КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2008                                                                                           № 20/124

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Гольцової Л.А.

суддів:

за участю секретаря судового засідання

за участю представників сторін

від позивача: Грабєжов О.Е., представник (дов. б/н від 02.01.2008);

від відповідача: Іськова Ю.П., представник (дов. № 1 від 22.05.2008);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Моніторинг телебачення України”

на рішення Господарського суду м.Києва від 20.05.2008

у справі № 20/124

за позовом                               Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженоювідповідальністю „Телерадіокомпанія „НБМ”;

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю „Моніторинг телебачення України”

про                                                  заборону вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.05.2008 у справі № 20/124 позов Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю „Телерадіокомпанія „НБМ” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Моніторинг телебачення України” про заборону вчинення дій задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 20.05.2008 Товариство з обмеженою відповідальністю „Моніторинг телебачення України” (далі – ТОВ „Моніторинг телебачення України”) подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю „Телерадіокомпанія „НБМ” (далі - Підприємство з іноземними інвестиціями у формі ТОВ „Телерадіокомпанія НБМ”) відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Зокрема, скаржник посилається на те, що заявлені позовні вимоги позивача за своєю правовою природою не містять належним чином доведених фактів правопорушення чинного законодавства України з боку відповідача в частині неправомірності здійснення відповідачем моніторингових послуг – запису та розповсюдження на договірних засадах ефіру позивача.

Крім того, ТОВ „Моніторинг телебачення України” має право займатися здійсненням моніторингових послуг відповідно до своїх статутних документів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2008 прийнято до провадження апеляційну скаргу ТОВ „Моніторинг телебачення України” на рішення Господарського суду м. Києва від 20.05.2008 у даній справі, розгляд призначено на 02.07.2008 та витребувано у скаржника відповідне підтвердження територіального органу Державного казначейства України про зарахування державного мита до Державного бюджету України, сплаченого квитанцією № 6002/в178 від 28.05.2008 за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду м. Києва від 20.05.2008 у справі № 20/124 та зобов’язано позивача надати відзив на апеляційну скаргу з документальним обґрунтуванням.

Розпорядженням від 01.07.2008 № 01-23/1/12 Голови Київського апеляційного господарського суду „Про зміну складу колегії суду” у зв’язку з виробничою необхідністю, зокрема, у даній справі внесено зміни до складу суду, а саме: замість судді Григоровича О.М. введено до складу колегії суду суддю Смірнову Л.Г.

В судовому засіданні 02.07.2008 представником ТОВ „Моніторинг телебачення України” надано відповідну довідку про зарахування державного мита до Державного бюджету України за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду м. Києва від 20.05.2008 у справі № 20/124, витребувану ухвалою суду від 12.06.2008.

Підприємство з іноземними інвестиціями у формі ТОВ „Телерадіокомпанія НБМ” відзив на апеляційну скаргу ТОВ „Моніторинг телебачення України” не надало, що відповідно до ст. 96 ГПК України не є перешкодою для перегляду рішення місцевого господарського суду.

Представник Підприємства з іноземними інвестиціями у формі ТОВ „Телерадіокомпанія НБМ” в засіданні суду проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив суд рішення Господарського суду м. Києва від 20.05.2008 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ „Моніторинг телебачення України” – без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Статут ТОВ „Моніторинг телебачення України” затверджено загальними зборами Учасників ТОВ „Моніторинг телебачення України” (протокол від 06.11.2006 № 1) та здійснено його державну реєстрацію.

Метою діяльності товариства є досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а також – організація підприємницької діяльності, прийняття участі у формуванні ринку товарів та послуг, розвиток економічного, науково-технічного та інших видів співробітництва з господарськими організаціями України та закордонних країн, утворення нових робочих місць (п. 5.1 Статуту).

Відповідно до п. 5.2 Статуту для реалізації своєї статутної мети товариство здійснює таку діяльність, як, зокрема, організація та проведення моніторингових досліджень по телевізійним каналам, збір, зберігання, фіксування інформації з електронних та друкованих засобів масової інформації та надання її замовнику, відстеження виходів реклами на телевізійних каналах, на радіоканалах, у метрополітені, у друкованих засобах масової інформації, на зовнішніх рекламоносіях, на транспорті, в Інтернеті за бажанням замовника, тиражування відеозаписів.

ТОВ „Моніторинг телебачення України” було здійснено запис частини телевізійної програми Підприємства з іноземними інвестиціями у формі ТОВ „Телерадіокомпанія НБМ”.

Факт здійснення запису ТОВ „Моніторинг телебачення України” частини телевізійної програми Підприємства з іноземними інвестиціями у формі ТОВ „Телерадіокомпанія НБМ” не заперечується сторонами.

Причиною спору у справі стало питання незаконного здійснення відповідачем запису телевізійних програм та/або телевізійних передач позивача, що транслюються останнім на телевізійному каналі „5” та їх розповсюдження.

Відповідно до ст. 449 ЦК України об’єктами суміжних прав без виконання будь-яких формальностей щодо цих об’єктів та незалежно від їх призначення, змісту, цінності тощо, а також способу чи форми їх вираження є, зокрема, програми (передачі) організацій мовлення.

Первинними суб’єктами суміжних прав, в силу ст. 450 ЦК України є виконавець, виробник фонограми, виробник відеограми, організація мовлення. За відсутності доказів іншого виконавцем, виробником фонограми, відеограми, програми (передачі) організації мовлення вважається особа, ім'я (найменування) якої зазначено відповідно у фонограмі, відеограмі, їх примірниках чи на упаковці, а також під час передачі організації мовлення.

Суб'єктами суміжних прав є також інші особи, які набули таких прав відповідно до договору чи закону.

Згідно ст. 452 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на об'єкт суміжних прав є:

1) право на використання об'єкта суміжних прав;

2) виключне право дозволяти використання об'єкта суміжних прав;

3) право перешкоджати неправомірному використанню об'єкта суміжних прав, у тому числі забороняти таке використання;

4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної власності на об'єкт суміжних прав належать відповідно виконавцеві, виробнику фонограми, виробнику відеограми чи організації мовлення, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Статтею 3 Закону України „Про авторське право і суміжні права” передбачено, що дія цього Закону поширюється на, зокрема, передачі організацій мовлення, що мають місцезнаходження на території України і здійснюють передачі за допомогою передавачів, розташованих на території України.

Підприємство з іноземними інвестиціями у формі ТОВ „Телерадіокомпанія НБМ” є телерадіоорганізацією, яка створює передачі та розповсюджує їх за допомогою технічних засобів мовлення (ліцензія на мовлення серії НР № 0305-м від 04.04.2002 Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення).

Відповідно до ст. 41 Закону України „Про авторське право і суміжні права” до майнових прав організацій мовлення належить їх виключне право на використання своїх програм будь-яким способом і виключне право дозволяти чи забороняти іншим особам:

а) публічне сповіщення своїх програм шляхом трансляції і ретрансляції;

б) фіксацію своїх програм на матеріальному носії та їх відтворення;

в) публічне виконання і публічну демонстрацію своїх програм у місцях з платним входом.

Організація мовлення також має право забороняти поширення на території України чи з території України сигналу із супутника, що несе їх програми, розповсюджуючим органом, для якого цей сигнал із супутника не призначався.

Майнові права організації мовлення можуть передаватися (відчужуватися) іншим особам на підставі договору, в якому визначаються спосіб і строк використання програми мовлення, розмір і порядок виплати винагороди, територія, на яку розповсюджуються передані права, тощо.

Майнові права організації мовлення можуть бути також передані (відчужені) іншій особі у встановленому законом порядку внаслідок ліквідації юридичної особи - суб'єкта суміжних прав.

Матеріали справи не свідчать про наявність укладеного між позивачем та відповідачем відповідного договору про надання дозволу відповідачем на фіксацію програм позивача на матеріальних носіях та його розповсюдження.

Згідно ч. 1 ст. 42 Закону України „Про авторське право і суміжні права” допускаються використання виконань, фонограм, відеограм, програм мовлення, їх фіксація, відтворення і доведення до загального відома без згоди виконавців, виробників фонограм, відеограм і організацій мовлення у випадках, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону щодо обмеження майнових прав авторів літературних, художніх і наукових творів, якщо задовольняються такі умови:

а) відтворення зазначених об'єктів здійснюється виключно з метою навчання чи наукових досліджень;

б) право на відтворення, передбачене у пункті "а" цієї частини, не поширюється на експорт відтворених примірників фонограм, відеограм, програм мовлення за межі митної території України;

в) за суб'єктами суміжних прав зберігається право на справедливу винагороду з урахуванням кількості відтворених примірників.

Передбачене цією частиною використання об'єктів суміжних прав без згоди суб'єктів суміжних прав є можливим лише за умови дотримання особистих немайнових прав суб'єктів авторського права і суміжних прав, передбачених статтями 14 і 38 цього Закону.

Частиною 3 ст. 42 Закону України „Про авторське право і суміжні права” встановлено, що передбачене частинами першою і другою цієї статті використання об'єктів суміжних прав без згоди суб'єктів суміжних прав не повинно завдавати шкоди нормальній експлуатації виконань, фонограм, відеограм і програм мовлення і зачіпати законні інтереси виконавців, виробників фонограм, відеограм і програм мовлення чи інших суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Закон України „Про телебачення і радіомовлення” відповідно до Конституції України та Закону України „Про інформацію” регулює відносини, що виникають у сфері телевізійного та радіомовлення на території України, визначає правові, економічні, соціальні, організаційні умови їх функціонування, спрямовані на реалізацію свободи слова, прав громадян на отримання повної, достовірної та оперативної інформації, на відкрите і вільне обговорення суспільних питань.

