ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"29" квітня 2008 р.

Справа № 17/71

Господарський суд Кіровоградської області у складі колегії суддів: головуючого судді Ю.І. Хилька, суддів В.В. Тимошевської та Н.М. Коваленко, за участю секретаря судового засідання Волоткевича А.В., розглянувши справу № 17/71

за позовом: Державного підприємства "Долинське лісове господарство", м.Долинська Кіровоградської області

до відповідача: Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель, м. Київ

про скасування рішення,

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - Сааді Р.М., довіреність б/н від 20.03.08 р.;

від позивача - Коваленко С.П., директор;

від відповідача - участі не брали. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач належним чином повідомлявся у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України. Рекомендоване поштове відправлення № 2828542 вручене відповідачу 12.03.2008 року (а.с.41). Однак, відповідачем не виконано вимоги суду викладені в ухвалі суду від 29.02.2008 року про надання до суду документів на підтвердження повноважень відповідача на вчинення дій, законність яких оскаржена позивачем. Своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні відповідач не скористався. Будь-яких письмових пояснень чи заперечень відповідач до суду не подав.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів.

Час прийняття всупної та резолютивної частини постанови: 12 год. 00 хв.

Заслухавши представників позивача та дослідивши матеріали справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачем за правилами Кодексу адміністративного судочинства України оскаржено рішення Міжвідомчої комісії від 21.12.2007 року з питань державних закупівель № 01/30-104/рш про застосування санкцій відносно ДП «Долинське лісове господарство» (в подальшому по тексту рішення) за порушення при організації та проведенні процедур державних закупівель. Резолютивною частиною оскарженого рішення визначено наступне.

У зв'язку з виявленням численних порушень, допущених з боку тендерного комітету Замовника, виключити всіх осіб, що входять до його складу.

1.Довести до відома Замовника, що виключення зі складу тендерного комітету осіб, що входять до його складу, тягне за собою внесення відомостей про членів такого тендерного комітету до переліку членів тендерного комітету, яких за допущені порушення було виключено зі складу тендерного комітету, та недопущення таких осіб до членства у будь-якому тендерному комітеті строком на два роки.

2.Вважати всі рішення та дії тендерного комітету Замовника, прийняті в нелегітимному складі, такими, що не мають юридичної сили, а договори, укладені після отримання такого рішення, вважаються нікчемними (недійсними).

3.Заборонити Державному казначейству України (обслуговуючому банку) здійснювати платежі з рахунку замовника, з моменту надходження рішення Комісії щодо виключення всіх осіб, що входять до складу тендерного комітету Замовника.

4.Зобов'язати Державне казначейство України (обслуговуючий банк), у разі подання Замовником документів щодо здійснення державних закупівель на здійснення платежів, протягом двох робочих днів, повідомити правоохоронні органи, а також Комісію, Антимонопольний комітет України, Тендерну палату України.

Дане рішення буде відкликане в разі зменшення ціни договору за результатами проведених закупівель товарів, робіт та послуг за завищеними цінами, відповідно до статті 34 Закону, чіткого виконання Замовником вимог Закону під час організації та проведення державних закупівель та усунення порушень, які були викладені в мотивувальній частині рішення Комісії.

В позовній заяві позивач просить скасувати вказане рішення як винесене без законних підстав та з порушення процедури прийняття рішень вказаним суб"єктом владних повноважень.

Відповідач позовні вимоги не заперечив, будь-яких пояснень до суду не подав, тому суд позбавлений можливості врахувати позицію відповідача при прийнятті постанови за результатами розгляду позовної заяви.

Проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм юридичну оцінку, господарський суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до повного задоволення враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи доводи позивача про те, що оскаржуване рішення є є неконкретним повністю підтверджено. В рішенні відсутні посилання на те, які саме порушення допущені позивачем при проведенні закупівлі товарів, робіт та послуг за завищеними цінами. Відповідач в рішенні не вказує на підставі яких документів приймається рішення (акт перевірки, або інші підстави) та про дотримання порядку проведення таких перевірок. До проведення перевірки не залучались відповідальні працівники позивача.

