ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2008 р.

№ 19/329

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого

Волковицької Н.О.

Рогач Л.І.

за участю представників сторін:

позивача за первісним позовом

Білої О.В. дов. від 18.01.2008 року

Назаренко М.М. дов. від 21.01.2007 року

відповідача за первісним позовом

Романенко О.А. дов. від 03.01.2008 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства "Ланнівський молочно - консервний комбінат"

на постанову

від 01.11.2007 року Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у справі

№ 19/329 господарського суду Полтавської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Західно –Українська лізингова компанія"

до

Закритого акціонерного товариства "Ланнівський молочно- консервний комбінат"

про

стягнення 474320,15 грн.

за зустрічним позовом

Закритого акціонерного товариства "Ланнівський молочно - консервний комбінат"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Західно –Українська лізингова компанія"

про

визнання договору недійсним та стягнення 910000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша Західно –Українська лізингова компанія" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Закритого акціонерного товариства "Ланнівський молочно-консервний комбінат" про стягнення 474320,15 грн., з яких 464551,84 грн. основного боргу за договором оперативного лізингу № 060516/ОЛ-00626/5 від 16.05.2006 року та пені в сумі 9768,31 грн.

В процесі судового розгляду, позивач, на підставі статті 22 Господарського процесуального кодексу, звернувся з клопотанням про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача 1536786,32 грн. –заборгованості, 9768,31 грн. –пені.

Закрите акціонерне товариство "Ланнівський молочно - консервний комбінат" звернулося із зустрічною позовною заявою про визнання договору оперативного лізингу № 060516/ОЛ-00626/5 від 16.05.2006 року недійсним та стягнення грошових коштів в сумі 910000,00 грн.

Зустрічні позовні вимоги були обґрунтовані тим, що договір оперативного лізингу № 060516/ОЛ-00626/5 від 16.05.2006 року, укладений головою правління з перевищенням повноважень, передбачених статутом відповідача, що, на його думку, є підставою для визнання його недійсним та повернення 910000,00 грн., сплачених позивачу лізингових платежів.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.06.2007 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Західно -Українська лізингова компанія" до Закритого акціонерного товариства "Ланнівський молочно-консервний комбінат" про стягнення 474320,15 грн. задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 1466786,32грн. боргу по сплаті лізингових платежів, 9768,31грн. пені, 14765,55грн. витрат по сплаті державного мита і 113,28 грн. витрат з оплати інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, в іншій частині - відмовлено.

За апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариства "Ланнівський молочно-консервний комбінат" судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 01.11.2007 року залишене без змін з тих самих підстав.

Закрите акціонерне товариство "Ланнівський молочно - консервний комбінат" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 07.06.2007 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 01.11.2007 року повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Західно - Українська лізингова компанія" відмовити, а зустрічні позовні вимоги Закритого акціонерного товариства "Ланнівський молочно-консервний комбінат" задовольнити з огляду на порушення та неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції в резолютивній частині рішення не вказано, яке саме рішення прийняв суд по зустрічному позову, що, на думку скаржника, є порушенням приписів статті 84 Господарського процесуального кодексу України та вимоги пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №11 "Про судове рішення".

Крім того, заявник посилається на те, що суд невірно застосував вимоги статті 214 Цивільного кодексу України та пункт 9.2 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 12.03.1999 року№02-5/111 "Про деякі питання вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними".

Заслухавши суддю –доповідача та присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів переглядає за касаційною скаргою (поданням) та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи предметом первісного позову є вимога про стягнення за договором оперативного лізингу № 060516/ОЛ-00626/5 від 16.05.2006 року, а зустрічного позову визнання вказаного договору недійсним та стягнення 910000,00 грн.

При винесенні рішення судом першої інстанції в резолютивній частині не вказано результат розгляду зустрічного позову, чим порушено приписи частини 8 статті 84 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що при розгляді первісного і зустрічного позовів у рішенні вказуються результати розгляду кожного з позовів.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року "Про судове рішення" резолютивна частина рішення повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні і такі, що випливають з встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання. В ній, зокрема, має бути зазначено: повністю чи частково задоволене позовні вимоги або в позові відмовлено.

При об'єднанні в одному провадженні кількох вимог або прийнятті зустрічного позову чи позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, має бути сформульовано, що саме постановив суд по кожній позовній вимозі.

Апеляційний суд на це уваги не звернув та постановою від 01.11.2007 року залишив рішення в силі.

Крім того, приймаючи рішення у справі суд першої інстанції з яким погодився апеляційний суд виходив із того, що відповідно статті 241 Цивільного кодексу України правочин вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин, вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Також, суди виходили із частини 3 статті 92 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Проте, касаційна інстанція не може погодитися із такими висновками, оскільки судами попередніх інстанції не прийняті до уваги приписи частини 2 пункту 2 статті 207 Цивільного кодексу України згідно з якою правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Полтавської області від 07.06.2007 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 01.11.2007 року у справі № 19/329 господарського суду Полтавської області скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Полтавської області.

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Ланнівський молочно - консервний комбінат" задовольнити частково.

Головуючий суддя                                                  Т. Дроботова

С у д д і                                                                                           Н. Волковицька

Л. Рогач