КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2008                                                                                           № 4/378

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Мартюк А.І.

суддів:           Зубець Л.П.

Лосєва А.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Хазанов А.В. (дов. №070-03/084 від 08.01.2008 р.)

від відповідача -Михальченко К.В. (дов. б/н від 22.11.2007 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

на рішення Господарського суду м.Києва від 19.12.2007

у справі № 4/378 (Борисенко І.І.)

за позовом                               Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Люксекспрес-2"

про                                                  стягнення 20772,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Управління державного Архітектурно-будівельного контролю виконавчогооргану Київської міської ради звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Люксекспрес–2” про стягнення 20772,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі №4/378 від 19.12.2007 р. в задоволенні позову було відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №4/378 від 19.12.2007 р., прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги, вважаючи, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а рішення суду – скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду – без змін, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

13.03.2007 р. Управлінням державного Архітектурно-будівельного контролю виконавчого органу Київської міської ради було проведено перевірку додержання вимог містобудівного законодавства при експлуатації лакофарбувального цеху по вул. Причальній, 1 в Дарницькому районі м. Києва, за результатами якої складено протокол про правопорушення у сфері містобудування, яким встановлено, що прийняття в експлуатацію та зведення лакофарбувального цеху ТОВ „Люксекспрес-2” по вул. Причальній, 1 в Дарницькому районі м. Києва здійснено з порушенням законодавства, а саме: Постанови Кабінету Міністрів №1243 від 22.09.2004 р. „Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів”.

27.03.2007 р. Управлінням державного Архітектурно-будівельного контролю виконавчого органу Київської міської ради було винесено постанову №10/07, якою накладено на відповідача штраф в сумі 20772, 00 грн., на підставі ст.1 ч.1 абз.6 Закону України „Про відповідальність підприємств, їх об’єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування”.

Виходячи зі змісту статті 1 Закону України „Про відповідальність підприємств, їх об’єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування” підприємства, їх об’єднання, установи та організації незалежно від форм власності, які здійснюють проектування, роботи по будівництву, реконструкції, реставрації та капітальному ремонту, виготовляють будівельні матеріали, вироби і конструкції, а так само які є замовниками у будівництві або поєднують функції замовника і підрядчика, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: прийняття в експлуатацію об’єктів, зведених з порушенням законодавства, а так само місцевих правил забудови населених пунктів або проектних рішень, - у розмірі 5% вартості відповідних об’єктів (абз.6 ч.1 ст. 1 Закону України „Про відповідальність підприємств, їх об’єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування”).

Згідно зі ст. 3 Закону України „Про відповідальність підприємств, їх об’єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування” підставою для розгляду справи про правопорушення у сфері містобудування є протокол, складений уповноваженою на те особою інспекції державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.

У 5-ти денний термін з дня одержання протоколу про правопорушення питання про накладення штрафу розглядається посадовою особою інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Рішення посадової особи інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про накладення штрафу оформлюється постановою про накладення на підприємство штрафу за правопорушення у сфері містобудування відповідно до цього ж Закону.

Постанова про накладення на підприємство штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний термін після їх прийняття вручається під розписку керівнику або повноваженому представнику підприємства чи надсилається поштою, про що робиться запис у справі. Другий і тертій примірники залишаються в інспекції, яка наклала штраф.

Штраф стягується у 15-ти денний термін з дня його накладення, у разі несплати штрафу у зазначений термін він стягується в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач порушив приписи вищевказаних норм, вручивши відповідачу постанову 06.04.2007 р.

Крім того, наданий позивачем розрахунок розміру штрафу, зроблений на підставі суми вартості лакофарбувального цеху (згідно акту приймання-передачі основних засобів від 07.04.2007 р. – 281670 грн.) і вартості фарбувальної камери (згідно довідки від 05.03.2007 р. № 25 – 133767 грн.) на суму 20772 грн. є невірним, оскільки позивачем при нарахуванні штрафу невірно визначена вартість камери фарбувальної, а саме: 133767 грн. Відповідно до довідки №25 від 05.03.2007 р. залишкова вартість камери фарбувальної станом на 05.03.2007 р. складає 69468,37 грн.

Відповідно до ст. 250 Господарського кодексу України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб’єктів господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб’єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В матеріалах справи знаходиться акт прийому-передачі основних засобів ТОВ „Люксекспрес-2„ від 07.10.2005 р., в якому, зокрема, зазначено: „Здание закончено с внутренней стороны, выполнено с соблюдением требований экологических, санитарных, гигиенических, противопожарных и других норм и правил, которые обеспечивают безопасность эксплуатации объекта”. Отже, з 07.10.2005 р. лакофарбувальний цех по вул. Причальній, 1 в Дарницькому районі в м. Києві прийнятий в експлуатацію.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач не має законних підстав для звернення до господарського суду з позовом про стягнення штрафу, оскільки передбачений ст. 250 Господарського кодексу України для цього звернення термін сплинув 07.10.2006 р.

Відповідно до штампу на позовній заяві, позивач звернувся до господарського суду міста Києва 10.08.2007 р., тобто з пропуском строку позовної давності.

Виходячи зі змісту ч.4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд правомірно визнав позовні вимоги Управління державного Архітектурно-будівельного контролю виконавчого органу Київської міської ради необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління державного Архітектурно-будівельного контролю виконавчого органу Київської міської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2008 року у справі №4/378 – без змін.

Матеріали справи №4/378 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня її прийняття.

Головуючий суддя                                                                      Мартюк А.І.

Судді                                                                                          Зубець Л.П.

Лосєв А.М.