ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2008 р.

Справа № 8-11/304-07-9229

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Тофана В.М.,

суддів: Журавльова О.О., Михайлова М.В.

при секретарі судового засідання Бритавській Ю.С.

за участю представників сторін:

Від позивача: Лесько Н.О., по дов.

Від відповідача: Бєлоусова С.В., по дов.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України „Укрзалізничпостач”

на ухвалу господарського суду Одеської області від 03.03.2008 року

про припинення провадження

по справі № 8-11/304-07-9229

за позовом Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України „Укрзалізничпостач”

до Одеської залізниці

про стягнення 50 572,45 грн.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2007р. Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України „Укрзалізничпостач” звернулося з позовом у місцевий господарський суд Одеської області до Одеської залізниці про стягнення з останньої заборгованості у сумі 50 572,45 грн., посилаючись на невиконання відповідачем умов договору поставки № ЦХП-50102 від 30.01.2002 р.

Відповідач у поясненнях на позов просить провадження у справі припинити, оскільки є рішення господарського суду, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, по тому ж предмету та з тих же підстав.

Ухвалою господарського суду від 03.03.2008р. (суддя Атанова Т.О.) припинено провадження по даній справі на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України з огляду на те, що вже є рішення господарського суду, який в межах своєї компетенції вирішив господарській спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 50 572,45 грн.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивача відповідач вважає оскаржену ухвалу суду законною та обгрунтованою і такою, що підлягає залишенню в силі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, застосування норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, ДП „Укрзалізничпостач” вже зверталось до господарського суду Одеської області з позовом до Одеської залізниці про зобов’язання останньої виконати умови договору поставки №ЦХП-50102 від 30.01.02 р., а саме акцептувати сповіщення:

- рахунок-фактуру №292/4 від 08.08.04 р. на суму 4089,00 грн.(сповіщення №3895)

- рахунок-фактуру №319/4 від 19.08.04 р. на суму 9202,68 грн. (сповіщення №3915)

- рахунок-фактуру №337/4 від 21.08.02 р. на суму 15314,27 грн. (сповіщення №4080)

- рахунок-фактуру №348/4 від 26.08.02 р. на суму 8938,74 грн. (сповіщення №4180)

- рахунок-фактуру №378/4 від 30.08.02 р. на суму 13027,76 грн. (сповіщення №4180), а всього на суму 50 572,45 грн.

За цим позовом господарським судом Одеської області було порушено провадження по справі № 11/196-05-5946.

Вказана справа розглядалась судами неодноразово.

Після скасування касаційною інстанцією попередніх судових рішень суду першої і апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції в процесі повторного розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача збитки у сумі 50 572,45 грн. на підставі ст. 612 ЦК України мотивуючи тим, що у зв’язку із простроченням боржника виконання зобов’язання втратило інтерес для нього, тому він відмовляється від прийняття його виконання і вимагає відшкодування збитків.

Останнім рішенням суду першої інстанції по зазначеній справі від 27.09.07 р. позов ДП „Укрзалізничпостач” було задоволено: з Одеської залізниці на користь позивача стягнуто збитки у сумі 50572,45 грн. з огляду на те, що позивач виконав свої обов’язки по поставці спірного обсягу продукції за договором поставки №ЦПХ-50102 від 31.01.2002 р. в момент передачі продукції перевізнику вантажу на ст. Сартана Донецької залізниці і з цього моменту він відповідно із умовами FСА Правил ІНКОТЕРМС-2000 відповідальності за збереження вантажу не несе (а.с. 54).

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.11.2007р. по вказаній справі зазначене рішення суду першої інстанції скасовано і у позові відмовлено з огляду на те, що втрата інтересу позивачем до виконання зобов’язання відповідачем щодо сплати залишку неоплаченої продукції, поставленої за договором №ЦХП-50102 від 31.01.2002 р., об’єктивно не підтверджується. Про це свідчать самі уточненні позовні вимоги ДП „Укрзалізничпостач”, згідно з якими сума позовних вимог дорівнює сумі недоплаченої вартості поставленої продукції. Фактично позивач уточнивши позовні вимоги, намагався змінити умови договору щодо порядку розрахунку, що суперечить вимогам ст.526 ЦК України (а.с. 58). Зазначена постанова суду апеляційної інстанції не була оскаржена.

У грудні 2007 р. Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України „Укрзалізничпостач” знов звернулося з таким же позовом у місцевий господарський суд Одеської області до Одеської залізниці про стягнення з останньої заборгованості у сумі 50 572,45 грн., посилаючись на невиконання відповідачем умов договору від 31.01.2002 р. № ЦХП-50102, а саме: позивач відповідно до умов вказаного договору виставив відповідачу рахунки-фактури та сповіщення, які ним частково не акцептовані по сьогоднішній день на суму 50 572,45 грн., в зв’язку з чим за відповідачем рахується борг на цю суму, яка складає суму позову, і цю заборгованість позивач просить стягнути з відповідача.

Як було зазначено вище, оскарженою ухвалою суду першої інстанції провадження по цій справі припинено на підставі п.2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки вже є рішення суду, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами і про той же предмет і з тих же підстав.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що врахувавши зауваження та рекомендації суду по раніше розглянутій справі, Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України „Укрзалізничпостач” подало нову позовну заяву до Одеської залізниці з іншого предмету спору, проте на тих же підставах.

Із позовної заяви ДП „Укрзалізничпостач” по цій справі випливає, що заборгованість на суму позову виникла в зв’язку з частковим неакцептуванням відповідачем сповіщення по рахункам –фактурам за поставлену продукцію по вказаному договору поставки.

Такі ж позовні вимоги з того ж предмету і з тих же підстав були пред’явлені позивачем по вже розглянутій справі № 5-26-11/196-05-5946 господарськими судами, у процесі розгляду якої позивач змінив предмет позову, про що зазначено вище.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову. Ці процесуальні права можливо реалізувати лише до прийняття рішення, тобто в суді першої інстанції. У п. 3.7 роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 „Про деякі питання практики застосування Арбітражного процесуального кодексу України” зазначається: передбачені частиною 4 статті 22 ГПК України права позивача змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Ця норма не застосовується під час розгляду справи в інших інстанціях. Зазначені права можуть бути використані позивачем також під час нового розгляду справи у першій інстанції після скасування рішення і передачі у встановленому порядку справи на новий розгляд суду першої інстанції, що позивачем було зроблено при розгляді зазначеної вище справи, по якій були прийняті судові рішення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про припинення провадження у справі з тих підстав, що вже є рішення господарського суду, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене і керуючись ст. ст. 99, 101, 103-106

Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України „Укрзалізничпостач” на ухвалу господарського суду Одеської області від 03 березня 2008 р. у справі № 8-11/304-07-9229 залишити без задоволення, а зазначену ухвалу суду –без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:                                                            В.М. Тофан

Судді:                                                                                 О.О.Журавльов

М.В. Михайлов