ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2008 р.

№ 4/325

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.

Чернова Є.В.,

суддів

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційне подання

Заступника прокурора м.Києва

на постанову

від 30.01.08 Київського апеляційного господарського суду

у справі

№ 4/325 господарського суду м.Києва

за позовом

Заступника прокурора м.Києва в інт. держави в особі Державного агентства земельних ресурсів

до

Київської міської ради

3-тя особа:

ТОВ " Науково - виробнича фірма "Укрінвестбуд"

про

визнання недійсним рішення

у справі взяли участь представники

позивача:

відповідача:

3-ої особи: Шоха С.І., довір. у справі

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 02.11.2007 (суддя Борисенко І.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.08 (колегія суддів: Корсак В.А., Авдеєв П.В.. Кондес Л.О.), в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В касаційному поданні заступник прокурора м.Києва просить скасувати прийняті у справі судові акти і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Вважає, що судами не враховані вимоги

Управління охорони навколишнього природного середовища Київської міської держадміністрації від 24.01.05 №071/04-4-19/4271 про оприлюднення в засобах масової інформації публікацій щодо будівництва на спірній земельній ділянці та проведення громадського обговорення з приводу доцільності будівництва а також відсутність відгуків громадськості стосовно будівництва на цій земельній ділянці. Окрім цього судами не враховано вимоги ст. 54 Земельного кодексу України, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах охоронної зони –резервної території щодо розвитку Музею народної архітектури і побуту НАН України, на якій заборонено будь-яке будівництво, не передбачене Генеральним планом розвитку Музею. Постановою Бюро Президії НАН України від 19.09.07 №242 передбачено, що всі проекти рішень з питань використання майна та земельних ділянок, встановлення та зміни охоронних зон території навколо музею в обов'язковому порядку мають бути погоджені (затверджені) Президією НАН України і оформлені постановою. Президією НАН України оспорюване рішення Київської міської ради визнано таким, що підлягає скасуванню, оскільки спірна земельна ділянка входить до охоронних зон Музею.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне подання прокурора підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Рішенням Київської міської ради від 31.10.06 №235/292 "Про передачу ТзОВ "Науково-виробнича фірма "Укрінвестбуд" земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування готельно-розважального комплексу та кінноспортивного клубу на вул. Академіка Заболотного, 29 у Голосіївському районі м.Києва" було затверджено містобудівне обґрунтування щодо внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів окремого об'єкта містобудування "Будівництво готельно-розважального комплексу та кінно-спортивного клубу".

Пунктом 2 цього рішення вирішено внести зміни до Генерального плану розвитку міста Києва до 2020 р., вилучивши територію в районі вул. Академіка Заболотного, 29 з території сільськогосподарського призначення та перевести її до території громадських будівель та споруд..

Пунктом 4 цього рішення затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТзОВ "Науково-виробнича фірма "Укрінвестбуд" для будівництва, експлуатації та обслуговування готельно- розважального комплексу та кінно-спортивного клубу.

Пунктом 5 рішення припинено сільськогосподарському ТзОВ агрокомбінату "Хотівський" право користування частиною земельної ділянки площею 9,98 га, оформленою відповідно до п.5 рішення Київської міської ради від 23.10.03 №117/990 "Про оформлення права користування земельними ділянками", право користування якою посвідчено договором оренди земельної ділянки від 29.10.04 №79-6-00247 і віднесено зазначену земельну ділянку до земель запасу житлової та громадської забудови.

Пунктом 6 зазначеного рішення міськради вирішено передати ТзОВ "Науково-виробнича фірма "Укрінвестбуд" в довгострокову оренду на 25 років земельну ділянку площею 9,98 га для будівництва, експлуатації та обслуговування готельно-розважального комплексу та кінно-спортивного клубу на вул. Академіка Заболотного, 29 за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови.

Рішенням Київської міської ради від 21.12.06 №392/449 було вирішено відмінити рішення Київської міської ради від 26.10.06, відмовлено в наданні земельної ділянки ТзОВ "Науково-виробнича фірма "Укрінвестбуд" .

Рішення мотивовано тим, що при розгляді питання про передачу ТзОВ "Науково-виробнича фірма "Укрінвестбуд" земельної ділянки не було враховано вимог управління охорони навколишнього природного середовища виконкому Київської міської ради від 24.01.05 №071/04-4-19/4271 про оприлюднення в засобах масової інформації публікацій щодо будівництва на земельній ділянці щодо громадського обговорення з приводу доцільності будівництва , а також не подано відгуків громадськості стосовно зазначеного будівництва до постійної комісії Київради з питань екологічної політики та з метою врахування громадської думки .

Рішенням Київської міської ради від 24.05.07 №530/1191 було вирішено відмінити рішення Київміськради від 21.12.06 №392/449 "Про відмову в наданні земельної ділянки" на підставі звернення ТОВ "Укрінвестбуд" від 12.04.07, Федерації кінного спорту України від 11.04.07 та громадської організації "Федерація кінних видів спорту м. Києва" від 10.04.07.

