СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.08                                                                                 Справа № 5/17

Господарський суд Луганської області у складі головуючого судді Закропивного О.В., при секретарі Мелеховій О.С., за участю представників сторін:

від позивача – не прибув;

від відповідача – Плешакова О.В., довіреність від13.02.08 №24/348;

від заявника –Гришина Т.А.,

розглянувши матеріали справи за позовом:

Луганського прокурора з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах в інтересах держави в особі Підприємства Брянковської виправної колонії № 11 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Луганській області, м. Брянка Луганська область

до Відкритого акціонерного товариства “Лисичанськвугіля” в особі Відокремленого підрозділу “Шахта імені Д.Ф. Мельникова”, м. Лисичанськ Луганська область

про стягнення 12 512 грн. 04 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Суть спору: заявником заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 7467 грн., втрат від інфляції –3924 грн. 94 коп., 3 % річних –1120 грн. 10 коп.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач визнав борг у сумі 7467,32 грн.

З’ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи учасників судового процесу, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до укладеного між сторонами по справі договору № 119/115 від 16 серпня 2002 року позивач за накладними №113 від 02 вересня 2002 року, №108 від 10 вересня 2002року передав відповідачу товар (скобу М -16, М-24) на суму 15758 грн. 40 коп.

Згідно п. 3.2. договору відповідач зобов’язався оплатити одержаний товар протягом 3-х банківських днів з моменту відвантаження продукції.

У встановлений строк відповідач за одержану продукцію не розрахувався.

В подальшому відповідач частково розрахувався з позивачем на суму 8291,08 коп., а саме чаєм на загальну суму 1827грн., що підтверджується накладними №9 від 30.01.03 та №51 від 13.05.03, вугіллям на суму 6465,53 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6311 від 25.03.03.

В зв’язку з цим розмір основної заборгованості на час слухання справи складає 7467 грн. 00 коп.

Наявність зазначеної заборгованості підтверджується у тому числі актом звірення розрахунків від 14 лютого 2008 року. підписаного сторонами.

Прокурор в своєму позові, в якому просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 7467 грн. 00коп., та нараховані відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України втрати від інфляції в сумі 3924 грн. 94 коп. і 3 % річних в сумі 1120 грн. 10 коп.

Відповідач доказів оплати боргу суду не надав.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку, а саме: виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог —відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 530 згаданого кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі 125 грн. 12 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Керуючись ст.. 44,49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Лисичанськвугіля” в особі Відокремленого підрозділу “Шахта імені Д.Ф. Мельникова”, м. Лисичанськ Луганська область, вул. Первомайська, 1, ідентифікаційний код 26349183 на користь: Підприємства Брянковської виправної колонії № 11 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Луганській області, м. Брянка Луганська область, вул. Железняка,6 , ідентифікаційний код 8680313 - борг у сумі 7467 грн., інфляційні у сумі 3924,94 грн. та 3% річних у сумі 1120,10 грн., видати наказ.

3. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Лисичанськвугіля” в особі Відокремленого підрозділу “Шахта імені Д.Ф. Мельникова”, м. Лисичанськ Луганська область, вул. Первомайська, 1, ідентифікаційний код 26349183 на користь державного бюджету р/р 0006, банк –ГУДКУ в Луганській області, одержувач –УДК в м. Луганськ ГУ ДКУ у Луганській області, МФО 804013, , код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку –095, державне мито у сумі 125,12 грн., видати наказ.

4. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Лисичанськвугіля” в особі Відокремленого підрозділу “Шахта імені Д.Ф. Мельникова”, м. Лисичанськ Луганська область, вул. Первомайська, 1, ідентифікаційний код 26349183 на користь державного бюджету р/р 00006, банк –ГУДКУ у Луганській області, одержувач –УДК у м. Луганську ГУДКУ у Луганській області, МФО 804013, , код бюджетної класифікації 22050000, символ звітності банку –259.,витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн., видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Рішення підписане 11.03.08.

Суддя                                                                      О.В. Закропивний