Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
34/512: не визначено.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 20.03.2008. Забезпечено надання загального доступу: 20.03.2008.
Номер судового провадження: не визначено
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2008 № 34/512

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:Кондес Л.О.

суддів: Михальської Ю.Б.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача: Титаренко М.О. ліквідатор;

від відповідача:Заболотній О.В. довіреність №П/9-3-10 від 07.01.2008 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальнихбудівельних робіт "Укрмонтажспецбуд"

на рішення Господарського суду м.Києва від 04.12.2007

у справі № 34/512

за позовом Дочірнього підприємства "Електромонтаж № 421"

до Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальнихбудівельних робіт "Укрмонтажспецбуд"

простягнення 47216,57 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.12.2007 р. позов Дочірнього підприємства “Електромонтаж №421” (далі ДП “Електромонтаж №421”, позивач) до Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт “Укрмонтажспецбуд” (далі ДК “Укрмонтажспецбуд”, відповідач) про стягнення 47216,57 грн. був задоволений частково; було стягнуто з Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт “Укрмонтажспецбуд” на користь Дочірнього підприємства “Електромонтаж № 421” Закритого акціонерного товариства “Електромонтаж” 42 924,15 грн. боргу, а також 429,24 грн. витрат по сплаті державного мита та 107,27 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині позову про стягнення пені було відмовлено.

Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове, яким в позові відмовити повністю. ДК “Укрмонтажспецбуд” зазначає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки воно було прийняте у відсутності представника відповідача, що суд не прийняв до уваги те, що представник перебував на лікарняному і не мав можливості прийняти участь у засіданні. Також відповідач зазначає, що судом не враховано пропущення позивачем строку позовної давності по справі, та не надано оцінки тому факту, що Довідки по формі КБ-3 та КБ-2в підписані сторонами без зазначення дати їх підписання, а суми які позивач зазначає як сплачені не підтверджуються належним чином.

Позивач відзив на апеляційну скаргу суду не надав, однак в судовому засіданні його представник пояснив, що вважає скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. Просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Ухвалою від 07.02.2008 р. апеляційна скарга прийнята до провадження і призначена до розгляду на 27.02.2008 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

13.11.2003 р. між Позивачем та Відповідачем укладено Договір, відповідно до пункту 1.1 якого Позивач (Підрядник) доручає, а Відповідач (Замовник) приймає на себе зобовязання виконати наступний комплекс робіт по будівництву торгівельного центру в Оболонському районі на перехресті вулиці Малиновського та Оболонського проспекту у м.Києві, а саме зовнішні мережі енергопостачання.

Згідно з пунктом 3.4 Договору розрахунки здійснюються щомісячно, протягом пяти банківських днів з моменту підписання сторонами актів здачі-приймання виконаних робіт по формі КБ-2В, які розглядаються і підписуються повноваженими представниками Замовника в три денний термін.

Пунктом 3.5 Договору встановлено, що остаточний розрахунок за виконані роботи здійснюється після підписання обома сторонами акта приймання виконаних підрядних робіт (типова форма КБ-2В, КБ-3) протягом пяти банківських днів.

За порушення строків здійснення розрахунків за Договором Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі 0,2% від простроченого платежу за кожний день прострочки, але не більше 10% від суми неоплачених робіт (пункт 13.2 Договору).

На виконання вказаного Договору, Позивач виконав, а Відповідач прийняв роботи на суму 205554 грн., що підтверджується довідками про вартість виконаних підрядних робіт форми № КБ-3 та актами приймання виконаних підрядних робіт форми № КБ-2В за листопад, грудень 2003 року та квітень 2005 року, які містяться в матеріалах справи.

