ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.05.08 р.                     Справа № 40/335

Господарський суд Донецької області у складі колегії суддів

Головуючого Підченко Ю.О.

Суддів Приходько І.В.

Донець О.Є.

При секретарі судового засідання Ротар Н.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом державного відкритого акціонерного товариства „Трест Донецькшахтопроходка” дочірнє підприємство відкритого акціонерного товариства „Державна холдингова компанія „Донбасшахтобуд” м.Донецьк

до відповідача державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” м.Донецьк

про стягнення 65 198 грн. 58 коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача Федосимов Т.А. – юрисконсульт

від відповідача Потоцький О.В. - юрисконсульт

У судовому засіданні за приписами ст. 77 ГПК України було оголошено перерву з 12.05.08р. до 19.05.08р. для підготовки процесуального документа.

Суть спору:

Державне відкрите акціонерне товариство „Трест Донецькшахтопроходка” дочірнє підприємство відкритого акціонерного товариства „Державна холдингова компанія „Донбасшахтобуд” звернулося до господарського суду з позовом до державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” про стягнення боргу в розмірі 65 198 грн. 58 коп., який утворився на підставі контракту № 372 від 27.07.2004р.

Крім того, позивач в своїй позовній заяві просив суд поновити строк позовної давності, однак до прийняття рішення по справі відмовився від даного клопотання, оскільки вважає, що відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривався у зв’язку із частковим погашенням відповідачем заборгованості, тобто вчиненням дій, що свідчать про визнання ним свого боргу.

Відповідач проти позову заперечує, оскільки вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності без поважних причин, а будь-які платіжні документи, які не мають посилання на безпосередньо акт виконаних робіт по договору не є свідченням визнання зобов’язання по спірним актам виконаних робіт.

З’ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представників сторін, суд встановив:

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

На виконання ст. 4-4 ГПК України, п. 7 ст. 129 Конституції України у судовому засіданні за клопотанням відповідача здійснювалось повне фіксування процесу технічними засобами та складений протокол згідно ст. 81-1 ГПК України

З метою встановлення фактичних обставин справи та доказів на їх підтвердження, за клопотанням однієї сторони погодженим з другою стороною спір було вирішено у більш тривалий строк, ніж встановлено частиною першою статті 69 ГПК України.

З урахуванням складності та категорії спору розпорядженням голови господарського суду Донецької області від 20.03.08р. для розгляду справи була призначена колегія суддів у складі: головуючого судді Підченко Ю.О., суддів - Приходько І.В., Донець О.Є.

Позов мотивовано тим, що 27.07.04р. між державним підприємством „Донецьквугілля” та державним відкритим акціонерним товариством „Трест Донецькшахтопроходка” дочірнє підприємство відкритого акціонерного товариства „Державна холдингова компанія „Донбасшахтобуд” (далі – позивач) було укладено контракт №372 (далі – договір).

За умовами зазначеного договору позивач зобов’язався виконати роботи по заміні рейкових провідників Р-43 вентиляційного стволу шахти „Трудовська” державного підприємства „Донецьквугілля”, а останній зобов’язався прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Згідно Наказу Міністерства палива та енергетики України від 18.08.04р. №492 державне підприємство „Донецьквугілля” припинило свою діяльність шляхом реорганізації – приєднання до державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” (далі – відповідач).

Факт виконання позивачем комплексу робіт по заміні рейкових провідників Р-43 вентиляційного стволу шахти „Трудовська” державного підприємства „Донецьквугілля” документально підтверджується актами прийомки виконаних підрядних робіт та довідками про вартість виконаних підрядних робіт за вересень, жовтень та листопад 2004 року.

Форма розрахунків за виконані за договором підряду роботи обрано сторонами згідно із діючим законодавством та здійснюється на підставі актів прийомки виконаних робіт за формою № КВ-2в та довідки про вартість виконаних підрядних робіт за формою № КБ-3, затверджених наказом Державного комітету статистики України, Державного комітету України з будівництва та архітектури № 237/5 від 21.06.02р.