За приписом ст. 37 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти» результати перевірки (ревізії) відображуються у відповідному документі контролюючого органу, що її здійснив. Перевірки (ревізії) можуть здійснюватися шляхом запиту та отримання від розпорядника державних коштів необхідних документів (оригіналів або належним чином завірених копій) щодо закупівель товарів, робіт і послуг та їх розгляду й аналізу або шляхом виїзних перевірок (ревізій), які проводяться безпосередньо за місцезнаходженням розпорядника державних коштів. Результати перевірки (ревізії) можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Отже, відповідачем не вжито заходів для дотримання вимог закону щодо надання позивачу права на оскарження результатів перевірки до суду, тому спірне рішення про застосування санкції є упередженим.

Поряд з цим, не відповідає фактичним обставинам посилання в рішенні як на порушення вимог законодавства на відсутність у членів тендерного комітету необхідних документів, які підтверджують проходження навчання чи підвищення кваліфікації з питань організації та здійснення процедур закупівель. Вказане твердження відповідача не відповідає дійсності, оскільки всі члени тендерного комітету ДП «Долинське лісове господарство» ще в березні 2007 року пройшли навчання (підвищення кваліфікації) з питань організації та здійснення процедур закупівель. Даний факт підтверджується відповідними свідоцтвами про підвищення кваліфікації на ім'я кожного з членів тендерного комітету.

Отже, твердження відповідача про порушення ДП «Долинське лісове господарство» ст.12 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти» не відповідає дійсності, а оскаржуване рішення є незаконним.

Оскаржуване рішення містить лише витяги з норм Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти» без конкретного посилання на те, які саме з цих норм порушено позивачем та в чому полягають дані порушення.

Господарським судом приймається до уваги, що скаржуваним рішенням незаконно, з застосуванням надуманих підстав, було заблоковано роботу підприємства позивача в 2008 році.

Згідно до п.п. 22.1, 2.2.2, 2.2.3 Статуту ДП «Долинське лісове господарство» є державним підприємством, основними напрямками діяльності якого є «проведення заходів з відновлення лісів ..., створення насаджень із швидкоростучих і технічно цінних порід», «здійснення заходів із ... заліснення малопродуктивних земель», «організація лісонасінневої справи і лісових розсадників», «охорона лісів і захисних лісонасаджень від пожеж, здійснення протипожежних заходів, захист лісів від хвороб та шкідників» . Роботи, які виконує підприємство /посадка лісових культур, посів розсадників, догляд за ними, охорона від пожеж і т.д./ мають чітку обумовлений сезонний характер, тка такими, які неможливо відкласти на певний термін без нанесення великих збитків підприємству, а отже і державі.

Прийнятим відповідачем рішенням (п. 1) виключено всіх осіб зі складу тендерного комітету на паідставі виявлених порушень з боку тендерного комітету, що призвело до того, що Державне казначейство України ... не має права здійснювати платежі з розрахунку замовника у разі, якщо подані документи щодо здійснення державних закупівель містять підписи осіб, стосовно яких є рішення Комісії щодо їх виключення зі складу тендерного комітету», тобто фактично позивач позбавився можливості отримати кошти на фінансування своєї діяльності.

Враховуючи правовий статус Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель, господарський суд прийшов до переконання про необхідність розглянути спір по суті в порядку Кодексу адміністративного судочинства України враховуючи наступне. Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Поняття "суб'єкт владних повноважень" визначено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відтак необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, причому ці функції повинні здійснюватися відповідним суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Визначившись з питаням щодо правовідносинами між учасниками спору про віднесення їх до таких, які підлягають до розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, провівши розгляд адміністративної справи за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд враховує особливість вказаного Кодексу стосовно презумціїї винності суб'єкта владних повноважень та приписи ст. 71 КАС України про обов'язок доказування кожною стороною обставин на яких грунтуються їх вимоги та заперечення, приходить до переконання, що позивачем надано безспірні докази про наявність правопорушення з боку відповідача, наданими позивачем доказами доведено сам факт скоєного правопорушення, тобто порушення будь- чийого права.

