1, м.
Алушта звернулася до Господарського суду АР Крим із позовом до відповідача 1 -
Алуштинської міської Ради, м. Алушта та відповідача 2 - Сімферопольського
міжміського бюро реєстрації та технічної інвентаризації, м. Сімферополь про
визнання права власності.

Позовні
вимоги мотивовані статтею 392 Цивільного кодексу України, відповідно до якої
власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності.

Представник
позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі.

Ухвалою
ГС АР Крим від 16.10.2007 року провадження по справі було зупинено та
призначена судова будівельно-технічна експертиза.

29.12.2007р.
до Господарського суду АР Крим надійшли матеріали контрольної справи з
висновком експертизи №  377 від
20.12.2007 року.

Ухвалою
господарського суду АР Крим від 19.02.2008 року до участі у справі як третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено
виконавчий комітет Алуштинської міської ради.

Алуштинська
міська рада та виконавчий комітет Алуштинської міської ради проти позовних
вимог позивача заперечують за мотивами, що об'єкт не є нерухомим майном.

Слухання
справи відкладалося у порядку статті 77 ГПК України.

Строк
розгляду справи було продовжено у порядку статті 69 ГПК України за згодою
сторін.

Розглянувши
матеріали справи заслухавши пояснення представників сторін, суд  -

ВСТАНОВИВ:

Рішення
постійної комісії з питань будівництва, архітектури, землекористування,
житлово-комунального господарства, транспорту та зв'язку Алуштинської міської
ради від 25.12.2001 року № 80/9 виконавчому комітету Алуштинської міської ради
було рекомендовано надати позивачу дозвіл на збір матеріалів попереднього
узгодження відводу земельних ділянок для розміщення двох зупинок по маршруту
атракціону «Паровозик» по вулиці Набережній в м. Алушті напроти кафе «Водолій»
та ресторану «Морський»у Професорському куточку м. Алушта.

Рішенням
3 сесії 24 скликання Алуштинської міської ради від 27.11.2002 року № 3/43 було
затверджено матеріали попереднього узгодження місця розташування земельних
ділянок для розміщення атракціону «Паровозик».

Рішенням
6 сесії 24 скликання Алуштинської міської ради від 27.11.2002 року № 6/93 та №
6/94 затверджено проекти відводу земельних ділянок площею 0,023 га кожна для
розміщення зупинок атракціону «Паровозик», а відповідні земельні ділянки надано
позивачу в оренду строком до 01.01.2005 року.

06.02.2003
року між позивачем та відповідачем було укладено договори оренди земельних
ділянок за №№ 50, 51.

У
червні 2003 року будівництво вищевказаних об'єктів було завершено, що
підтверджується відповідними актами прийому виконаних підрядних робіт. В травні
2004 року на ці об'єкти було складено паспорти тимчасових об'єктів торгівлі
(обслуговування).

Рішеннями
24 сесії 4 скликання Алуштинської міської ради від 03.08.2005 року № 24/166 та
№ 24/167 було продовжено дію раніше укладених договорів оренди земельних
ділянок до 01.01.2008 року.

Відповідно
до висновку експерта №  377 від
20.12.2007 року,  зупинка атракціону
«Паровозик», яка розташована у м. Алушта напроти кафе «Водолій» і складається з
площі - платформи з навісом, приміщення каси і лавочок для відпочиваючих;
зупинка атракціону «Паровозик», яка розташована у м. Алушта на вул. Набережній
напроти ресторану «Морський» і складається з площаді - платформи з навісом,
приміщення каси і лавочок для відпочиваючих є капітальною спорудою з третьою
групою капітальності.

Зупинка
атракціону «Паровозик», яка розташована у м. Алушта напроти кафе «Водолій» і
складається з площі - платформи з навісом, приміщення каси і лавочок для
відпочиваючих, площа забудови - 24,0 кв.м., вартістю 72,181 тис. грн. Зупинка
атракціону «Паровозик», яка розташована у м. Алушта на вул. Набережній напроти
ресторану «Морський» і складається з площі - платформи з навісом, приміщення
каси і лавочок для відпочиваючих площа забудови - 24,0 кв.м., вартістю 72,181
тис. грн.