Умовами договору укладеного між сторонами передбачено застосування на час розрахунків такі форми обліку обсягу виконаних робіт.

Згідно із п. 5.1 договору щомісячно за договірною ціною на підставі акту про виконані підрядні роботи за формою № КБ-2в та довідки за формою № КБ-3 та фактичним затратам не пізніше 7 днів після їх підписання відповідач здійснює оплату на розрахунковий рахунок позивача.

Відповідач свої зобов’язання виконав частково, що знайшло своє підтвердження у розрахункових документів наданих сторонами на час слухання справи, однак оплату решти частини заборгованості не провів, внаслідок чого за ним утворився борг в сумі 65 198 грн. 58 коп., який позивач намагається стягнути.

Судом надана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між ними укладено договір підряду.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається господарським кодексом. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Стаття 837 ЦК України (загальна норма права про підряд) зазначає, що за договором підряду одна сторона(підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу , як це передбачено у статтях 839, 882 ЦК України.

Згідно ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Особливості приймання та передачі робіт за договором будівельного підряду передбачено ст. 882 Цивільного кодексу України. Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Господарське зобов’язання повинно виконуватися належним чином за договором, законом та звичаїв ділового обігу та припинятися за приписами ст.ст. 193, 203 ГК України.

Відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності згідно ст. 257 ЦК України.

Згідно п. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Коли суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів установить, що право позивача, захистити яке він просить, відповідачем не порушено, приймається рішення про відмову у задоволенні позову саме з цих підстав, а не через пропуск строку позовної давності.

Якщо буде встановлено, що право позивача порушено і строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд приймає рішення, яким відмовляє в позові у зв’язку із закінченням строку позовної давності. А при визнанні причин пропуску цього строку поважною порушене право має бути захищене.

З введенням нового ЦК України 2003р. суд може застосувати строк позовної давності тільки за заявою сторони у спорі (частина 4 ст. 267 ЦК України). Така заява стане підставою для відмови у позові, коли суд не визнає причину пропуску строку поважною. По старому ЦК України 1963р. суд був зобов’язаний застосувати строк позовної давності незалежно від заяв сторін.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту ( п.5 стаття 267 ЦК України).

Встановлення обставин, які свідчать про поважність причин пропуску строку позовної давності, здійснюється судом за загальними правилами доказування, визначеними процесуальним законом.

Визначаючи поважною причину пропуску строку позовної давності, суд у своєму рішенні повинен послатися на відповідні докази.

За законодавством поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є непереборними, не залежать від волевиявлення сторін та пов’язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення у справі процесуальних дій, у тому числі звернення до господарського суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно частин четвертої та п'ятої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, але якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Якщо позивач звертається до суду з доводами про наявність поважних причин пропущення позовної давності та просить задовольнити позов, то таке звернення не можна вважати заявою про застосування строків позовної давності.

Статтею 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Предметом спору у даній справі є невиконання зобов’язань за договором №372 від 27.07.04., предметом якого є виконання оплатних робіт по заміні рейкових провідників Р-43 вентиляційного стволу шахти „Трудовська” державного підприємства „Донецьквугілля”. Позивач стверджує, що роботи за цим договором оплачені лише частково, а заборгованість складає 65 198 грн. 58 коп.

В силу ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідач підтвердив, що він є тільки сингулярним правонаступником державного підприємства „Донецьквугілля”, оскільки за передатним балансом йому по спірному договору була передана заборгованість лише в розмірі 42 596 грн., оплату якої він і проводив.

Однак, як свідчать докази у справі, відповідач в період з 17.08.06р. по 27.11.06р. здійснював оплату виконаних робіт по спірному договору на загальну суму 100 761 грн. 34 коп., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

У разі правонаступництва новий суб’єкт матеріального правовідношення може сприйняти права чи обов’язки свого попередника повністю або частково. В залежності від цього розрізняють універсальне (повне) і сингулярне (часткове) правонаступництва. Перше настає внаслідок реорганізації юридичної особи, а друге – при поступці боргу, переведенні боргу або прийнятті боргу на себе.

