ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рівне,  вул. Яворницького, 59
РІШЕННЯ

"09"
квітня 2008 р.
Справа  № 15/23

за
позовом          підприємець ОСОБА_1

до
відповідача   Відкрите акціонерне
товариство "Райффайзен Банк Аваль" в особі Рівненської обласної
дирекції "Райффайзен Банк Аваль"

про
стягнення в сумі 26 459 грн. 54 коп.

Суддя  Коломис В. В.

Секретар судового засідання
Михалевська Л.В.

Представники:

Від
позивача  :  ОСОБА_2дов. б/н від 26.02.08 р.

Від
відповідача :  Павлюк В.В. дов. б/н від
15.10.07 р.

В судовому засіданні оголошувалась
перерва.

Статті
20, 22  ГПК України сторонам
роз`яснені

СУТЬ
СПОРУ:   Позивач - підприємець ОСОБА_1просить суд
стягнути з відкритого акціонерного товариства "Райффайзен банк
Аваль", в особі Рівненської обласної дирекції ВАТ "Райффайзен банк
Аваль"  26459,54 грн. безпідставно
стягнутих в безспірному порядку коштів.

Свої
вимоги, насамперед обгрунтовує тим, що 26 листопада 2007 року відповідачем без
будь-яких на те підстав з його рахунку, відкритого на ім`я підприємця було
здійснено незаконне списання коштів в сумі 26459,54 грн. При цьому зазначає, що
ухвалою Рівненського районного суду від 22.11.07 р. про забезпечення позову ВАТ
КБ  "Райффайзен банк  Аваль" в особі Рівненської обласної
дирекції до фізичної особиОСОБА_1. було накладено арешт, в межах суми позову на
розрахунковий рахунок підприємцяОСОБА_1 Натомість відповідачем, незважаючи на
те, що постанову про відкриття виконавчого провадження та забезпечення позову
органами ДВС було направлено 03.11.07 р., арешт на всі кошти на рахунки було
накладено вже 22.11.07 р.

Водночас,
виконуючи ухвалу про забезпечення позову, як вказує позивач,  відповідачем порушено вимоги Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, якою в свою чергу
передбачено, що для забезпечення виконання ухвали суду банк відкриває клієнту
на тому самому балансовому рахунку, що й рахунок, на який накладено арешт,
окремий  аналітичний (спеціальний)
рахунок.

Натомість,
відповідачем спеціального рахунку відкрито не було, а арешт було накладено на
всі кошти, з яких 26459,45 грн. відразу ж були спрямовані на погашення по
кредиту фізичної соби.

В
свою чергу заява на списання коштів в сумі 26459,45 грн. на яку в свою чергу,
як доказ правомірності вчинених дій посилається відповідач, то остання, на
думку позивача  підписана ним, як
фізичною особою і відповідно  до ст.44  ГК України не може розцінюватись, як згода
підприємця на перерахування коштів, оскільки в останнього відсутнє  право власності на них та відповідно
вільне  розпорядження цими коштами, як-то
передбачено ст.317 ЦК України.

Враховуючи
безпідставність та неправомірність дій відповідача просить позов задоволити.

Відповідач
- ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Рівненської обласної дирекції
позовні вимоги вважає безпідставними   та
необгрунтованими. Як вказує відповідач накладення арешту на розрахунковий
рахунок позивача, як підприємця було здійснено не банківською установою, а  Рівненським міським відділом ДВС, відповідно
до винесеної останнім постанови від 29.11.07 р.

При
цьому, відповідач зазначає, що до накладення арешту відповідно до постанови
ДВС, яка в свою чергу надійшла до нього 06.12.07 р., ОСОБА_126.11.07 р. була
подана заява про  договірне списання
коштів з рахункуНОМЕР_1 в рахунок погашення заборгованості по
простроченому  за договором кредиту, що і
було виконано в той же день відповідно до меморіальних ордерів №№ 1-5 від
26.11.07 р.

В
свою чергу, залишок коштів, а саме близько 2000,00 грн. які знаходилися в той
час на вищезазначеному рахунку, були на вимогу позивача повернуті, і відповідно
на момент виставлення останньому постанови органу ДВС про накладення арешту на
кошти, тобто станом на 06.12.07 р. грошові кошти на рахункуОСОБА_1 були
відсутні. Крім того зазначає, що умовами укладеного  з позивачем договору на розрахункове-касове
обслуговування, передбачена можливість договірного списання коштів з будь-якого
рахунку в погашення заборгованості клієнта за даним  договором та іншої заборгованості перед
банком. В свою чергу, на думку відповідача заяваОСОБА_1 про списання коштів,
відповідно до ст.207 ЦК України є однією з частин правочину укладеного між
сторонами, на підставі якого банк і здійснив відповідні дії.

