ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2008 р.

№ 32/561

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Овечкіна В.Е.,

суддів :

Чернова Є.В., Цвігун В.Л.,

за участю представників:

позивача

- Туригіна О.О.,

відповідача

- Паньковський С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

ТОВ "Світова торгівля"

на постанову

від 21.02.2008 Київського апеляційного господарського суду

у справі

№32/561

за позовом

ТОВ "Альтернатів Україна"

до

ТОВ "Світова торгівля"

про

стягнення 40943,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 17.12.2007 (суддя Хрипун О.О.) позов задоволено –на підставі ст.ст.173,193,218 ГК України та ст.ст.526,546,549,610,611,625,629,929 ЦК України стягнуто з відповідача на користь позивача 35032,90 грн. заборгованості за надані транспортно-експедиторські послуги, 4739,44 грн. інфляційних втрат, 167,27 грн. пені та 3% річних в сумі 1003,60 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2008 (судді: Пантелієнко В.О., Іваненко Я.Л., Лосєв А.М.) рішення змінено, постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 34,55 грн. пені та 3% річних в сумі 352,75 грн., а також відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення 4739,44 грн. інфляційних втрат у зв’язку з необґрунтованістю цієї частини позовних вимог. В решті рішення залишено без змін.

ТОВ "Світова торгівля" в поданій касаційній скарзі просить рішення та постанову скасувати, прийняти нове рішення про відмову в позові в повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України та ст.ст.33,43 ГПК України. Зокрема, скаржник вважає, що не настав обов'язок відповідача оплачувати послуги, надані за договором транспортного експедирування вантажних перевезень у міжнародному сполученні від 16.03.2006 (далі –договір транспортного експедирування від 16.03.2006), оскільки судом встановлено та представником позивача в судових засіданнях підтверджено відсутність отримання відповідачем (замовником) факсових копій рахунків №19/09-06 від 01.09.2006 та №17/09-06 від 05.09.2006 та товарно-транспортних накладних, необхідність отримання яких для проведення розрахунків передбачено п.4.5 договору транспортного експедирування від 16.03.2006. Відповідач також вказує на відсутність в матеріалах справи доказів виставлення позивачем рахунків-фактур на адресу відповідача згідно умов п.4.4 договору транспортного експедирування від 16.03.2006.

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права та заслухавши пояснення присутніх у засіданні представників сторін, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані рішення та постанова –скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду м.Києва з наступних підстав.

Змінюючи первісне рішення та задовольняючи позов частково апеляційний господарський суд виходив з того, що:

Статтею 525 Цивільного Кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Згідно з п.4.4 договору транспортного експедирування від 16.03.2006 підставою для здійснення замовником оплати за послуги щодо кожного перевезення є рахунок експедитора, а також копія товарно-транспортної накладної з відмітками вантажовідправника, перевізника, вантажоодержувача та митних органів на шляху проходження вантажу, пред'явлені замовнику.

Відповідно до п.4.5 договору транспортного експедирування від 16.03.2006 строк проведення розрахунків за договором, тобто за кожне здійснене перевезення, становить 3 (три) банківських дні з моменту отримання відповідачем факсової копії. Позивач не надав судовим інстанціям доказів отримання відповідачем факсових копій товарно-транспортних накладних та інших необхідних документів, але це не означає, що відповідач без отримання факсової копії взагалі не має розплачуватися за договором, бо в цьому випадку в дію вступає п.4.4 договору транспортного експедирування від 16.03.2006.

Позивачем на виконання п.4.4 договору транспортного експедирування від 16.03.2006 на адресу відповідача до сплати 01.08.2007 року було виставлено рахунки-фактури №19/09-06 від 01.09.2006 на суму 29370,40 грн. з урахуванням простою з вини відповідача, та №17/09-06 від 05.09.2006 на суму 5302,50 грн. (копії рахунків наявні в матеріалах справи - а.с.21-26,71).

Тому апеляційна інстанція дійшла висновку про те, що з 01.08.2007 року у відповідача виник обов'язок оплати послуг за договором і з цього моменту підлягають нарахуванню всі штрафні санкції, а саме 34,55 грн. пені та 3% річних в сумі 352,75 грн.

Оскільки відповідач в порушення умов договору не виконав взятих на себе зобов'язань по оплаті наданих послуг, то суд першої інстанції законно стягнув 35032,90 грн. заборгованості.

