ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.08
Справа № 11/70

Суддя
Сало І.А.

При секретарі судового засідання Легуцькому
І.Б.

По справі:

За позовом: Приватного підприємства „ОСОБА_1”,
м.Львів

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю
„Науково-виробничого підприємства „Ерго”, с.Малехів, Жовківський район
Львівської області

Про стягнення 20116,50грн.

У відкритому судовому засіданні взяли
участь представники:

Від позивача: ОСОБА_2-предст.доручення б/н від
27.02.2008року

Від відповідача: не з'явився

Суть позову:  Розглядається справа за позовом Приватного
підприємства „ОСОБА_1”  про стягнення із
Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробничого підприємства
„Ерго” 20116,50грн. боргу.

Ухвалою господарського суду від
14.03.2008року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на
03.04.2008року.

Представник відповідача в судове засідання
не з'явився.

Відповідно
до статті 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу при
відсутності сторони, за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для
встановлення обставин і вирішення спору по суті.

В процесі розгляду справи суд встановив
наступне:

17.08.2004року
між сторонами було укладено договір поставки № 1, відповідно до якого
постачальник (позивач по справі) постачає та передає у власність покупця
(відповідача по справі) товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними
в накладних що є невід'ємними частинами даного договору, а покупець приймає і
оплачує його вартість за умовами договору.

23.05.2005року
між сторонами було укладено договір консигнації на продаж продукції, відповідно
до якого Консигнант (позивач по справі) постачає продукцію на склад
Консигнатора  (відповідача по справі) з
метою її реалізації останнім від свого імені.

Продукція
вважається переданою Консигнатором на консигнацію в момент підписання сторонами
накладної на відпуск товару.

У
відповідності до п. 8.2 договору консигнатор зобов'язаний перерахувати грошові
кошти Консигнанту за реалізовану продукцію протягом 5 (п'яти) банківських днів
після подання звіту про реалізацію у відповідності до п. 2.1.4 договору.

23.05.2005року
між сторонами було укладено договір поставки № 1/05-05 відповідно до  якого постачальник (позивач по справі)
зобов'язався поставити та передати у власність покупця (відповідача по справі)
товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в накладних, що є
невід”ємними частинами даного договору, а покупець зобов'язується прийняти
товар та сплатити його вартість за умовами даного договору.

На
підставі вищезазначених договорів відповідач отримав товар на загальну суму 151
287,38грн.

21.03.2006року
відповідач зробив повернення товару на суму 7632,00грн. згідно накладної №
21/03/2006 від 21.03.2006року.

Відповідно
до договору консигнації на продаж продукції від 23.05.2005року п.2.1.4.
відповідачем подано місячний звіт про продаж товару, що підтверджує право
позивача на тримання грошових коштів у відповідності до п.8.2 договору.

Відповідачем
було здійснено часткову проплату в розмірі 123538,88грн., внаслідок чого сума
заборгованості відповідача складає 20116,50грн.

10.10.2007року
сторони підписали акт звірки взаєморозрахунківв, яким узгодили суму
дебіторської заборгованості відповідача, що становить 20116,50грн.

Таким
чином, сума позову складає 20116,50грн.

Дослідивши
представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги підтвердженими матеріалами
справи та такими що підлягають до задоволенню частково з огляду на наступне:

На підставі укладених між сторонами
договорів поставки від 17.08.2004року та 23.05.2005року відповідач отримував
від позивача товар, що підтверджено відповідними накладними копії яких долучено
до матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.263 Господарського
кодексу України, господарсько-торгівельною діяльністю є діяльність, що
здійснюється суб'єктами господарювання у сфері товарного обігу, спрямована на
реалізацію продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного
споживання, а також допоміжна діяльність, яка забезпечує їх реалізацію шляхом
надання відповідних послуг. Ч.1 ст. 264 зазначає, що матеріально-технічне
постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів
народного споживання як власного так і придбаних у інших суб»єктів
господарювання, здійснюється суб»єктами господарювання шляхом поставки, а у
випадках, передбачених цим кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Згідно приписів ч.1 ст. 665 ЦК України
одна сторона (продавець) передає або зобов”язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов”язується
прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму в розмірі,
встановленому домовленістю, відповідно до ст. 632 ЦКУ. Моментом виконання
обов”язку продавця передати товар покупцеві є накладна, яка є і доказом
отримання останнім товару. Ст. 692 ЦК України покладає на покупця обов”язок
оплатити товар після його прийняття. У разі прострочення оплати товару
продавець має право вимагати оплату товару.

23.05.2005року між сторонами було укладено
договір консигнації на продаж продукції.

Згідно частини 2 ст.509 ЦК України,
зобов'язання виникають з підстав, вказаних у ст. 11 ЦК України, у тому числі з
угод, передбачених законом, а також із угод, хоча і не передбачених законом,
але не суперечних йому. Виникнення прав та обов'язків пов'язано з юридичними
фактами, які підтверджують виникнення між сторонами правовідносин. Таким чином,
між сторонами виникли правовідносини, у силу яких Приватне підприємство
„ОСОБА_1” виконало постачання товару, а Товариство з обмеженою відповідальністю
„Науково-виробничого підприємства „Ерго” зобов'язалось провести оплату за
умовами та в строки зазначені в договорах.

Загальна сума поставленого позивачем
товару складає 151287,38грн.

123538,88грн. відповідач сплатив.

На суму 7632,00грн. товар було повернено.

Таким чином, до стягнення підлягає
20116,50грн.

Дана сума підтверджена актом звірки
розрахунків від 10.10.2007року.

В засідання суду 03.04.2008року позивачем
подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові суми в
відповідних рахунках. Дана заява судом відхиляється, оскільки з обґрунтування
позивача суд не вбачає підстав для невиконання рішення суду.

Судові витрати слід покласти на
відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст. ст.  49, 82-84, 116 ГПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити
повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Науково-виробничого підприємства „Ерго”, вул.. Коновальця, 31
„Б”, с.Малехів, Жовківський район Львівської області () на
користь Приватного підприємства „ОСОБА_1”, АДРЕСА_1(код ЄДРПОУ 48)
20116,50грн. основного боргу, 201,16грн. держмита та 118грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати відповідно до
ст. 116 ГПК України.

Суддя
Сало
І.А.