Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11»червня 2008 р. Справа № 4331-13/321

Колегія Харківського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Істоміна О.А.,

суддя –доповідач Пуль О.А.,

суддя Гончар Т.В.

при секретарі Пархоменко О.В.

за участю представників сторін:

позивача- не з’явився

відповідача – предст. Пявка Ю.М. ( дов. № 1073-1/8-8юр від 03.05.2006 р.)

Головне управління юстиції у Сумській області –не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у м. Харкові апеляційну скаргу (вх.1118С/2) Сумської міської ради на ухвалу господарського суду Харківської області від 28.03.2008 р. по справі №4331-13/321

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Сумиобленерго», м. Суми

до Виконавчого комітету Сумської міської ради, м. Суми, код 04057942

про стягнення 695274,97 грн.

встановила:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 28.03.2008 року (суддя Миропольський С.О.) відмовлено Сумській міській раді в задоволенні вимог щодо визнання незаконними дії підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Сумській області про стягнення виконавчого збору в сумі 7692,95 грн. за постановою від 10.12.2002 року у зв’язку з пропуском строку пред’явлення виконавчого документу до виконання.

Сумська міська рада, не погоджуючись з ухвалою господарського суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 28.03.2008 року у даній справі та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги Сумської міської ради до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Сумській області, вважаючи, що при винесенні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції неповністю з’ясував обставини справи, що мають значення для справи; порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті; висновки суду не відповідають обставинам справи виходячи з наступних підстав.

На думку апелянта, висновок суду першої інстанції про те, що строк давності пред’явлення до виконання 24.11.2006 року постанови Зарічного відділу Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 10.12.2002 року не пропущений, не відповідає дійсності, оскільки відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження»строки давності пред’явлення виконавчого документа перериваються пред’явленням виконавчого документа до виконання. Постанова від 10.12. 2002 року про стягнення з Сумської міської ради виконавчого збору була пред’явлена до виконання лише 24.11.2006 року, тобто з порушенням строку пред’явлення виконавчого документа до виконання.

Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не врахував, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.12.2002 року має виправлення суми виконавчого збору, а тому не відповідає пункту 5.3 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 470/7 від 05.07.1999 року, в якій сказано, що документ не повинен мати виправлень.

Головне управління юстиції у Сумській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги Сумській міській раді відмовити повністю, ухвалу господарського суду Сумської області від 28.03.2008 р. по даній справі залишити без змін. Справу просить розглянути без участі його представника з врахуванням доводів, викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

До господарського суду Сумської області 22.06.2007 р. звернулась Сумська міська рада зі скаргою на неправомірні дії підрозділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Сумської області по стягненню з Сумської міської ради виконавчого збору у розмірі 7692,95 грн. згідно постанови від 10.12.2002 року та клопотанням від 28.02.2008 р. про відновлення строку подання скарги.

Господарський суд Сумської області, розглянувши клопотання відповідача про відновлення строку звернення зі скаргою на дії підрозділу виконання рішень Державною виконавчою службою Сумської області, послався у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали від 28.03.2008 р. на те, що воно не підлягає задоволенню, оскільки скаржником не подано належних доказів, які б підтвердили поважність причини пропуску строку для звернення зі скаргою.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.

Із матеріалів справи вбачається, що скарга Сумської міської ради № 4245-1/8-8юр від 21.06.2007 року вже була предметом розгляду у суді першої інстанції. За результатами її розгляду ухвалою господарського суду Сумської області від 10.07.2007 року в задоволенні викладених в скарзі вимог відмовлено. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.08.2007 року ухвалу господарського суду Сумської області від 10.07.2007 року залишено без змін. Постановою Вищого господарського суду України від 19.12.2007 року постанову Харківського апеляційного господарського суду від 27.08.2007 року та ухвалу господарського суду Сумської області від 10.07.2007 року скасовано, справу № 4331-13/321 передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

При цьому, Вищий господарський суд України зазначив, що судам слід було мати на увазі, що скарга на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби, пропущений строк на подання якої не поновлено в порядку, передбаченому статтею 53 Господарського процесуального кодексу України, залишається без розгляду. Крім того, судами не було враховано вимог частини 7 статті 46 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у разі коли виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому цим Законом. Водночас, судами не було з’ясовано щодо строків пред’явлення постанови державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору до виконання, виходячи з вимог статей 21, 22 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ст.. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії або бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до статті 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Як видно з матеріалів справи, заявник скарги звернувся до господарського суду Сумської області з клопотанням про відновлення строку на подачу скарги 28.02.2008 року, посилаючись на те, що постанову про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 7692,95 грн. від 10.12.2002 року він не отримував. Вперше про її наявність йому стало відомо тільки у листопаді 2006 року, вдруге він її отримав у червні 2007 року.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, і про той факт Сумська міська рада повідомляє у скарзі від 21.06.2007р. та підтверджує доданими до скарги копіями документів (а.с. 17-38 т.2), що відділ державної виконавчої служби направляв неодноразово 24.11.2006р., 05.06.2007р. листи-вимоги щодо сплати виконавчого збору, що державними виконавцями приймалися постанови про відкриття виконавчого провадження за наказами №№ 4331-13/321 господарського суду Сумської області від 11.11.2002 р., про відкриття виконавчого провадження від 28.07.2006 р., про закінчення виконавчого провадження від 28.02.2007 р., якими вирішувалися питання щодо стану провадження та стягнення виконавчого збору.

