КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2008                                                                                           № 25/544

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:

За участю представників:

від позивача -Степанова В.С. -за дов.,

від відповідача -не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля"

на рішення Господарського суду м.Києва від 28.02.2008

у справі № 25/544

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля"

до                                                   Приватного підприємства "Фелікс"

про                                                  стягнення 9689,45 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором №1-10/474 від 01.10.2003р. в розмірі 9 689,45 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 28.02.2008 р. по справі № 25/544 у позові було відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою та просить його скасувати, оскільки вважає, що воно винесене по неповно з’ясованим обставинам, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зокрема, скаржник в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції неправомірно застосував строк позовної давності, оскільки сторонами у договорі не було визначено строк поставки, а тому, як вважає позивач , слід застосовувати ст. 530 ЦК України .

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія встановила наступне.

Як було встановлено судом першої інстанції , позивачем було здійснено оплату за поставку товару двічі, а саме : філія шахта “Благодатна” перерахувала платіжними дорученнями № 1578 від 24.06.04р. на суму 3 333,45 грн. та № 1697 від 30.06.04 р. на суму 6 356 грн. , як оплату рахунку № 137 від 23.06.04 р. на суму 9689,45 грн. який було виставлено відповідачем на ДВАТ шахта “Благодатна” та ДХК “Павлоградвугілля” перерахувало плату за рахунок № 137 від 23.06.04р. на суму 8 920,40 грн., який було виставлено Відповідачем ВАТ ДХК “Павлоградвугілля” УМТП.. Зазначений факт не заперечувався сторонами.

Позивач стверджує, що відповідачем товар відповідно до рахунку № 137 від 23.06.2004р.”та №1578 від 24.06.2004р. –призначення платежу “оплата за руд. стойки, фарба, цвяхи не поставлений, у зв’язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем по невиконаним зобов’язанням.

Лісоматеріали, поставлені відповідачем у вагоні № 68622240 було отримано філією УМТП ДХК “Павлоградвугілля” згідно договору № Фл-20/85-КП купівлі-продажу матеріальних ресурсів від 20.01.04 р., укладеному між ВАТ ДХК “Павлоградвугілля” та ПП “Фелікс”. Згідно Специфікації № 6 від 01.06.04р. до договору, вартість рудстойки хвойної довжиною 4 м та діаметром 17-24 см складало 108, 33 грн. без ПДВ.

Рахунок № 137 від 23.06.2004р. на суму 9 689, 45 грн. виставлено відповідачем за поставку товару в тому числі - руд стойки хвойної, дошки, фарби тощо, із зазначенням номеру вагона 68622240.

Окрім того до матеріалів справи надано перевізні документи з яких вбачається, що одержувачем вантажу є ДВАТ УМТП ДХК “Павлоградвугілля”(дорожня відомість та залізнична накладна № 32023255). Карантинний сертифікат № 75-10М9-РФ-5-630 від 15.06.04 р. було виписано на руд стояки у кількості 44 тони, вагон № 68622240 для вивезення на адресу ДВАТ УМТП ДХК “Павлоградвугілля”.

Таким чином, позивач дійсно сплатив відповідачеві двічі суму за поставний товар.

У суді першої інстанції відповідачем була подана заява про застосування строку позовної давності, відповідно до якої відповідач просив суд відмовити позивачу у позові , оскільки позивачем пропущений трирічний строк позовної давності.

Згідно з письмовими поясненнями, наданими позивачем, кошти, перераховані платіжними дорученнями №1578 від 24.06.2004р. та №1697 від 30.06.2004р. на підставі рахунку №137 від 23.06.2004р., є сплаченими на користь відповідача помилково.

Положеннями статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Дані положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Судом було встановлено, що право вимоги повернення безпідставно набутого відповідачем майна (коштів) виникло у позивача одразу після помилкового перерахування коштів (24.06.2004р. та 30.06.2004р.).

Позивач звернувся до Господарського суду з позовом лише 09.11.2007р. тобто, з пропуском позовної давності.

Відповідно до ст. 256 позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, строк позовної давності до вимоги про повернення відповідачем помилково отриманих коштів станом на день звернення до суду з даним позовом сплив.

Відповідно до ч. 3. ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Така заява знаходиться в матеріалах справи (арк.. спр. №63).

Згідно ч. 4. ст. 267 ЦК України сплив строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, що було підставою для відмови у позові.

За таких обставин, колегія прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, колегія приходить до висновку, що оспорюване рішення відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав до його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99,101, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ВАТ „Павлоградвугілля” залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду м. Києва від 28.02.2008 р. по справі №25/544 залишити без змін.

3. Матеріали справи №25/544 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді