КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

27.06.08 р.                                                                                          № 20/25

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя

Чорногуз М.Г. (доповідач по справі),

Судді

Жук Г.А.

Фаловська І.М.

секретар судового засідання Єрмак Л.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Бондарчук Г.В., Діденко Д.В.- представники за дов. від 01.02.2008 року,

від відповідача: Веснянко О.К. –представник за дов. від 14.01.2007 року,

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Банку «Фінанси та кредит»в особі Філії «Придніпровське регіональне управління»

на рішення господарського суду Полтавської області від 25 квітня 2008 року

у справі № 20/25 (суддя Плеханова Л.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський агропромисловий союз»,

до Відкритого акціонерного товариства Банку «Фінанси та кредит»в особі Філії «Придніпровське регіональне управління»

третя особа Приватне підприємство «Укрпродінвест-Центр»,

про стягнення 196356,93 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 25 квітня 2008 року по справі №20/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський агропромисловий союз»до Відкритого акціонерного товариства «Банку «Фінанси та кредит»в особі Філії «Придніпровське регіональне управління» за участю третьої особи Приватного підприємства «Укрпродінвест-Центр»про стягнення 196356,93 грн. задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого господарського суду Відкрите акціонерне товариство «Банку «Фінанси та кредит»в особі Філії «Придніпровське регіональне управління»звернулося до Київського міжобласного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 25.04.2008 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові Товариству з обмеженою відповідальністю «Придніпровський агропромисловий союз».

Апеляційна скарга мотивована тим, що господарський суд Полтавської області при прийнятті оскаржуваного рішення порушив норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12 червня 2008 року прийнято до провадження апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Банку «Фінанси та кредит»в особі Філії «Придніпровське регіональне управління»на рішення господарського суду Полтавської області від 25 квітня 2008 року та призначено до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін.

Частиною 2 ст.106 ГПК України, визначено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розпорядженням заступника голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.06.2008 року склад колегії суддів змінено, у зв’язку з перебуванням судді Зеленіної Н.І. у відпустці, розгляд справи визначено здійснити колегії суддів у складі: головуючий суддя –Чорногуз М.Г., судді Жук Г.А., Фаловська І.М.

Представник Відкритого акціонерного товариства «Банку «Фінанси та кредит»в особі Філії «Придніпровське регіональне управління»в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 25.04.2008 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові Товариству з обмеженою відповідальністю «Придніпровський агропромисловий союз».

Представники товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський агропромисловий союз»в судовому засіданні заперечили проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просять ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

16 жовтня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Придніпровський агропромисловий союз»та Приватним підприємством «Укрпродінвест-Центр»договір №16/10/07-мв на поставку товару (а.с.13-14).

Відповідно до умов вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Придніпровський агропромисловий союз»повинно поставити Приватному підприємству «Укрпродінвест-Центр» масло вершкове 72,5% (далі товар) окремими частинами або в повному обсязі відповідно до договору за цінами, кількістю та якістю, які погоджуються сторонами в специфікаціях і є невід’ємними частинами договору, а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар і оплатити його на встановлених умовах.

Як вбачається з довіреності серії ЯОЛ №499953 від 18 жовтня та видатковою накладною № РП -000001 від 18 жовтня 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Придніпровський агропромисловий союз»виконало договірні зобов’язання, передавши уповноваженому представнику Приватного підприємства «Укрпродінвест-Центр»масло вершкове в кількості 8320 кг на загальну суму 180643 грн. 91 коп. ( а.с. 15-16).

Приватне підприємство «Укрпродінвест-Центр»в підтвердження оплати отриманого товару, надало Товариство з обмеженою відповідальністю «Придніпровський агропромисловий союз»оригінал платіжного доручення №1 від 19 жовтня 2007 року у розмірі 180643,91 грн. (а.с. 17).

Згідно виписки з руху грошових коштів на розрахунковому рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський агропромисловий союз»з 19 жовтня 2007 року по час розгляду справи в суді, грошові кошти від Приватного підприємства «Укрпродінвест-Центр»не надходили.

Позивач вважає, що халатними діями посадових осіб ТОВ Банку «Фінанси та кредит», йому нанесена матеріальна шкода, оскільки відповідач підтвердив факт реального перерахування вказаних платіжному дорученні коштів та прийняв на себе відповідальність щодо забезпечення даного перерахування та повного і своєчасного отримання позивачем коштів.

Колегія суддів не може погодитись з даним твердженням, виходячи з наступного. Згідно з п. 1.30 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку або іншої установи - члена платіжної системи, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми грошей зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Статтею 30 зазначеного вище Закону визначено, що переказ вважається завершеним із моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 23 вказаного Закону «Платіжне доручення може бути відкликане ініціатором переказу в будь-який час до списання суми коштів з його рахунка шляхом подання до банку, що обслуговує цього ініціатора, документа на відкликання.»

Отже платіжне доручення навіть з відміткою банківської установи про прийняття його до виконання, не являється безспірним документом який дає підстави вважати що переказ завершено і кошти надішли на рахунок отримувача.

Банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні»та умов укладених між ними договорів. У разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ, цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відсутні підстави покладати вину на банківську установу за відсутність грошових коштів на рахунку платника, зв’язку з чим не виконано платіжне доручення.

Фактично позивач звернувся з позовом про стягнення з банківської установи боргу, який виник у третьої особи перед позивачем, а договором поставки.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивач не навів беззаперечних доказів існування матеріальної шкоди, нанесеної неправомірними діями відповідача та наявності причинно-наслідкового зв’язку між діями відповідача та наслідками.

З огляду на зазначене колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга Відкритого акціонерного товариства «Банку «Фінанси та кредит»в особі Філії «Придніпровське регіональне управління» підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Полтавської області від 25 квітня 2008 року необхідно скасувати у зв’язку із невідповідністю висновків обставинам справи, та прийняти нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Придніпровський агропромисловий союз»в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 99, 101-102, п. 2 ст. 103, п. 3 ч. 1 ст. 104, ст. 105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.          Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Банку «Фінанси та кредит»в особі Філії «Придніпровське регіональне управління»на рішення господарського суду Полтавської області від 25 квітня 2008 року по справі № 20/25 задовольнити.

2.          Рішення господарського суду Полтавської області від 25 квітня 2008 року по справі № 20/25 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Придніпровський агропромисловий союз»в задоволенні позовних вимог.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський агропромисловий союз»на користь Відкритого акціонерного товариства «Банку «Фінанси та кредит»в особі Філії «Придніпровське регіональне управління»1964,00 грн. державного мита та 118 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу за розгляд справи в суді першої інстанції та 982,00 грн. державного мита за розгляд справи в Київському міжобласному апеляційному господарського суді.

4.          Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

5.          Справу № 20/25 повернути до господарського суду Полтавської області.

Постанова апеляційного господарського суду, набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом одного місяця з дати її прийняття до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя

М.Г. Чорногуз

Судді

Г.А. Жук

І.М. Фаловська

Дата відправки 01.07.08