Тобто, колегія суддів дійшла переконливого висновку, що про вимогу сплатити виконавчий збір скаржник дізнався значно раніше, ніж за десять днів, які передували поданню скарги (22.06.2006 р.) на дії органу державної виконавчої служби до господарського суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в цій частині обґрунтовано визнав причину пропуску встановленого законом процесуального строку недоведеною належними доказами, які б підтверджували її поважність.

Господарський суд Сумської області, приймаючи ухвалу про відмову Сумській міській раді в задоволенні викладених в скарзі вимог, виходив з того, що строк позовної давності пред’явлення до виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.12.2002 року не порушений.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.

Частиною 3 статті 46 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання. Постанова державного виконавця затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. При наступних пред’явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Частиною 5 статті 46 вказаного Закону передбачено, що постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше ніж наступного дня після її винесення надсилається боржнику і може бути оскаржена до суду в 10-денний строк.

Частиною 7 статті 46 цього ж Закону передбачено, що у разі, коли виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Зарічного районного управління юстиції м. Суми від 10.12.2002 року, в межах виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду виданого 11.11.2002 року про стягнення з Сумської міськради на користь ВАТ «Сумиобленерго»грошових коштів, було стягнуто з боржника виконавчий збір у сумі 7692,95 грн.

Постановою державної виконавчої служби від 28.02.2007 року виконавче провадження з примусового виконання наказу № 4331-13/321 виданого 11.11.2002 року закінчено у зв’язку з фактичним повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом і в цій постанові зазначено про виведення в окреме провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.12.2002 року.

Листами від 24.11.2006 року та 05.06.2007 року Державна виконавча служба надсилала боржнику завірені копії постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.12.2002 року на суму 7692,95 грн. для виконання.

Отже, про те, що постанова знаходиться на виконанні підрозділу Сумської міської раді було відомо, після її одержання жодного разу у встановлений законом 10-денний строк її не оскаржила.

Частиною 2 статті 46 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір не стягується із страховиків, які здійснюють державне обов’язкове особисте страхування, при виконанні державними виконавцями рішень про стягнення коштів за державним обов’язковим особистим страхуванням, а також з осіб, звільнених від його сплати згідно законодавством, а також за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог.

Як встановлено судом першої інстанції так і під час апеляційного провадження, Сумська міська рада не зазначена в цій статті, тому повинна сплатити борг по виконавчому документу –постанові про стягнення з боржника виконавчого збору.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено, що строки давності пред’явлення виконавчого документу перериваються пред’явленням виконавчого документа на виконання. Після переривання строку пред’явлення виконавчого документа на виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового не зараховується.

Враховуючи вимоги зазначеної статті Закону, колегія суддів дійшла висновку, що посилання боржника на закінчення строків позовної давності щодо виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.12.2002 року є безпідставними, оскільки весь час з моменту винесення 10.12.2002 року постанова державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору знаходилась на виконанні в органах Державної виконавчої служби, тобто строк не може бути порушеним.

Посилання боржника в апеляційній скарзі на пропущені строки щодо пред’явлення до виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, що останню було пред’явлено на виконання лише 24.11.2006 року, є також безпідставними за наведених вище підстав.

За таких обставин, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору підлягає виконанню у відповідності та з врахуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження»та повинна бути виконана в повному обсязі.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів, аналізуючи наявні матеріали справи, пояснення апелянта, дійшла висновку про те, що при винесенні оскаржуваної ухвали господарський суд правомірно дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги відповідача, у зв’язку з чим оскаржувана ухвала підлягає залишенню в силі, а апеляційна скарга –без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись статтями 99,101, п.1) ч.1 ст.103, ст.105, ст.106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду; --

постановила:

Апеляційну скаргу Сумської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 28.03.2008 року по справі № 4331-13/321 залишити без змін.

Повний текст постанови підписано 13 червня 2008 року.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

суддя Пуль О.А.

суддя Гончар Т.В.