При дослідженні наданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, судами встановлено, що спірна земельна ділянка відноситься до земель запасу житлової та громадської забудови. Вона межує з міськими землями, що не надані у власність чи користування; землями ТОВ "Агрокомбінат "Хотівський" та з землями загального користування (вул. Академіка Заболотного). Спірна земельна ділянка не межує з землями Державного музею народної архітектури та побуду України.

Планування, забудова, реконструкція, інше використання територій та окремих земельних ділянок в м. Києві здійснюється відповідно до законодавства та Генерального плану розвитку м. Києва до 2020 р. Предметом рішення Київради від 31.10.2006 № 235/292 є передача земельної ділянки згідно проекту відведення, що в свою чергу не потребує громадського обговорення на стадії прийняття рішення.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів місцевого самоврядування. Рішенням № 235/292 від 31.10.2006 Київська міська рада віднесла спірну земельну ділянку до земель запасу житлової та громадської забудови, а тому застосовувати до неї правовий режим земель історико-культурного призначення немає жодних правових підстав.

З огляду на встановлені обставини суди попередніх інстанцій передчасно дійшли висновку, що Київська міська рада прийняла оскаржуване рішення в межах своїх повноважень з додержанням вимог діючого законодавства щодо режиму використання охоронних зон Музею.

Статтею 1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" встановлено визначення термінів, зокрема:

-об’єкт культурної спадщини –визначене місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов’язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об’єкти, інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об’єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, науково чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Відповідно до ст. 53 Земельного кодексу України до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані в тому числі історико-культурні заповідники, музеї-заповідники, історичні або меморіальні будинки, споруди, архітектурні ансамблі і комплекси, споруди цивільної, промислової, військової, культурної архітектури, народного зодчества та інше.

Колегія суддів зазначає, що суди попередніх інстанцій не досліджували статус Державного музею народної архітектури та побуту України, не зважаючи на те, що він має охоронні зони.

Заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що судами не досліджувалися обставини щодо знаходження спірної земельної ділянки в охоронній зоні Музею (резервна територія) розвитку музею) та режим використання цієї охоронної зони.

В матеріалах справи (арк. 53, 54) міститься мапа Зон охорони Музею народної архітектури та побуту НАН України, затверджена Міністром культури і туризму України, Головою Державної служби охорони культурної спадщини, Головою Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, яку попередні судові інстанції не досліджували і якій не надано юридичну оцінку. Ними не досліджувалася науково-проектна документація, якою повинні бути встановлені межі та режими використання зон охорони музею, затверджена в установленому порядку. Відповідно ст. 34 Закону України "Про охорону культурної спадщини" територія охоронних зон включається до державних земельних кадастрів, планів землекористування та інше, але дані земельного кадастру судами також не досліджувалися.

Для з’ясування зазначених обставин суди попередніх інстанцій в порушення вимог ст. ст. 38, 43 Господарського процесуального кодексу України не витребували у сторін по справі та інших установ зазначені вище документи зокрема у Державного музею народної архітектури та побуту України.

При розгляді даної справи суди не керувалися Указом Президента України "Про невідкладні заходи щодо розвитку Державного музею народної архітектури та побуту України" № 553/2007 від 25.06.2007, де Кабінету Міністрів України, Київській міській державній адміністрації пропоновано до 1.08.2007 вирішити питання щодо припинення незаконного користування земельними ділянками на території музею та в його охоронних зонах. Генеральній прокуратурі України перевірити законність рішень Київської міської ради щодо надання земельних ділянок в охоронній зоні Державного музею та вжити в разі необхідності відповідних заходів реагування.

Викладене свідчить про незастосування судами попередніх інстанцій норм Закону України "Про охорону культурної спадщини", ст. 54 Земельного кодексу України. Слід зазначити, що докази шкідливого впливу на додержання режиму використання землі історико-культурного призначення досліджуються при встановленні зон охорони, межі яких визначаються відповідною науково-проектною документацією та затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини або уповноваженими ним органами охорони культурної спадщини (арк. 54). Порядок визначення меж зон охорони пам’яток встановлюється центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини. Тому суд апеляційної інстанції помилково вказав в постанові, що суду не надані докази шкідливого впливу на спірну земельну ділянку у разі використання її для будівництва готельно-розважального комплексу та кінно-спортивного клубу.

Колегія суддів дійшла висновку, що справа розглянута з порушенням вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Незастосування норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, і порушення вимог процесуального права є підставами для скасування прийнятих у даній справі судових рішень у відповідності до ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України.

При повторному розгляді справи суду необхідно усунути зазначені порушення, встановити всі обставини справи, ретельно дослідивши належні докази, витребувані у сторін по справі, інших установ та організацій незалежно від їх участі у справі. Пропанувати прокуратурі також керуватися вимогами ст. 38 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України суд з власної ініціативи може також залучити до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, але мають юридичний інтерес до даної справи. Встановленим обставинам надати правильну юридичну оцінку і винести обгрунтоване, законне рішення.

Керуючись ст.ст. 1115 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання заступника прокурора м. Києва задовольнити частково.

Рішення господарського суду м. Києва від 02.11.2007 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.01.08 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Головуючий, суддя                      В. Овечкін

Судді:                      Є. Чернов

В. Цвігун

дп