Вирішуючи питання про правонаступництво, потрібно мати на увазі, що запис в установчих документах про правонаступництво має істотне значення для визнання правонаступництва. Однак суттєве значення мають також фактично здійснені організаційно-економічні перетворення, з якими чинне законодавство пов'язує перехід майнових прав та обов'язків, а саме: рішення власника (власників), підписання передаточного або розподільного акта чи балансу. Отже у разі виникнення питань, пов'язаних з правонаступництвом, слід здійснювати аналіз документів, що стосуються переходу прав і обов'язків на майно (майнові права) чи його відповідну частину.

Порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення визначений ст. 107 ЦК України та спеціальним актом законодавства – ст. 37 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців”. При цьому обома цими нормативними актами визначено, що обов’язковим є складання передавального або розподільчого балансу, які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов’язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх кредиторів та боржників. Пунктом 4 ст. 37 зазначеного спеціального закону передбачено засвідчення підписів на передавальному балансі нотаріусом.

З метою з’ясування проведених організаційно-економічних перетворень суд ухвалою від 09.04.08р. зобов’язав відповідача надати передавальний або розподільний баланс. З огляду на відсутність в матеріалах справи зазначеного документа неможливо з’ясувати чи є відповідач сингулярним або універсальним правонаступником свого попередника.

У відповідності до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Такими діями можуть бути будь-які дії боржника, які свідчать, що боржник визнав себе зобов'язаною особою по відношенню до кредитора. Зокрема, до дій які свідчать про визнання боргу можуть відноситися: повне або часткове визнання претензії, часткове погашення самим боржником чи за його згодою іншою особою основного боргу і (або) неустойки, сплата процентів по основному боргу; прохання про відстрочку виконання.

При цьому в тих випадках, коли передбачалось виконання зобов'язання частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник здійснив дії, які свідчать про визнання лише частини (періодичного платежу), такі дії не можуть бути підставою для перерви перебігу строку позовної давності по іншим частинам (платежам).

Господарський суд в кожному конкретному випадку повинен дослідити обставини, які свідчать про визнання боргу. Якщо факт визнання боргу встановлений, давність переривається в день такого визнання.

Як випливає з матеріалів справи згідно актів прийомки виконаних робіт за формою № КВ-2в та довідок про вартість виконаних підрядних робіт за формою № КБ-3 позивач у вересні-листопаді 2004 року виконав роботи по заміні рейкових провідників Р-43 вентиляційного стволу шахти „Трудовська” державного підприємства „Донецьквугілля” всього на суму 84 450 грн. 80 коп., зокрема:

-          у вересні 2004 року на загальну суму 27 582 грн. 00 коп.;

-          у жовтні 2004 року на загальну суму 32 272 грн. 80 коп.;

-          у листопада 2004 року на загальну суму 22 596 грн. 00 коп.

У наданих сторонами актах та довідках відсутня дата їх підписання, однак на зворотному боці вони містять відмітки посадових осіб замовника по договору – державного підприємства „Донецьквугілля” про їх перевірку із зазначенням дати – 05.10.04р., 01.11.04р. та 03.12.04р. відповідно.

Судом досліджено порядок складання первинних документів з обліку в будівництві, зокрема те, що акт приймання виконаних підрядних робіт складається для визначення вартості виконаних обсягів підрядних робіт та проведення розрахунків за виконані підрядні роботи на будівництві на основі журналу обліку виконаних робіт (форма N КБ-6) у двох примірниках і подається субпідрядником генпідряднику, генпідрядником - замовнику (забудовнику).

