КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2008                                                                                           № 30/175

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Синиці О.Ф.

суддів:           Рєпіної Л.О.

Буравльова С.І.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Солом"янська районна в м. Києві рада

на рішення Господарського суду м.Києва від 03.05.2007

у справі № 30/175 (Ващенко Т.М.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Артіс лтд"

до                                                   Комунальне підприємство "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  визнання права власності.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 03.05.2007р. у справі № 30/175 позов ТОВ „Артіс ЛТД” задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач 2 звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, посилаючись на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, просить його скасувати в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники відповідачів 1, 3, 4 не з’явилися та не повідомили суд про причини їх неявки.

На адресу суду від позивача надійшло клопотанням про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів керуючись ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши справу за правилами розділу XII Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, в зв’язку з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, 16.11.1995 р. між ТОВ „Артіс” та ТОВ „ Д і Г” (далі – відповідач 4) укладено договір купівлі - продажу № 02/11, відповідно до умов якого, ТОВ „Артіс” став власником павільйону № 1, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 26/1.

Згідно акту прийому-передачі від 29.11.95. ТОВ „Артіс” отримало від продавця – відповідача 4 вищезазначене приміщення.

Відповідно до матеріалів справи, позивач - ТОВ „Артіс” змінило свою назву на ТОВ „Артіс ЛДТ”.

20.10.98. між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю „Укринко” було укладено договір купівлі-продажу № 131, відповідно до якого позивач придбав павільйон № 2 загальною площею 100,00 кв. м., який розташований за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 26/1.

11.02.1997р. між Залізничною районною державною адміністрацією м. Києва та позивачем було укладено договір про право тимчасового користування землею до 31.12.97. для розміщення торговельного комплексу на Повітрофлотському проспекті, 26/1 в м. Києві. Загальна площа орендованої земельної ділянки становила 230 кв. м.

Строк оренди земельної ділянки для розміщення торговельного комплексу позивача, згідно договору на право тимчасового користування землею від 27.01.1998р., було продовжено ще на 1 рік.

Також, позивач зазначив, що 19.04.1999р. між позивачем та Залізничною районною державною адміністрацією м . Києва було укладено договір на право тимчасового користування землею на більшу площу, враховуючи набуття позивачем права власності на павільйони № 1, № 2, а саме, на 359,00 кв.м.

Крім того, позивач вказує на те, що після укладення договорів купівлі - продажу № 02/11 від 16.11.95. та № 131 від 20.10.98. не звертався до відповідного органу про здійснення державної реєстрації спірного мана, оскільки обов'язковість державної реєстрації права власності на нежитлові будівлі не була встановлена діючим на той момент законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 1 відмовив позивачу у здійсненні державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю загальною площею 376,00 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 26/1, з посиланням на те, що правовстановлюючі документи, а саме: договори купівлі-продажу № 02/11 від 16.11.95. та № 131 від 20.10.98., на підставі яких позивач набув право власності на спірне майно, оформлені неналежним чином.

Так, згідно ст. 128 Цивільного кодексу УРСР (який діяв на момент укладення договору), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 47 Цивільного кодексу УРСР, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі.

Згідно до ст. 227 Цивільного кодексу УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Таким чином, на форму договорів купівлі - продажу № 02/11 від 16.11.95. та № 131 від 20.10.98. зазначені вище положення не поширювались, а тому зазначені договори є дійсними.

Також слід зазначити наступне, відповідно до ст. 4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме право власності на нерухоме майно.

Згідно п. 1.3, 1.4, 1.5 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.

Державна реєстрація прав власності на нерухоме майно (далі - реєстрація прав) - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулась до БТІ.

Обов’язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а також територіальних громад в особі органів місцевого самоврядування та держави в особі органів, уповноважених управляти державним майном.

Відповідно ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Тому відсутність первинної реєстрації не може бути підставою для відмови у реєстрації права власності.

Відповідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що право власності у позивача на нежитлову будівлю загальною площею 376,00 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 26/1 виникло на підставі договорів купівлі-продажу № 02/11 від 16.11.95. та № 131 від 20.10.1998р., а відповідач 1 своїми діями порушує його право власності на спірне майно, не дозволяючи здійснювати повноцінне користування, володіння та розпорядження ним.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101, 103 – 105 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду м. Києва від 03.05.2007р. у справі № 30/175 залишити без змін, а апеляційну скаргу Солом’янської районної у м. Києві ради - без задоволення.

2.          Матеріали справи № 30/175 повернути, доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя                                                                      Синиця О.Ф.

Судді                                                                                          Рєпіна Л.О.

Буравльов С.І.

07.05.08 (відправлено)