ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.08                                                                                 Справа № 16/59

За позовом Відкритого акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль”, м. Київ в особі Луганської обласної дирекції, м. Луганськ

до Малого приватного підприємства “Виробничо – комерційна фірма “Міллєніум”, м. Луганськ

про стягнення 593 829 грн.16 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.

при секретарі судового засідання Маценко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача –Турукало В.І., довіреність від 22.01.08. № 387;

від відповідача –представник не прибув,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 27.09.06. № 010/09-11/396/Г-2 у сумі 593829грн. 16 коп., з них : за кредитом –504 621,46грн., заборгованості по процентах у сумі 34 629,28грн. за період з 29.11.07. по 31.01.08., пені за кредитом у сумі 53 962,06грн. за період з 27.09.07. по 08.02.08. , пені за процентами у сумі 616,36грн. за період з 01.12.07. по 08.02.08.

Відповідач протягом розгляду справи –з 14.03.08. по 12.06.08. - не забезпечив участі свого представника у судовому засіданні, не надав суду витребуванні документи, про причини неявки до суду не повідомив, хоча про час і місце проведення судового засідання відповідача було повідомлено належним чином. Відповідно до вимог ст.75 ГПК України справу розглянуто за наявним в ній матеріалами.

Між сторонами у справі укладено кредитний договір від 27.09.06. №010/09-11/396/Г-2, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 1 500 000грн. з відсотковою ставкою у розмірі 19% річних зі строком повернення до 26.09.07.

На виконання умов вказаного договору позивач відкрив відповідачеві відновлювальну кредитну лінію в межах ліміту на суму 1 500 000грн., сплативши грошові кошти на вимогу відповідача згідно системі банківського обслуговування «клієнт-банк», що підтверджено банківськими платіжними дорученнями про переказ грошей на рахунки контрагентів відповідача за господарськими договорами (т.1,а.с.90-150).

В порушення прийнятих на себе обов’язків позичальник (відповідач) не повернув позику у повному обсязі –до 26.09.07., у зв’язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду і просить суд стягнути з відповідача борг по кредиту в сумі 504 621,46грн., заборгованості по процентах у сумі 34 629,28грн. за період з 29.11.07. по 31.01.08.

Крім того, за несвоєчасне виконання обов’язків по поверненню позики і сплаті відсотків, позивачем заявлено до стягнення пеню у сумі 53 962,06грн. за період з 27.09.07. по 08.02.08. , пеню за процентами у сумі 616,36грн. за період з 01.12.07. по 08.02.08.

Відповідач у судове засідання не з’явився, доводів позивача не заперечив.

Позивач підтримав позов.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, вислухав представника позивача, оцінивши надані ним докази своїх вимог до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до норми ст.19 Основного Закону держави –Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ст.526 ЦК України відповідач не має права відмовлятися від виконання умов укладеного з позивачем кредитного договору від 27.09.06. №010/09-11/396/Г-2, на підставі якого відповідач зобов’язаний повернути позику у відповідності до умов угоди до 26.09.07.

Умови укладеного договору є обов’язковими для відповідача і відповідач повинен повернути позивачу кредит у повному обсязі та сплатити відсотки за користування кредитом, у відповідності до вимог закону і укладеного договору.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір від 27.09.06. №010/09-11/396/Г-2 є обов’язковим для виконання сторонами. Договором про надання кредиту від, укладеним сторонами по справі, визначено порядок виконання відповідачем повернення позики, і зобов’язань по сплаті відсотків, відповідно до ч.1ст.530 ЦК України –визначено строк права вимоги у позивача.

Відповідно до правил ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень до суті спору. Згідно з вимогами ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказами.

Матеріалами справи підтверджено належним чином факт надання відповідачу кредиту за кредитним договором на суму 1 500 000грн. і часткової оплати відповідачем отриманої суми грошових коштів та заборгованість у розмірі 504 621,46грн. по кредиту та відсоткам у сумі 34 629,28грн. за період з 29.11.07. по 31.01.08.

При розгляді справи суд встановив, що відповідач не виконав свої обов’язки перед позивачем по поверненню позики, сплаті відсотків по кредиту, чим порушив умови укладеного з позивачем кредитного договору від 27.09.06. №010/09-11/396/Г-2 і вимоги закону.

Правилами ст.ст. 526,629,1054 Цивільного кодексу України і умовами кредитного договору від 27.09.06. №010/09-11/396/Г-2 встановлено обов’язок відповідача виконувати укладений договір та додатки до договору належним чином і обов’язок позичальника (відповідач) відповідати перед кредитором (позивачем) у тому ж обсязі, що і надано кредит, включаючи сплату основного боргу, процентів, тобто, обов’язок сплатити позику і проценти закон покладає на відповідача. Відсотки за кредитом є основним боргом по кредитному договору.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, підтверджений належними доказами, позовні вимоги відповідають умовам укладеного сторонами договору і закону, а відтак - з відповідача слід стягнути борг по кредиту в сумі в сумі 504 621,46грн., заборгованості по процентах у сумі 34 629,28грн. за період з 29.11.07. по 31.01.08.

За порушення відповідачем правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання, у позивача виникає право на вимогу неустойки на підставі норм ст.ст.230-232 ГК України.

Вимоги позову в частині заявленої до стягнення пені за несвоєчасну сплату позики та відсотків по кредиту слід задовольнити, оскільки дані вимоги цілком обґрунтовані умовами укладеного сторонами кредитного договору, яким встановлено обов’язок відповідача сплатити позивачеві неустойку у вигляді пені за несплату позики та відсотків за користування кредитом у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період порушення грошового зобов’язання. Дана вимога також цілком відповідає вимогам закону –ст.232 ГК України, якою встановлено обов’язок боржника (відповідача) сплатити неустойку у разі порушення грошового зобов’язання.

За таких підстав, позов слід задовольнити і у відповідності до правил ст.49 ГПК України судові витрати покласти на відповідача.

На підставі викладеного, ст.19 Конституції України, ст.ст.173,193,232 ГК України, ст.ст.1048,1054 ЦК України, керуючись ст.ст.33,34,44-49,75,82,84,85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Малого приватного підприємства “Виробничо – комерційна фірма “Міллєніум”, м. Луганськ, вул. «Оборонна», буд.4 «в», ід. код 30695368 на користь Відкритого акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль”, м. Київ, вул. «Лєскова», 9, ід. код 14305909 в особі Луганської обласної дирекції, м. Луганськ заборгованість за кредитом у сумі 504 621,46грн., заборгованості по процентах у сумі 34 629,28грн., пені у сумі 53 962,06грн., пені за процентами у сумі 616,36грн., державне мито в сумі 5938,29грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн. Видати наказ.

Рішення підписане 13.06.08.

Суддя                                                                                  Р. Шеліхіна