ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2008 р.

№ 35/318

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В.,

Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

ЗАТ “Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче товариство “УКРРЕСТРАВРАЦІЯ”

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2007 року

у справі господарського суду

м. Києва

за позовом

ЗАТ “Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче товариство “УКРРЕСТРАВРАЦІЯ”

до

3-ті особи:

КП “Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт”,

Міністерства культури та туризму України,

Київська міська державна адміністрація в особі Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради,

ДП “Культурно-мистецький та музейний комплекс “Мистецький арсенал”

про

стягнення 7167362,56 грн.,

в судове засідання прибули представники сторін:

позивача:

Сабодаш Р.Б., Амірова Ю.В.,

відповідача:

Поспєлова Т.В., Андрієвський Ю.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 року ЗАТ “Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче товариство “УКРРЕСТРАВРАЦІЯ” звернулось до господарського суду з позовом до КП “Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт” про стягнення 7094168 грн. суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції і 73193 грн. –3% річних та вимогами до Міністерства культури та туризму України про зобов’язання останнього оформити передбачені законодавством документи для забезпечення перерахування суми заборгованості на рахунок відповідача-1.

Доповідач: Черкащенко М.М.

У серпні 2007 року ЗАТ “Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче товариство “УКРРЕСТРАВРАЦІЯ” подало заяву про збільшення позовних вимог та просило суд стягнути з відповідача-1 7193668,40 грн. основного боргу з урахуванням індексу інфляції та 101421,62 грн. –3% річних.

У вересні 2007 року позивач збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача-1 7236830,41 грн. основного боргу з урахуванням індексу інфляції та 112712,74 грн. –3% річних.

Рішенням господарського суду м. Києва від 10.10.2007 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь позивача з КП “Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт” 68868766,40 грн. заборгованості за договором № 2-Д-06 від 24.11.2006 року та 25618,00 грн. судових витрат. В іншій частині позову відмовлено. В частині позовних вимог до Міністерства культури та туризму України відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2007 року рішення місцевого господарського суду від 10.10.2007 року залишено без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Не погоджуючись з судовими рішеннями в частині відмови у задоволенні позовних вимог до відповідача-1 про стягнення 368064,01 грн. індексу інфляції та 112712,74 грн. –3% річних, ЗАТ “Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче товариство “УКРРЕСТРАВРАЦІЯ” подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2007 року та рішення господарського суду м. Києва від 10.10.2007 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних скасувати, в скасованій частині прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до прийняття частково незаконних судових рішень.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 24.11.2006 року між КП “Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт” (замовник) та ЗАТ “Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче товариство “УКРРЕСТРАВРАЦІЯ” (виконавець) було укладено договір № 2-Д-06, відповідно до якого виконавець зобов’язується виконати за завданням замовника додаткові, першочергові, протиаварійні та консерваційні (стабілізуючі та превентивні) згідно директивного графіка виконання робіт для забезпечення подальших робіт з реставрації та пристосування існуючих будівель майнового комплексу військового містечка №5 на вул. Січневого повстання, 28-30 у Печерському районі під культурно-мистецький та музейний комплекс “Мистецький арсенал” згідно проектно-кошторисної документації та умов цього договору з використанням своїх матеріалів та конструкцій, а замовник зобов’язується передати проектно-кошторисну документацію і забезпечити оплату виконаних робіт на умовах даного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем на виконання договірних зобов’язань було виконано роботи на загальну суму 27230372,40 грн., проте відповідач-1 в порушення умов договору лише частково в сумі 20361606,00 грн. оплатив вартість робіт по договору, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 6868766,40 грн.

Враховуючи неналежне виконання замовником зобов’язань по договору в частині здійснення оплати виконаних підрядником робіт, а також положення ст.ст. 525, 526 ЦК України, судова колегія погоджується з висновками попередніх інстанцій про стягнення з відповідача-1 6868766,40 грн. суми заборгованості за договором №2-Д-06 від 24.11.2006 року.

Судова колегія також погоджується і з висновками попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних про зобов’язання відповідача –2 оформити передбачені законодавством документи для забезпечення перерахування суми заборгованості на рахунок відповідача-1, оскільки з передачею майнового комплексу до Міністерства культури і туризму України не перейшли зобов’язання по договору №2-Д-06 від 24.11.2006 року де замовником робіт виступає КП “Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт”.

Водночас, судова колегія не може погодитись з висновками попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача –1 3% річних та інфляційних втрат з підстав відсутності в діях останнього вини у неналежному виконані умов договору, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання, а не, як помилково зазначили суди попередніх інстанцій до санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

З огляду на зазначене, суди попередніх інстанцій, вирішуючи даний спір, помилково встановлювали наявність чи відсутність вини відповідача у невиконанні ним зобов’язань по договору, що призвело до прийняття незаконних судових рішень в цій частині.

Враховуючи в сукупності вищенаведені обставини, судова колегія приходить до висновку про скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2007 року та рішення господарського суду м. Києва від 10.10.2007 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача-1 індексу інфляції та 3% річних з прийняттям нового рішення про їх задоволення; в решті судові рішення підлягають залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2007 року та рішення господарського суду м. Києва від 10.10.2007 року у справі № 35/318 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з КП “Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт” на користь ЗАТ “Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче товариство “УКРРЕСТРАВРАЦІЯ” інфляційних втрат та 3% річних скасувати.

В скасованій частині прийняти нове рішення, яким стягнути з КП “Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт” (04073, м. Київ, вул. Фрунзе, 113 , р/р 2510 в ГУДКУ м. Києва, МФО 820019) на користь ЗАТ “Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче товариство “УКРРЕСТРАВРАЦІЯ” (04070, м. Київ, Контрактова площа, 4, п/р 0701 в Міжрайонному відділенні Київської міської філії АКБ “Укрсоцбанк”, МФО 322012, ) 368064,01 грн. інфляційних втрат, 112712,74 грн. –3% річних та 4808,00 грн. державного мита за подання апеляційної та касаційної скарги.

В іншій частині судові рішення з даної справи залишити без змін.

Доручити господарському суду м. Києва видати відповідні накази згідно ст. 122 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий, суддя Н. Кочерова

Судді В. Рибак

М. Черкащенко