ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"22" квітня 2008 р. Справа № А6/108-08

11.00 год.

Господарський суд Київської області в складі:

головуючий суддя Маляренко А.В.

при секретарі Поднебес О.В

розглянувши адміністративну справу № А6/108-08

за позовом: Ірпінської об’єднаної державної податкової інспекції

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю „Вторма Плюс”, м. Ірпінь

2) Товариства з обмеженою відповідальністю „Примекс - Профі”, м. Київ

про визнання договору недійсним

Представники сторін:

від позивача Богатирьова Т.Р.(довіреність № 10/Б/10-0 від 08.01.2008р.);

Васенецький А.В.(довіреність №154/В/10-0 від 17.03.2008р.);

Тасаєв Н.Х.(довіреність №13/Т/10-0 від 08.01.2008р.)

від відповідача 1 не з’явився

від відповідача 2 не з’явився

Обставини спору:

В господарський суд Київської області надійшла позовна заява Ірпінської об’єднаної державної податкової інспекції до Товариства з обмеженою відповідальністю „Вторма Плюс”, м. Ірпінь та Товариства з обмеженою відповідальністю „Примекс - Профі”, м. Київ про визнання недійсним договору поставки брухту та відходів кольорових металів без номеру від 07.07.2005р. та стягнення з відповідача 2 на користь відповідача 1 грошові кошти на загальну суму 834 009,5 грн. та стягнення з відповідача 1 в доход держави товару, отриманого відповідачем 1 від відповідача 2, у сумі 83 4009,5грн.

Провадження у справі було відкрите відповідно до ухвали від 03.03.2008 року за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачами Господарського кодексу, а саме те, що господарське зобов’язання укладено учасниками господарських відносин з порушенням ТОВ „Примекс - Профі” господарської компетенції.

В ході розгляду спору позивач уточнив позовні вимоги, про що подав заяву від 13.03.2008 року, в якій просить визнати спірний договір недійсним та покласти на відповідачів судові витрати.

Представники відповідача в судове засідання не з’явилися без поважних причин в судове засідання не з’явився, письмовий відзив на позов та інші витребувані документи ухвалою суду від 31.03.2008р. не подали, хоча про час, дату та місце розгляду справи були повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується реєстрами відправки вихідної рекомендованої кореспонденції суду від 04.03.08р. за № 330.

Таким чином, відповідачі не реалізував своє процесуальне право на участь в судовому засіданні господарського суду.

Відповідно до вимог ст. 128 КАС України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутністю відповідачів та їх відзиву на позовну заяву.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ „Примекс - профі”(Постачальник) в особі директора Кіль А.А., що діє на підставі Статуту, з одного боку, та ТОВ „Вторма плюс”(Покупець) в особі Хом’якова Р.А., що діє на підставі Статуту, з другого боку, 07.07.2005р. уклали договір поставки брухту і відходів кольорових металів.

На підставі зазначеного Договору видано податкові та видаткові накладні, акти прийому передачі товару за якими Постачальник передає, а Покупець приймає товари у відповідності з накладними, що є невід’ємною частиною договору на загальну суму 83 4009,5грн., в тому числі ПДВ 16 6801,9грн. Підтвердженням виконання угоди є видаткові накладні, акти приймання та здачі товару та виписки з банківських установ про надходження коштів на рахунки по вказаному договору.

За отриманий товар ТОВ „Вторма Плюс”, здійснював оплату шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ „Примекс-Профі” за договором на загальну суму 834 009,5 грн.

Працівниками Ірпінської ОДПІ було встановлено, що відділенням з розслідуванням з розслідування кримінальних справ у Печерському районі СВ ПМ ДПА в м. Києві порушено кримінальну справу по факту створення ТОВ „Конвалія СПМ”, ТОВ „Славутич-2003”, ТОВ „Примекс-Профі” з метою прикриття незаконної діяльності, відносно Малиновської Алли Юріївни та невстановлених слідством осіб, за ознаками злочину передбаченого п.2 ст.27 та ч.2 ст.205 КК України.

Калиновська А.Ю. зізналась у скоєні злочину передбаченого п.2 ст.27 та ч.2 ст.205 КК України, та в повній мірі визнала свою вину, а саме у створенні ТОВ „Примекс-Профі” без мети зайняття підприємницькою діяльністю за винагороду, що підтверджується матеріалами кримінальної справи №76-00163.