Заявлені до стягнення інфляційні втрати визнано такими, що не підлягають задоволенню з мотивів їх нарахування за період з вересня 2006 року по липень 2007 року, тобто до 01.08.2007 року.

Однак, колегія не може погодитися з висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій залишено поза увагою ті обставини, що відповідно до ст.ст.6,627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.3 ст.929 ЦК України умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п.2 ч.1 ст.530 ЦК України зобов’язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно п.4.5 укладеного між сторонами договору транспортного експедирування від 16.03.2006 строк проведення розрахунків за договором, тобто за кожне здійснене перевезення, становить 3 (три) банківських дні з моменту отримання відповідачем факсової копії рахунку.

Тобто сторони чітко передбачили настання зобов’язання відповідача по оплаті наданих позивачем послуг під відкладальною умовою, а саме після отримання відповідачем факсової копії рахунку.

Судами попередніх інстанцій з достовірністю встановлено та позивачем не заперечується відсутність направлення позивачем та відсутність отримання відповідачем (замовником) факсових копій рахунків №19/09-06 від 01.09.2006 та №17/09-06 від 05.09.2006, необхідність отримання яких для початку перебігу 3-денного терміну розрахунків передбачено п.4.5 договору транспортного експедирування від 16.03.2006.

Водночас згідно з п.4.4 договору транспортного експедирування від 16.03.2006, який застосовано судом в обгрунтування підстав для стягнення основного боргу, підставою для здійснення замовником оплати за послуги щодо кожного перевезення є рахунок експедитора, а також копія товарно-транспортної накладної з відмітками вантажовідправника, перевізника, вантажоодержувача та митних органів на шляху проходження вантажу, пред'явлені замовнику.

Однак, з матеріалів справи не вбачається та позивачем не доведено пред'явлення замовнику рахунків №19/09-06 від 01.09.2006 та №17/09-06 від 05.09.2006 будь-яким іншим способом (поштою, кур'єром тощо), ніж засобами факсимільного зв'язку.

Касаційна інстанція визнає передчасним висновок апеляційного суду про виставлення позивачем 01.08.2007 року на адресу відповідача до сплати вищевказаних рахунків-фактур та виникнення у відповідача з 01.08.2007 року обов'язку оплати послуг за договором та підстав для нарахування всіх штрафних санкцій, оскільки в основу такого висновку покладено виключно наявний у справі лист ТОВ "Світова торгівля" від 01.08.2007 №358 (а.с.71), який підписаний представником відповідача та засвідчений його печаткою, а не позивачем, як про це помилково зазначив суд апеляційної інстанції. Судами не надано належної правової оцінки вказаному листу та достеменно не встановлено моменту пред'явлення позивачем на адресу відповідача рахунків-фактур №19/09-06 від 01.09.2006 та №17/09-06 від 05.09.2006.

Відхиляючи посилання відповідача на п.4.5 договору транспортного експедирування від 16.03.2006 з тих мотивів, що відповідач повинен оплачувати надані за договором послуги без отримання факсової копії рахунку-фактури, суд фактично надав правову оцінку вказаному пункту договору на предмет його відповідності чинному законодавству, проте, положення п.4.5 договору в частині строку проведення розрахунків сторонами договору не змінено, не оспорено та не визнано недійсним у встановленому порядку.

Наведене свідчить про неповне з’ясування судами обставин справи та є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зазначеним обставинам, які безпосередньо стосуються предмета даного господарського спору, судами першої та апеляційної інстанції всупереч вимогам ст.43 Господарського процесуального кодексу України не надано ретельної правової оцінки, а згідно імперативних вимог ч.2 ст.1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні та постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази чи додатково перевіряти наявні у справі докази.

Зважаючи на викладене, касаційна інстанція на підставі ч.2 ст.1115 Господарського процесуального кодексу України дійшла висновку про неповне встановлення обставин справи та обумовлену цим неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам справи, в зв’язку з чим справа підлягає направленню на новий розгляд для достовірного з’ясування інших обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115,1117-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Світова торгівля" задовольнити частково.

Рішення господарського суду м.Києва від 17.12.2007 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2008 у справі №32/561 скасувати з передачею справи на новий розгляд до господарського суду м.Києва.

Головуючий, суддя           В.Овечкін

Судді: Є.Чернов

В.Цвігун