ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2008 р.

№ 8/110/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя : Першиков Є.В.

суддів: Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

державного підприємства "Придніпровська залізниця"

на рішення

господарського суду Запорізької області від 10.10.2007р.

у справі

господарського суду

№ 8/110/07

Запорізької області

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Альма ЛТД"

до

1. Запорізької міської ради

2. Державного підприємства "Придніпровська залізниця"

3. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області

про

за участю представників сторін:

позивача -

відповідача 1-

відповідача 2-

відповідача 3-

визнання права власності

Константинова І.В. дов. Від 01.01.2008

не з’явився

Коваленко Ю.М. дов. № 45 від 01.01.2008

Сириць О.Д. дов. № 22/182 від 28.12.2007

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2007 року товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Альма ЛТД" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Запорізької міської Ради про визнання права власності на об’єкт нерухомості –автозаправну станцію та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 26.03.2007 просило визнати право власності на самочинне будівництво –об’єкт нерухомості автозаправну станцію, розташовану за адресою : м. Запоріжжя, вул. Червона 1б за товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Альма ЛТД".

Позивач обґрунтував свої вимоги відмовою здійснити первинну державну реєстрацію новозбудованої автозаправної станції, що є перепоною здійснювати господарську діяльність та обмежує його права власності.

Ухвалою господарського суду від 16.04.2007 залучено до участі у справі в якості відповідача 2 Державне підприємство "Придніпровська залізниця".

Ухвалою господарського суду від 23.05.2007 залучено до участі у справі в якості відповідача 3 Регіональне відділення фонду державного майна України по Запорізькій області.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.10.2007 позовні вимоги задоволено: визнано за товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Альма ЛТД" право власності на самочинно збудований об’єкт автозаправну станцію, розташовану за адресою м. Запоріжжя, вул. Червона 1Б в м. Запоріжжя, що складається з будівлі літ. А, електрощитової літ Б, ємкостей для бензину № 1, № 2, бензозаправних колонок № 4, № 5.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач збудував автозаправну станцію, яка відповідає санітарним, технічним, пожежним, екологічним та іншим нормам, та під яку власник земельної ділянки виділив позивачу земельну ділянку саме під розташування стаціонарної АЗС.

В апеляційному порядку справа не переглядалась.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, другий відповідач державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить судове рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Скаржник вважає, що судом неправильно застосовано ст.376 Цивільного кодексу України, а порушення процесуального права вбачає в тому, що рішення судом прийнято за відсутності представника залізниці.

У відзиві на касаційну скаргу Регіональне відділення Фонду державного майна по Запорізькій області підтримало скаргу Придніпровської залізниці.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ фірма "Альма ЛТД" проти доводів залізниці заперечує, вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в постанові і доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи , предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно - самочинно збудовану АЗС.

Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року. Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Стаття 376 Цивільного кодексу України встановлює, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Судом першої інстанції встановлено, що за адресою м. Запоріжжя, вул. Кругова, буд.1 ( на даний час вул. Червона, буд 1б) позивачем без належного дозволу та належно затвердженого проекту здійснено будівництво автозаправної станції на земельній ділянці, що не була йому відведена для цієї мети.

Згідно матеріалів інвентаризації, виконаних ОП ЗМБТІ за адресою: вул. Червона, 1б зведено будівлю, що складається з будівлі літ. А, електрощитової літ Б, ємкостей для бензину № 1, № 2, бензозаправних колонок № 4, № 5.

На замовлення позивача розроблено робочий проект автозаправної станції, який згідно протоколу містобудівної ради № 328 від 11.04.2006 узгоджено. Також проект узгоджено державним управлінням екології та природних ресурсів в Запорізькій області, про що складено висновок Державної екологічної експертизи № 326/00 від 22.11.2000. Управлінням з питань торгівлі та побутового обслуговування населення у 2000 році позивачу видано дозвіл № 1033 на розміщення та експлуатацію підприємства –АЗС по вул. Круговій, буд.1.

Шевченківським райвідділом Головного управління МНС України в Запорізькій області позивачу видано дозвіл № 183 на початок роботи стаціонарної АЗС ТОВ фірма "Альма ЛТД" з 10.11.2005.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем збудовано самочинно на земельній ділянці по вул. Червона, буд. 1б будівлю, що є об’єктом нерухомості та введено в експлуатацію автозаправну станцію, яка відповідає санітарним, технічним, пожежним, екологічним та іншим нормам, що пред’являються до відповідних об’єктів.

Рішенням від 29.08.2007 № 77/306 чотирнадцятої сесії п’ятого скликання Запорізької міської Ради затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Червоній, буд.1б товариству фірма "Альма ЛТД", та припинено тимчасово строком на 10 років державному підприємству "Придніпровська залізниця" право постійного користування земельною ділянкою площею 0,0145 га (землі транспорту) по вул. Червоній,1б, раніше наданою в постійне користування державному підприємству "Придніпровська залізниця" земельної ділянки дистанції ст. Запоріжжя П –ст. Запоріжжя 1.

Товариству з обмеженою відповідальністю фірма "Альма ЛТД" передано в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 0,1210 га по вул. Червоній, 1б для розташування автозаправної станції в межах згідно з планом за рахунок земель, право користування якими Придніпровською залізницею тимчасово припиняється.

Таким чином, судом встановлено, що власник земельної ділянки по вул. Червона, буд 1б - Запорізька міська Рада (відповідач 1 по справі) у встановленому законом порядку виділив позивачу земельну ділянку, що не була йому відведена під самочинно збудований об’єкт нерухомості, саме з метою розташування стаціонарної автозаправної станції.

Доводи заявника касаційної скарги –державного підприємства "Придніпровська залізниця", на які залізниця посилається і в касаційній скарзі, були досліджені судом першої інстанції.

Придніпровська залізниця посилалась на порушення внаслідок самочинного будівництва її права на користування замощеною площадкою, яка є державною власністю.

Судом першої інстанції встановлено, що замощена площадка 435,2 кв. м , яка знаходилась на балансі Будівельно-монтажного поїзду №645, була передана Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області в оренду товариству з обмеженою відповідальністю фірма "Альма ЛТД". Рішенням господарського суду Запорізької області від 14.12.2006 по справі № 24/361 вказаний договір оренди розірвано.

14 квітня 2007 за актом прийому-передачі товариство фірма "Альма ЛТД" повернуло Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Запорізькій області орендоване майно –замощений майданчик в тому ж технічному стані, що й при передачі його в оренду.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів по справі.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства "Придніпровська залізниця" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 10.10.2007р. у справі №8/110/07 залишити без змін.

Головуючий           Є. Першиков

Судді           Т. Данилова

І. Ходаківська