Натомість, господарський суд враховує, що відповідачем як субєктом владних повноважень не доведено факт правомірності його дій по застосуванню санкцій відносно позивача та не спростовано пояснення позивача по суті позовних вимог.

Суд вважає, що позивачем вжито всіх передбачених чинним законодавством заходів з метою дотримання вимог законодавства при організації та проведенні процедур державних закупівель. Господарський суд не приймає до уваги та розцінює як безпідставне посилання відповідач у спірному рішенні на приписи ст. 12 Закону як на підставу для застосування санкцій до позивача на виявлення комісією порушень за результатами діяльності тендерного комітету, здійснення ним закупівель, які призвели до відміни процедури закупівлі та /або визнання договору недійсним (нікчемним), оскільки такі підставі не вбачаються зі спірного правовідношення, а нікчемність договору є лише власним міркуванням відповідача та не грунтується на вимогах законодавства.

За приписом Розяснення Вищого арбітражного суду України N 02-5/111 від 12.03.99 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними» (з внесеними змінами та доповненнями) якщо сторонами угоди, пов'язаної з переходом права власності (повного господарського відання) на майно, не дотримано вимог нормативних актів стосовно реєстрації майна, наприклад, правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, транспортних засобів тощо, то сама лише ця обставина не є підставою для визнання відповідної угоди недійсною, оскільки реєстрація майна не є елементом форми угоди.

Вирішуючи відповідні спори, господарські суди повинні враховувати таке.

9.1. Письмова угода може бути укладена від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта.

Особа, призначена повноважним органом виконуючим обов'язки керівника підприємства, установи чи організації, під час укладення угод діє у межах своєї компетенції без довіреності (Підпункт 9.1. пункту 9 доповнено абзацом другим згідно з Роз'ясненням Президії Вищого господарського суду N 04-5/491 (v_491600-02) від 26.04.2002).

На підставі статті 48 Цивільного кодексу ( 1540-06 ) недійсними можуть визнаватися не лише угоди, які не відповідають закону, а й такі, що порушують вимоги указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативних актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку.

Господарським судам необхідно мати на увазі, що відповідно до частини другої статті 4 ГПК ( 1798-12 ) господарський суд повинен відмовити у визнанні угоди недійсною, коли ці вимоги грунтуються на акті державного чи іншого органу, що не відповідає законодавству.

Відповідність чи невідповідність угоди вимогам законодавства має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент укладення спірної угоди. У разі коли після укладення угоди набрав чинності акт законодавства, норми якого інакше регулюють договірні відносини, ніж ті, що діяли в момент укладення угоди, сторони вправі керуватися умовами договору, а не цим нормативним актом, якщо останній не має зворотної сили.

Натомість, в оскарженому рішенні відсутнє посилання на будь-які договори, які були укладені на підставі рішення нелігитимного тендерного комітету, а лише приводиться посилання на ст. 12 Закону без всебічного та обєктивного аналізу нормативних актів щодо недійсності договорів, відміни процедури закупівлі. Не оспорюючи право Комісії на застосування відповідних санкцій, господарський суд визначальним для вирішення спору вважає аналіз підстав для застосування вказаних санкцій та прийшов до висновку про відсутність саме підстав для застосування санкцій через відсутність та недоведеність відповідачем доказів про такі порушення.

Господарським судом також враховуються правові позиції Вищого адміністративного Суду України згідно до яких недодержання вимог правових норм, які регулюють прийняття акта, може бути підставою для визнання такого акта недійсним лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акту. Якщо ж у цілому акт узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є правильним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачене законодавством.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160,163,167, 186, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель № 01/30-104/РШ від 21.12.2007 року про застосування до ДП “Долинське лісове господарство” санкцій.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову в порядку і строки відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України. Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова буде виготовлена в повному обсязі 29 квітня 2008 року.

Головуючий суддя Ю.І. Хілько

Суддя В.В. Тимошевська

Суддя Н.М. Коваленко