А так
вважає, що здійснене ним списання грошових коштів з рахунку здійснено
відповідно до умов договору, на підставі відповідних документів та вимог
чинного законодавства.

Враховуючи
це, просить в позові відмовити.

Заслухавши
пояснення представників сторін, дослідивши всі фактичні  докази у
справі, як кожний окремо, так і в їх сукупності, давши цьому достатню і
об`єктивну оцінку, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

При
цьому суд встановив та врахував таке.

17
липня 2006 року між сторонами у справі був укладений  договір на здійснення розрахунково-касового
обслуговування за № 029-20-14/029 (далі договір, а.с. 8-11), на виконання умов
якого відповідачем було відкрито позивачу поточний рахунокНОМЕР_1 та відповідно
здійснювалось його розрахунково-касове обслуговування.

При
цьому, судом з`ясовано, що в  РОД ВАТ
"Райффайзен  Банк Аваль",
відповідно до кредитного договору № 014/53-05/32936 укладеного з громадянином
ОСОБА_1, останньому були відкриті - позичковий рахунокНОМЕР_2та рахунок
зарахування відсотків за НОМЕР_3.

Ухвалою
Рівненського районного суду від 22.11.07 р. у справі № 2-1011 за позовом ВАТ КБ
"Райффайзен  Банк Аваль" в
особі Рівненської обласної дирекції
доОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення позову, були  вжиті заходи до забезпечення  позову шляхом накладення арешту на
розрахунковий рахунокНОМЕР_1, відкритий на ім`яОСОБА_1 в  РОД ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в
межах 26459,54 грн. (а.с.7).

28
листопада 2007 року ДВС у Рівненському
районі було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання ухвали Рівненського районного суду про забезпечення
позову, шляхом накладення арешту  на
коштиОСОБА_1 (а.с.14).

При
цьому 29 листопада 2007 року відділом ДВС Рівненського районного управління
юстиції було винесено постанову про арешт коштів  боржника, відповідно до якої було накладено
арешт на кошти в сумі 26459,54 грн., що містяться на рахункуНОМЕР_1 в РОД
"Райффайзен банк  Аваль" та належать
ОСОБА_1 (а.с.15).

03
грудня 2007 року постанову про арешт коштів боржника від 29.11.2007 року було
направлено  відповідачу для виконання
(а.с.16).

В
свою чергу, 26 листопада 2007 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою,
щодо списання з його розрахункового рахункуНОМЕР_1  заборгованості по кредиту та прострочених
відсотках в сумі 26459,54 грн. В той же день, як з`ясовано судом, меморіальними
ордерами №№ 1-5 вищезазначені кошти були списані з рахунку підприємця.

Таким
чином списання заборгованості мало місце до отримання відповідачем постанови
ДВС про арешт коштів боржника, саме на підставі поданої ОСОБА_1заяви.

Зазначене,
а саме дійсне волевиявленняОСОБА_1 на списання заборгованості з рахункуНОМЕР_1
в сумі 26459,54 грн., позивачем не оспорюється.

Відповідно
до п.4.4 Договору , клієнт доручає банку самостійно утримувати із будь-якого
свого рахунку (рахунків), за якими здійснюється розрахунково-касове
обслуговування клієнта згідно умов цього договору  (за недостатності коштів, на таких рахунках
також з рахунків, що відкриті в установах інших комерційних банків України),
кошти в погашення заборгованості за цим договором та іншої заборгованості
клієнта перед банком, в тому числі за
надання банком інших послуг клієнту при поверненні помилково зарахованих
на рахунок клієнта коштів у випадку здійснення помилкового переказу тощо.

З
огляду на це, подано ОСОБА_1заява про списання коштів в розумінні ст.207 ЦК
України є правочином, на підставі якого відповідачем і були вчинені відповідні
дії.

При
цьому, посилання позивача на подання заяви
ним  саме, як фізичною особою
(громадянином) що в свою чергу виключає списання коштів з його рахунку, як
підприємця не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищевикладеним.

В
розумінні ч.1 ст.325 ЦК  України,
суб`єктами права приватної власності є фізичні особи.

При
цьому, чинний Цивільний Кодекс України не виділяє в окрему категорію такий
суб`єкт права власності як фізичну особу - підприємця, оскільки набуття
фізичною особою такого статусу дозволяє їй лише здійснювати  господарську діяльність.

Відповідно
до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона належним чином і відповідними
доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Натомість
доводи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог є безпідставними,
необгрунтованими.

Підстави
для задоволення позову на думку суду - відсутні.

Керуючись
ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, -

В И Р І Ш И В:

В
позові відмовити.

Суддя
Коломис В. В.

Рішення підписане "09" квітня
2008 року