Довідка за формою N КБ-3 складається для визначення вартості виконаних обсягів підрядних робіт і проведення розрахунків за виконані підрядні роботи з будівництва

Акт та довідка складаються щомісячно фахівцями будівельного підприємства (незалежно від форми власності цього підприємства), якщо підприємством у звітному періоді виконувались будівельні та монтажні роботи, роботи з капітального та поточного ремонту будівель і споруд та інші підрядні роботи.

На момент розгляду справи виконані роботи згідно акту за вересень 2004 року оплачені відповідачем частково, що підтверджується наданими позивачем платіжними дорученнями за період з 17.08.06р. по 27.11.06р., у зв’язку з чим залишок боргу по даному акту складає 10 329 грн. 58 коп., і це розцінюється судом як визнання відповідачем свого боргу по даному акту та перериванням перебігу позовної давності.

За таких обставин, з урахуванням фактичних обставин справи та доказів на їх підтвердження, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 10 329 грн. 58 коп. обґрунтовано, а тому підлягає задоволенню.

У той же час, виконання зобов'язання по спірному договору передбачалось у вигляді періодичних платежів, а саме згідно п. 5.1. договору щомісячно за договірною ціною на підставі акту про виконані підрядні роботи за формою № КБ-2в та довідки за формою № КБ-3 та фактичним затратам не пізніше 7 днів після їх підписання відповідач повинен був здійснювати оплату на розрахунковий рахунок позивача.

Датою звернення з даним позовом є 20.12.07р., тобто позивачем пропущений встановлений законом трирічний строк позовної давності на стягнення основного боргу згідно з актами за жовтень та листопад 2004 року.

На момент розгляду спору у даній справі, наслідки спливу позовної давності визначені п. 4 ст. 267 ЦК України. Відповідно до вказаної норми, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач здійснив дії, які свідчать про визнання лише частини боргу, а саме згідно акту за вересень 2004 року, тобто такі дії не можуть бути підставою для перерви перебігу строку позовної давності по іншим частинам, зокрема згідно актів за жовтень та листопад 2004р.

Послання позивача на те, що визнання відповідачем боргу підтверджується актами звірки взаємних розрахунків між сторонами не приймається судом до уваги, оскільки зазначені акти окрім спірного договору містять посилання на договір № 182 від 01.03.01р. та додаткову угоду до нього. Крім того, акт звірки бухгалтерів є тільки документом, за якими бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов’язань сторін підтверджується первинними документами – договором, накладними, рахунками тощо.

На підставі викладено, суд дійшов висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності на стягнення основного боргу в сумі 54 869 грн. без поважних причин, і це правило застосовується ним незалежно від волевиявлення сторін.

Тому у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 54 869 грн. слід відмовити.

Витрати по державному миту та інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України.

У зв’язку з тим, що у судовому засіданні за згодою сторін було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого згідно статті 84 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 256, 257, 261, 262, 264, 267, 837, 875, 882 ЦК України 2003 року, ст.ст. 55, 193, 203 ГК України, ст. ст. 42, 43, 22, 33, 43, 44, 49, 69, 81-1, 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія”, 83000, м. Донецьк, вул. Артема, 63, ід. код 32329398, р/р 2525 в УДК в Донецькій області, МФО 8734016, на користь:

- державного відкритого акціонерного товариства „Трест Донецькшахтопроходка” дочірнє підприємство відкритого акціонерного товариства „Державна холдингова компанія „Донбасшахтобуд”, 83023, м. Донецьк, проспект Павших Комунарів, 102, ід. код 00180841, борг в сумі 10 329 грн. 58 коп., витрати по держмиту в сумі 103 грн. 29 коп., витрати по забезпеченню судового процесу в сумі 18 грн. 69 коп., видавши наказ.

3.У задоволенні вимог щодо стягнення боргу в сумі 54 869 грн. 00 коп. відмовити.

4.Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Головуючий суддя

Судді Приходько І.В.

Донець О.Є.

Дата підписання рішення, оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України: 20.05.08р.