ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.04.2008 року                                                            Справа № 16/640

Луганський апеляційний господарський суд колегією суддів у складі:

головуючого:                                        Перлова Д.Ю.,

суддів                                                   Бородіної Л.І.,

Іноземцевої Л.В.,

при секретарі

судового засідання                               Михайличенко Д.В.,

за участю

представників сторін:

від позивача                                         представник у судове засідання не прибув,

від відповідача                               представник у судове засідання не прибув,

розглянувши

апеляційну скаргу                              Товариства з обмеженою відповідальністю                               ”Об’єднана вантажно-транспортна компанія”,

м. Єнакієве Донецької області

на рішення

господарського суду                              Луганської області

від                                                  14.02.08

у справі                                         № 16/640 (суддя –Шеліхіна Р.М.)

за позовом                                         Товариства з обмеженою відповідальністю                               ”Об’єднана вантажно-транспортна компанія”,

м. Єнакієве Донецької області

до відповідача                               Державного підприємства

„Ровенькиантрацит”,

м. Ровеньки Луганської області

про                                                   стягнення 85 862 грн. 57 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю „Об’єднана вантажно –транспортна компанія”, м. Єнакієве Донецької області (далі за текстом –ТОВ „ОВТК”) звернувся до господарського суду Луганської області з позовом від 13.12.07 № 13/12-07 до відповідача –Державного підприємства „Ровенькиантрацит”, м. Ровеньки Луганської області (далі за текстом –ДП „Ровенькиантрацит”) про стягнення суми застосування індексу інфляції –68 379,27 грн., 3% річних –17 483,30 грн.

14.02.08 у судовому засіданні позивач подав доповнення від 23.01.08 № 23/01 до позову, яким визначив підставою позову ст. 625 Цивільного кодексу України, збільшив позовні вимоги і просив додатково стягнути суму витрат на надання юридичних послуг у розмірі 8 580,00 грн. з посиланням на ст. 49 ГПК України. Із збільшених позовних вимог позивачем було додатково оплачено державне мито у сумі 85,80 грн. (квитанція від 24.01.08 № 45).

Заявою без дати (здана у судовому засіданні 14.02.08, згідно власноручного надпису) позивач повторно уточнив підстави та розмір позовних вимог, у якому зазначив, що у зв’язку з винесенням господарським судом Луганської області рішення по справі № 3/83 за позовом ТОВ „ОВТК” до ДП „Ровенькиантрацит” у останнього виникло зобов’язання перед позивачем щодо виконання рішення суду по сплаті 582 776,78 грн., тому на підставі ст. 11, 15, 16, 509, 625 Цивільного кодексу України та ст. 174, 193 Господарського кодексу України просив стягнути з відповідача на свою користь вищезазначені суми.

Рішенням господарського суду Луганської області від 14.02.08 у справі № 16/640 було відмовлено у позові. Судові витрати покладені на позивача. Державне мито в сумі 85 грн., сплачене позивачем по квитанції від 24.01.08 № 45 у відділенні № 276 АК „УкрСиббанк” повернено позивачеві.

Рішення мотивоване наступним.

Після набрання рішенням господарського суду Луганської області від 20.04.07. по справі №3/83 законної сили у відповідача не виникло цивільного обов'язку, і відповідно, положення ст. 625 Цивільного кодексу України в даному випадку застосуванню не підлягають.

Не погодившись з винесеним рішенням, позивач –ТОВ „ОВТК” звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 25.02.08 № 25/02, якою просить рішення господарського суду Луганської області від 14.02.08 у справі № 16/640 скасувати повністю, як винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, та стягнути з відповідача на користь позивача суму застосування індексу інфляції –68 379,27 грн., 3% річних –17 483,30 грн. та покласти на відповідача судові витрати, пов’язані з наданням послуг адвоката по справі в сумі 8 580,00 грн., а також витрати по сплаті держмита в сумі 1 287,95 грн., 118,00 грн. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Неналежне виконання відповідачем своїх обов’язків, що виникли з договору поставки від 03.03.05 № 69у/35-54гп за період з 01.01.07 по 01.01.08 призвело до подальшого прострочення відповідачем виконання грошового зобов’язання. У зв’язку з цим позивачем було пред’явлено вимогу про сплату інфляційних нарахувань за період з 01.01.07 по 01.11.07 у сумі 68 379,27 грн., 3% річних за період з 01.01.07 по 01.01.08 в сумі 17 483,30 грн. Це обґрунтування позовних вимог, наведене позивачем в процесі розгляду справи не було прийняте судом до уваги.

За своєю правовою природою 8 580 грн. –це сума, яка згідно зі ст. 44 ГПК України включається до складу судових витрат. Ці витрати розподіляються при винесенні рішення по справі. Отже пред’явлення до відшкодування цих сум ніяким чином не може змінити підставу або предмет позову, з тих причин, що вони мають зовсім іншу правову природу і не входять до складу позовних вимог. Відповідно до ст. 22 ГПК України ці суми можуть бути заявлені протягом всього розгляду справи до винесення судом рішення.

