ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2008 р.

Справа № 6/85/08

за позовом

ТОВ фірма “Фрідем” м.Миколаїв

до відповідача

ДПІ у Корабельному р-ні м.Миколаїв

про

Скасування рішення

Суддя                                                                                           Ткаченко О.В.

Секретар                                                                                          Засядівко О.О.

Представники:

Від позивача

Баришніков А.О.

Від відповідача

Кравчук О.І., Долгошея Ю.Я.

Суть спору: 11.05. 2007 року в приміщенні ресторану, який знаходиться за адресою пр. Корабелів, 14 і є місцем здійснення підприємницької діяльності ТОВ фірми „Фрідем", була проведена перевірка щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, за результатами якої був складено акт № 14000433/23-50 від 11.05.07 р.

На підставі зазначеного акту було винесене рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 25.05.07 №/0 на суму 4000 гривень.

Рішення прийнято з підстав порушення пунктів 1 та 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№ 265/95 від 06.07.1995р.

Порушення полягало в непроведенні через РРО 800 грн. –авансу (часткової оплати) за організацію банкету шляхом сервірування столу та подання певних страв.

Не погоджуючись з рішенням, товариство звернулося з позовом про скасування рішення, посилаючись на те, що:

- відповідальність по зазначеній нормі права передбачена за отриману послугу, а не послугу, що буде надаватися в майбутньому;

- у перевіряючих, які передали 800 грн., не було наміру на отримання послуги, тому цей правочин, згідно з ст. 203, 215, 216 ЦК України, не створює правових наслідків.

- перевірку проведено не в порядку передбаченому Конституцією і законодавством України.

Відповідач позов не визнав з підстав, зазначених в акті перевірки.

Господарський суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що рішення є неправомірним і підлягає скасуванню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.2 ст.11 Закону від 04.12.1990 № 509-XII “Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової служби мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) в межах своєї компетенції та у порядку, встановленому законами України.

Статтею 15 Закону України від 06.07.1995р. № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Такі ж вимоги до дій податкової служби зазначені в статті 3 Закону “Про державну податкову службу в Україні” - Органи державної податкової служби України у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, іншими нормативно-правовими актами органів державної влади.

Отже податковій службі для прийняття правомірного рішення щодо додержання порядку проведення готівкових розрахунків необхідно, крім права на проведення перевірки, проводити цю перевірку у порядку, визначеному діючим законодавством.

В обґрунтування правомірності своїх дій представник відповідача у судовому засіданні послався на те, що перевірка проведена відповідно плану-графіку, затвердженому згідно з “Методичними рекомендаціями щодо порядку складання плану-графіка перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії між структурними підрозділами при їх проведенні”, затвердженими Наказом ДПА України від 11.10.2005 № 441.

Статтею 2 Закону “Про державну податкову службу в Україні” передбачено право податкової служби приймати у випадках, передбачених законом, нормативно-правові акти і методичні рекомендацій з питань оподаткування.

Отже при проведенні перевірки податкова служба керувалась не законами України або іншими нормативно-правовими актами, а методичними рекомендаціями, що є порушенням Конституції і Закону України “Про державну податкову службу”

Інші доводи позивача не приймаються судом до уваги, оскільки податкові правовідносини не регулюються цивільним законодавством, а відповідальність по Закону України № 265/95 настає у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, тобто непроведення через реєстратори розрахункових операцій прийнятих від покупця коштів незалежно від того, чи такі послуги надані чи будуть надаватися в майбутньому.

Керуючись ст.ст. 94,161-163 КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати Рішення Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва від 25 травня 2007 р. № /0.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя