КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2008                                                                                           № 7/267-25/202

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Мартюк А.І.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Халецький О.В., дов. № 4 від 02.01.2008р.

відповідача: Левченко О.Є., дов. № 251/10 від 29.12.2007р.

розглянувши у відкритому

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду м.Києва від 19.02.2008

у справі № 7/267-25/202

за позовом                               Відкрите акціонерне товариство "Краматорський цементний завод "Пушка"

до                                                   Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про                                                  стягнення 2388811,97 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Краматорський цементний завод «Пушка»звернулось з позовною заявою про стягнення з Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» суми боргу в розмірі 1922901, 44 грн., збитків від інфляції за весь час прострочення в сумі 368 235, 63 грн., трьох процентів річних за весь час прострочення з сумі 97 674, 90 грн.. Також позивач просив суд визнати причини пропуску позовної давності відносно суми 30 458, 56 грн. (вартість недопоставленого газу за листопад 2002р.) поважними, поновити строк позовної давності.

В процесі розгляду справи позовні вимоги збільшувались, відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 31.01.2008р. № 9/08 в межах заявленого позову позивач просив стягнути з відповідача збитки від інфляції за весь час прострочення в сумі 867 228, 55 грн., три відсотка річних за весь час прострочення в сумі 210 362, 19 грн..

Рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 7/267-25/202 від 19.02.2008р. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на користь Відкритого акціонерного товариства «Краматорський цементний завод - Пушка» 664 681, 94 грн., в тому числі 532 003, 55 грн. інфляційних збитків та 132 678, 39 грн. 3% річних. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на користь Відкритого акціонерного товариства «Краматорський цементний завод - Пушка» судові витрати в розмірі 6 764, 82 грн..

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва у справі № 7/267-25/202 від 19.02.2008р. в частині стягнення з відповідача інфляційних збитків та 3% річних та прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Судом встановлено, що 24 вересня 2002 року між ВАТ «Краматорський цементний завод «Пушка» та ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» було укладено Договір № 10/6-06/02-1373 на постачання природного газу .

Згідно Додаткової угоди № 1 від 26.11.2002 року відповідач зобов'язався поставити природний газ у листопаді 2002 року у кількості 2 200,000 тис. м3, за ціною 276, 25 грн. за 1 тис. м3, на загальну суму 729 300, 00 грн., а позивач зобов'язався прийняти та сплатити його вартість на умовах узгоджених Договором.

Згідно платіжного доручення № 614 від 29.10.2002р. позивачем було перераховано 729 300 грн. з призначенням платежу «передоплата за газ природний за листопад згідно договору № 10/6-06/02-1373 від 24.09.2002р. та додаткової угоди № 1...».

У листопаді 2002 року відповідач свої зобов'язання по Договору виконав частково, поставивши природний газ у кількості 2 108,119 тис. м3, що складає загальну суму 698 841,44 грн., згідно акту прийому - передачі природного газу від 30.11.2002 року. Вартість недопоставленого газу за листопад 2002 року становить 30 458,56 грн..

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до пункту 6 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що на момент подання позову, термін позовної давності щодо зобов'язання відповідача в сумі 30 458, 56 грн., що становить вартість недопоставленого газу за листопад 2002 року, сплинув. Позивачем не наведено поважних причин, що призвели до пропуску строків позовної давності захисту своїх прав шляхом звернення з позовною заявою до суду в межах загального строку позовної давності. Зважаючи, на те, що відповідач у справі наполягає на застосуванні строку позовної давності зокрема щодо вимог про стягнення 30 458, 56 грн., тому місцевий суд правомірно відмовив в задоволенні вимоги позивача щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, нарахованих на вказану суму заборгованості.

27 грудня 2002 року, згідно пред'явленого до сплати рахунку. Позивачем, в рамках договору № 10/6-06/02-1373 від 24 вересня 2002 року, перераховано передплату 1 892 442,88 грн. (платіжне доручення № 207), за постачання газу у січні 2003 року.

Договір відповідно до п. 11.1. набирає чинності з моменту підписання і діє в частині поставки газу з 01.10.2002 до 31.10.2002, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 26.11.2002 постачальник (відповідач) передає покупцеві (позивачу) в листопаді 2002 року газ в обсязі до 2 200 000 куб. м. (п. 2.1.1).

Статтею 4 додаткової угоди передбачена 100% оплата потягом 5 банківських днів з моменту підписання даного договору, а згідно ст. 5 цієї угоди - решта умов договору залишається незмінною і обов'язковою до виконання сторонами.

Статтею 6 договору № 10/6-06/02-1373 від 24.09.2002 передбачена 100% передоплата газу до початку місяця його поставки.

В дорученні № 207 від 27.12.2002 призначенням платежу зазначено «передоплата за природний газ за січень 2003р. згідно рахунку б/н від 27.12.2002р.».

Як вбачається з договору № 10/6-06/02-1373 від 24.09.2002 він був і укладений на поставку газу в 2002 році, умови поставки газу передбачали обов'язкову передоплату щодо поставки газу на наступний місяць, а тому сума в розмірі 1 892 442, 88 грн. перерахована позивачем у відповідності з умовами договору.

Дійсність зобов'язань сторін та продовження дії умов договору № 10/6-06/02-1373 від 24.09.2002р. підтверджується зокрема додатковою угодою № 2 від 15.03.2005р. до договору № 06/02-1373 від 24.09.2002р., яка підписана сторонами, містить підписи сторін за договором та скріплена печатками підприємств. Вказаною угодою викладено преамбулу договору у новій редакції та внесені зміни в розділі 12 Договору, та як зазначено в угоді решта умов Договору залишається незмінною і обов'язковою до виконання сторонами.

За наведених обставин судом не приймаються твердження відповідача щодо збереження кошти, позивача як таких, що перераховані безпідставно, а посилання на відсутність грошових зобов"язань по поверненню отриманих коштів спростовуються наступним.

За договором № 10/6-06/02-1373 від 24.09.2002р. згоди щодо умов та строків постачання газу у січні 2003р. сторонами не досягнуто, та відповідно в рахунок здійсненої передплати на суму 1 892 442, 88 грн., відповідач газ не поставив, кошти не повернув.

Пунктом 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною другою статті 712 ЦК України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини другої статті 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи, що сторонами не були визначені конкретні строки виконання зобов'язання з постачання газу, відповідно до здійсненої передоплати - 1 892 442, 88 грн., право вимоги позивача до відповідача повинно визначатися на підставі п.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

14.07.2004 року, зважаючи на те, що зобов'язання відповідача щодо поставки газу втратило інтерес для позивача (п. 3 ст. 612 ЦК України) ВАТ "Краматорський цементний завод - Пушка" було направлено вимогу, лист за № 11/1852 про перерахування заборгованості в сумі 1 922 901, 34 грн. (30 458, 56 грн. - вартість недопоставленого газу за листопад 2002 року та 1 892 442, 88 грн. - передоплата за непоставлений газ). Дана вимога відповідачем залишена без відповіді.

Таким чином, оскільки строк виконання зобов’язання сторони не визначили, то перебіг строку позовної давності розпочався з дня пред"явлення позивачем вимоги про сплату заборгованості від 14.07.2004 року, а тому позовні вимоги щодо стягнення 1 892 442,88 грн. - передоплата за непоставлений газ, заявлені в межах строку позовної давності.

Однак, позовні вимоги у даній справі з урахуванням уточнень до позову заявлені про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних, нарахованих, зокрема на суму заборгованості в розмірі 1 892 442, 88 грн. за період з 22.07.2004р. по 31.01.2008р.. Як встановлено під час розгляду Господарським судом Донецької області справи 24/39 відповідно до заяви № 13-2940/ЕГЦУсм від 23.11.2006р. зараховані зустрічні вимоги сторін на суму 1 922 901, 34 грн..

Кошти сплачені відповідно до платіжних доручень № 614 від 29.10.2002р., № 207 від 27.12.2002р. зараховані в рахунок зобов'язань, що виникли для позивача (ВАТ «Краматорський цементний завод «Пушка») за договором № 06/03-29 від 21.01.2003р.).

Рішенням Господарського суду Донецької області від 20.09.2007р. у справі 24/39, що прийняте за результатами розгляду вимог ДК «Газ України» до ВАТ «Краматорський цементний завод «Пушка» про стягнення заборгованості за договором на поставку газу № 06/03-29 від 21.01.2003р. за поставлений газ у 2003р., набрало законної сили. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.11.2007р. залишене без змін.

Згідно ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

В процесі розгляду справи 24/39 встановлено факт припинення зобов'язань сторін за вимогами про стягнення суми в розмірі 1 922 901, 34 грн., припинення таких зобов'язань відбулось 23.11.2006р. на підставі заяви № 13-2940/ЕГЦУсм. Отже, посилання позивача на те, що рішенням суду від 20.09.2007р. затверджено взаємозалік зустрічних однорідних вимог по основному боргу в сумі 1 922 901, 34 грн. є безпідставним, оскільки зарахування зустрічних однорідних вимог не може бути здійснено сторонами на підставі рішень судів, а в силу положень ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Відповідно до ч.2 ст. 625 боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що відповідача підлягає стягненню 532 003, 55 грн. збитків від інфляції та 132 678, 39 грн. 3% річних, нарахованих за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 1 892 442, 88 грн. за період з 22.07.2004 року по 23.11.2006 року.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог та заперечень, покладається на сторону.

Виходячи з наведеного, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2008 року у справі № 7/267-25/202 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2008 року у справі № 7/267-25/202 без змін.

Матеріали справи № 7/267-25/202 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом місяця у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя

Судді