Відповідач за виконані на підставі вказаних довідок про вартість виконаних підрядних робіт форми № КБ-3 та актів приймання виконаних підрядних робіт форми №КБ-2В частково розрахувався з Позивачем, сплативши: 29.04.2005 р. 15000 грн., 24.05.2005 р. 13500 грн., 14.06.2005р. 15000 грн., 22.06.2005 р. 14000 грн., 01.07.2005 р. 10277,69 грн., 09.08.2005 р. 15000 грн., 23.08.2005 р. 15000 грн., 29.09.2005 р. 15000грн., 30.11.2005 р. 15000 грн., 29.12.2005 р. 15000грн.

Станом на день розгляду справи несплачена сума заборгованості за виконані роботи складає 42924,15 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, одночасно з сумою пені в розмірі 4292,42 грн.

Відповідач, як у встановлений Договором строк так і на дату судового розгляду, свого зобовязання щодо повної оплати вартості виконаних робіт, а саме у сумі 42924,15грн. не виконав.

Після дослідження всіх доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Суд вважає обґрунтованою суму заборгованості відповідача перед позивачем за виконання ним підрядних робіт, оскільки він підтверджує їх Актами приймання виконаних робіт та Довідками про вартість виконаних робіт, які завірені підписами посадових осіб та печатками підприємств (а.с. 12 36). Твердження відповідача про недоведеність суми заборгованості належними платіжними документами не може прийматись судом до уваги, оскільки сам відповідач не заперечує і не спростовує своїми доказами факт наявності зазначеного боргу, а лише посилається на пропущення позивачем строку позовної давності.

Що стосується дат підписання актів по формі КБ-3 та довідок по формі КБ-2в, то судом першої інстанції вони вірно прийняті до уваги як належний доказ з використанням норми ч. 1 статті 530 ЦК України, в якій зазначено: “якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)”. Оскільки відповідачем не було проставлено дату підписання ним зазначених документів, то суд вважає їх підписаними у строк визначений договором, а строк виконання грошового зобовязання має настати відповідно до п.п. 3.4, 3.5 Договору, а саме у листопаді, грудні 2003 року, січні 2004 року та квітні, травні 2005 року.

Внаслідок укладання спірного договору між сторонами згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обовязки. Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно з статтями 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), статтею 193 Господарського кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Частиною 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частинами 1, 3 статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Такими діями Відповідача, що свідчать про визнання ним свого боргу за Договором, є його часткова сплата.

Зокрема, з наданого Відповідачем платіжного доручення № 0253 від 29.04.2005 про перерахування на рахунок Позивача 15000 грн. вбачається, що вказані кошти були перераховані за виконані електромонтажні роботи по будівництву Торгового центру згідно з Договором.

Отже, строк позовної давності щодо основної суми боргу Позивачем не пропущено, а тому посилання Відповідача на пропуск строку позовної давності щодо вказаної суми є невірним.

Таким чином, позивач повністю підтвердив свої доводи щодо правомірності його вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за виконані підрядні роботи в розмірі 42924,15 грн.

Що стосується вимоги щодо стягнення пені за порушення строку виконання грошового зобовязання, то вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення пені лише у вересні 2007 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до частин 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У судовому засіданні Відповідачем було заявлено про застосування строку позовної давності, а тому позовна вимога про стягнення з Відповідача пені є незаконною та необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що посилання відповідача на те, що суд першої інстанції припустився порушення норми процесуального права, оскільки виніс рішення без участі його представника, не є підставою для скасування зазначеного рішення. З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи неодноразово відкладався.

В судовому засіданні 29.11.2007 р. була оголошена перерва на 04.12.2007 р. про що представники сторін були повідомлені, однак представник відповідача в суд не зявився. Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які заяви чи клопотання про відкладення розгляду справи в звязку з хворобою представника відповідача, то суд правомірно розглянув справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що вимоги викладені в апеляційній скарзі не є обґрунтованими, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 04.12.2007 у справі № 34/512 без змін, оскільки суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, --

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт “Укрмонтажспецбуд” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 04.12.2007 р. по справі №34/512 без змін.

Справу № 34/512 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського Суду України.

Головуючий суддя

СуддіМихальська Ю.Б.

11.03.08 (відправлено)

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...