Відповідно до ч.5, ст.35 ГПК факти, які відповідно до закону вважаються встановленими, не доводяться при розгляді справи в Господарському суді.

Виходячи з вищевикладеного, ТОВ „Примекс-Профі” є підприємством, що займалося підприємницькою діяльністю з порушенням вимог чинного законодавства України, не уповноважені особи здійснювали діяльність від його імені з метою надання іншим суб’єктам підприємницької діяльності необхідних умов для ухилення від сплати податків.

Пленум Верховного Суду України в п.17 Постанови „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними”№3 від 28.04.1978р. роз’яснив, що у тих випадках, коли сторона діяла умисно в угоді, що укладалася з метою, за відомо суперечною інтересам держави і суспільства, суд застосовує до сторін угоди наслідки у вигляді звернення в доход держави отриманого за угодою. При неможливості передати майно в доход держави отриманого за угодою. При неможливості передати майно в доход держави в натурі суд постановляє рішення про стягнення його вартості. Якщо господарське зобов’язання визнано недійсним як таке, що вчинене з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Відповідно до вимог пункту 11 статті 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Ірпінська ОДПІ скориставшись наданими їй повноваженнями звернулась до господарського суду з позовом про визнання договору б/н від 07.07.2005р. укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю „Вторма Плюс”, м. Ірпінь та Товариством з обмеженою відповідальністю „Примекс - Профі”, м. Київ недійсними на підставі ст.ст. 173, 193, 202,207 Господарського кодексу України та ст.ст. 102, 234, 236 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частина 2 ст.193 Господарського кодексу зазначає, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договорами.

За змістом ст. 207 ГК України недійсною є угода, яка укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, або укладена учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності). Правові наслідки такої угоди залежать від наявності умислу - у обох сторін чи однієї, від виконання угоди обома сторонами чи однією.

Для даної норми закону характерними є такі ознаки:

а) вчинення дій об'єктивно призводить до порушення інтересів держави і суспільства в цілому, а тому в даному випадку повинно бути наявним порушення вимог саме норм законів та нормативних актів, які визначають соціально-економічні основи держави і суспільства;

б) такі угоди характеризуються суб'єктивним наміром сторін (чи однієї сторони) порушити вимоги закону, оскільки укладаються з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а тому для визнання недійсними цих угод необхідно встановити вину сторін (або, принаймні, однієї з них) у формі умислу при укладенні угоди;

в) факт наявності суб'єктивного чинника може мати місце з боку посадових осіб підприємства, а не з боку самої юридичної особи, а тому суб'єктивний склад правопорушення повинен бути встановлений компетентним державним органом і підтверджений законодавчо визначеними засобами доказування.

Приписами ст.202 Господарського кодексу передбачено, що Господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 234 Цивільного кодексу визначено що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Згідно ст.236 Цивільного кодексу України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що відповідачами позовні вимоги не заперечені та не спростовані.

Таким чином, не з’явлення відповідачів на виклик суду та ненадання ними необхідних для розгляду спору документів позбавляє суд можливості дослідити та встановити правомірність спірного правочину.

Оскільки, за наслідками розгляду спору судом встановлено ознаки, які свідчать про укладення договору зі сторони відповідача 2 з метою, що завідомо суперечить інтересам держави, що відповідачами не спростовано та не заперечено, заявлена у позові вимога про визнання договору недійсним підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем –фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Статтею 167 КАС України передбачено, що копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення направляється лише особі, яка бере участь у справі, але не була присутня в судовому засіданні. У разі проголошення в судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частини постанови суд повідомляє час виготовлення постанови суду в повному обсязі. Особи, які беруть участь у справі, можуть отримати копію постанови чи ухвали в суді.

Зважаючи на вищенаведене та керуючись ст.ст. 17, 94, 160, 162, 163, п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

1.Позов задоволено.

2.Визнати недійсним договір б/н від 07.07.2005 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю „Вторма Плюс”, м. Ірпінь та Товариством з обмеженою відповідальністю „Примекс - Профі”, м. Київ.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського адміністративного суду через господарський суд Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня складення у повному обсязі та наступної подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана без подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду, якщо скарга подається протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-ти денний строк після подання заяви, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги у встановлений строк постанова суду набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду скарги і залишення її без задоволення, а постанови суду - без змін.

Головуючий суддя А.В. Маляренко

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі –12.05.2008 року.