Згідно
з ч. 1  ст. 139 ГК України майном у цьому
Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні
активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у
діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються
в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб'єктів.

На
підставі  п. 9 інформаційного листа ВАСУ
від 31.01.2001р № 01-8/98г «Про
деякі  приписи законодавства, яке
регулює питання, пов'язані зі здійсненням права власності і його захистом»
основним критерієм законності володіння майном
є   джерело фінансування.

Позивач
представив суду докази тощо саме він здійснював фінансування будівництва
спірних об'єктів, а саме: договір підряду
від 28.03.2003 року на будівельно-монтажні роботи; акти приймання
виконаних робіт за червень 2003 року, підписані замовником та підрядником,
довідка про вартість виконаних підрядних робіт за червень 2003 року, підписана
замовником і підрядником, а також локальні кошториси на загально будівельні
роботи.

Згідно
ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше
прямо не виникає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.

Статтею
16 Цивільного кодексу України встановлено, що будь-яка особа має право
звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового
права. Визнання права є  одним із
способів захисту цивільних прав.

У
відповідності зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може
пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

За
такими обставинами, суд дійшов висновку, що позивач придбав  право власності на спірні об'єкти, у
відповідності з діючим законодавством, у зв'язку з чим, його вимоги є
обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Згідно
з пунктом 1.5. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно - Обов'язковій реєстрації прав підлягає право
власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, у тому числі іноземців
та осіб без громадянства, іноземних юридичних
осіб,  міжнародних організацій,
іноземних держав, а також територіальних громад в особі органів місцевого
самоврядування та держави в особі органів, уповноважених управляти державним
майном.

Пунктом
10 додатку № 1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно встановлений перелік правовстановлюючих документів,
на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого
майна, до яких віднесені рішення  судів,
третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна.

Судом
встановлено, що позивач звертався до органу реєстрації та технічної
інвентаризації з заявою про здійснення державної реєстрації на спірні об'єкти,
проте відповіді не отримав.

Таким
чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки
підтверджені матеріалами справи та не суперечать  вимогам чинного законодавства.

У
судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення
оформлене у повному обсязі та підписане 14.04.2008 року.

Судові
витрати по оплаті держмита та витрат на інформаційне-технічне забезпечення
судового процесу суд вважає за можливе віднести на позивача.

Відповідно
до викладеного, керуючись ст.ст. 49, ст.ст. 82-84 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Визнати
за суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код
НОМЕР_1) право власності на нерухоме майно - зупинку атракціону «Паровозик» по
вул. Набережній в м. Алушті напроти ресторану «Морський», яке складається з
площі-платформи з навісом, приміщення каси і лавочок для відпочиваючих, площею
забудови 24,0 кв.м.

Визнати
за суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код
НОМЕР_1) право власності на нерухоме майно - зупинку атракціону «Паровозик» по
вул. Набережній в м. Алушті напроти кафе «Водолій», яке складається з
площі-платформи з навісом, приміщення каси і лавочок для відпочиваючих, площею
забудови 24,0 кв.м.

Зобов'язати
Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації
зареєструвати в державному реєстрі власності за суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на
нерухоме майно - зупинку атракціону «Паровозик» по вул. Набережній в м. Алушті
напроти ресторану «Морський», яке складається з площі-платформи з навісом,
приміщення каси і лавочок для відпочиваючих, площею забудови 24,0 кв.м.

Зобов'язати
Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації
зареєструвати в державному реєстрі власності за суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на
нерухоме майно - зупинку атракціону «Паровозик» по вул. Набережній в м. Алушті
напроти кафе «Водолій», яке складається з площі-платформи з навісом, приміщення
каси і лавочок для відпочиваючих, площею забудови 24,0 кв.м.

Видати
наказ після вступу рішення в законну силу.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Жукова
А.І.