Відповідно до ст. 70 Закону України „Про телебачення і радіомовлення” Національна рада здійснює контроль за дотриманням та забезпечує виконання вимог:

законодавства України у сфері телебачення і радіомовлення;

Закону України „Про рекламу” щодо спонсорства і порядку розповсюдження реклами на телебаченні і радіомовленні;

законодавства про захист суспільної моралі;

законодавства про кінематографію щодо квоти демонстрування національних фільмів;

законодавства про вибори.

Антимонопольний комітет України здійснює контроль за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції.

Державна інспекція зв'язку у встановленому законодавством порядку здійснює державний нагляд за користуванням радіочастотного ресурсу для потреб телерадіомовлення, діяльністю операторів телекомунікацій, контроль за технічними параметрами поширення аудіовізуальної інформації.

Уповноважені органи Кабінету Міністрів України здійснюють контроль за дотриманням законодавства про захист авторського права та суміжних прав.

Контроль та нагляд за дотриманням інших вимог законодавства здійснюють органи державної влади в межах своєї компетенції.

У разі виявлення порушення телерадіоорганізацією або провайдером програмної послуги вимог законодавства уповноважений орган вживає до порушника санкції або надсилає до Національної ради подання відповідно до вимог закону.

Отже, встановлено перелік установ та організацій, уповноважених здійснювати контроль та нагляд за дотриманням законодавства телерадіоорганізаціями і провайдерами програмної послуги, встановлений Законом України „Про телебачення і радіомовлення” є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає і оскільки матеріалами справи не доведено, що ТОВ „Моніторинг телебачення України” наділено правом, зокрема, обліку та фіксування телерадіопередач, складання ефірних довідок, то колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку, що у товариства були відсутні будь-які правові підстави щодо здійснення контролю та нагляду за дотриманням законодавства у сфері телерадіомовлення.

З урахуванням того, що до майнових прав організацій мовлення належить їх виключне право на використання своїх програм будь-яким способом і виключне право дозволяти чи забороняти іншим особам, зокрема, фіксацію своїх програм на матеріальному носії та їх відтворення (ч. 1 ст. ст. 41 Закону України „Про авторське право і суміжні права”) та матеріалами справи не доведено факту укладення між позивачем та відповідачем договору про надання дозволу відповідачем на фіксацію програм позивача на матеріальних носіях та його розповсюдження, що є обов’язковим відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України „Про авторське право і суміжні права” і ТОВ „Моніторинг телебачення України” не наділено правом, зокрема, обліку та фіксування телерадіопередач, складання ефірних довідок та здійснення контролю та нагляду за дотриманням законодавства у сфері телерадіомовлення в розумінні Закону України „Про телебачення і радіомовлення”, то колегія суддів дійшла висновку, що здійснення товариством запису телевізійної програми позивача, що транслюються на телевізійному каналі „5” без належно оформленого відповідного договору є порушенням майнових прав організації мовлення – позивача у справі.

Відповідно до ст. 50 Закону України „Про авторське право і суміжні права” порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є, зокрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Згідно ст. 52 Закону України „Про авторське право і суміжні права” за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право, зокрема, вимагати визнання та поновлення своїх прав, у тому числі забороняти дії, що порушують авторське право і (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами факт здійснення запису ТОВ „Моніторинг телебачення України” частини телевізійної програми Підприємства з іноземними інвестиціями у формі ТОВ „Телерадіокомпанія НБМ” на матеріальних носіях без дотримання вимог щодо порядку передачі майнових прав позивача відповідачу щодо даних програм відповідно до вимог ст. 41 Закону України „Про авторське право і суміжні права” і відповідач не є суб’єктом, що наділений правом здійснювати контроль на нагляд за дотриманням законодавства телерадіоорганізаціями і провайдерами програмної послуги, то суд вважає, що місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позову Підприємства з іноземними інвестиціями у формі ТОВ „Телерадіокомпанія НБМ” в повному обсязі.

Посилання скаржника на те, що він має право займатися здійсненням моніторингових послуг відповідно до своїх статутних документів не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки, зокрема, відповідно до Закону України „Про телебачення і радіомовлення” не можна вважати, що ТОВ „Моніторинг телебачення України” віднесено до переліку уповноважених органів, які здійснюють контроль та нагляд за дотриманням законодавства телерадіоорганізаціями і провайдерами програмної послуги.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду м. Києва від 20.05.2008 у справі № 20/124.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м. Києва від 20.05.2008 у справі № 20/124 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Моніторинг телебачення України” - без задоволення.

2. Матеріали справи № 20/124 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя

Судді

04.07.08 (відправлено)