Розпорядженням першого заступника голови Луганського апеляційного господарського суду від 03.03.08 у справі № 16/640 для розгляду апеляційної скарги ТОВ „Об’єднана вантажно –транспортна компанія” від 25.02.08 на рішення господарського суду Луганської області від 14.02.08 у справі № 16/640, у відповідності до ст. 28 Закону України „Про судоустрій України”, призначено судову колегію у складі: Перлов Д.Ю. –суддя –головуючий, судді: Іноземцева Л.В., Медуниця О.Є.

У зв’язку з хворобою судді Медуниці О.Є., розпорядженням заступника голови Луганського апеляційного господарського суду від 18.04.08 у справі № 16/640 у відповідності до ст. 28 Закону України „Про судоустрій України”, ст. 46 Господарського процесуального кодексу України виключено із складу колегії суддів по розгляду апеляційної скарги у справі № 16/640 суддю Медуницю О.Є., та введено до складу колегії суддю Бородіну Л.І.

Відзивом від 10.04.08 № 237 відповідач по справі –ДП „Ровенькиантрацит” відхилив доводи апеляційної скарги та вважає рішення суду, що оскаржується, законним та обґрунтованим.

Сторони Луганським апеляційним господарським судом про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (повідомлення від 01.04.08 про вручення поштового відправлення № 3664942 ТОВ „ОВТК”; повідомлення від 29.03.08 про вручення поштового відправлення № 03664950 ДП „Ровенькиантрацит”).

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу від 25.02.08 № 25/02 Товариства з обмеженою відповідальністю „Об’єднана вантажно-транспортна компанія”, м. Єнакієве Донецької області слід залишити без задоволення, рішення господарського суду Луганської області від 14.02.08 у справі № 16/640 слід залишити без змін з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Луганської області від 20.04.07 у справі № 3/83 було задоволено частково позов ТОВ „ОВТК” до ДП „Ровенькиантрацит" та стягнуто з відповідача на користь позивача борг у сумі попередньої оплати 582 776,78 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 23 878,10 грн., інфляційні нарахування у сумі 5 244,99 грн., витрати по сплаті державного мита у сумі 6 118,99 грн., 103,32 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього 618 122,18 грн. та виданий відповідний наказ.

З заяви без дати позивача на ім’я керівника Відділу державної виконавчої служби Ровеньківського МУЮ Луганської області (згідно штампу - отримана адресатом 31.05.07) про відкриття виконавчого провадження вбачається, що зазначений наказ був направлений позивачем на виконання.

Відповідно до довідки позивача від 13.12.07 № 13/12-07 станом на 13.12.07 відповідач не здійснив погашення боргу за рішенням господарського суду Луганської області від 20.04.07. Цей факт не заперечується відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з позовної заяви від 13.12.07 № 13/12-07 (а.с. 2-3) та заяви без дати про уточнення позовних вимог (здана у судовому засіданні 14.02.08, а.с. 67-68), позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач своєчасно не сплатив йому стягнуті за рішенням суду від 20.04.07 у справі № 3/83 грошові кошти, тому у відповідності до ст.ст. 526, 625, Цивільного кодексу України повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних.

Слід зазначити, що лише після винесення господарським судом Луганської області рішення від 14.02.08 у справі № 16/640, що скаржується, позивач у апеляційній скарзі від 25.02.08 № 25/02 зазначив інші підстави позову, а саме вказав, що неналежне виконання відповідачем своїх обов’язків, що виникли з договору поставки від 03.03.05 № 69у/35-54гп за період з 01.01.07 по 01.01.08 призвело до подальшого прострочення відповідачем виконання грошового зобов’язання. У зв’язку з цим позивачем було пред’явлено вимогу про сплату інфляційних нарахувань за період з 01.01.07 по 01.11.07 у сумі 68 379,27 грн., 3% річних за період з 01.01.07 по 01.01.08 в сумі 17 483,30 грн.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Суд є органом державної влади, якого наділено владними повноваженнями зі здійснення правосуддя. Владні повноваження суду об’єктивуються в актах, які ним видаються у процесі відправлення правосуддя.

Згідно ч. 1, 2 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов’язковими до виконання на всій території України. За невиконання судових актів, що набрали законної сили, може бути застосована адміністративна відповідальність на підставі ст. 87 Закону України „Про виконавче провадження”, ст. ст. 1853, 1856 Кодексу України про адміністративні правопорушення та кримінальна відповідальність за ст. 382 Кримінального кодексу України.

Як встановлено ч. 2 ст. 1 Цивільного кодексу України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Тобто рішення суду не є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків відповідача у розумінні ст. 11 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу, тому на нього не може бути нарахована інфляція, передбачена ст. 625 ЦК України, як плата за користування чужими грошовими коштами.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що жодним актом цивільного законодавства України не встановлено, що при невиконанні у добровільному порядку рішення господарського суду про стягнення грошових коштів у боржника виникає саме цивільний обов'язок відшкодовувати втрати від інфляції та сплачувати 3% річних.

Грошове зобов'язання відповідача перед позивачем виникло на підставі невиконання відповідачем своїх обов'язків по поставці товару за договором поставки від 03.03.05. № 69у/35-54ГП, а не з рішення суду, як стверджує позивач.

Колегія суддів дійшла висновку, що вищезазначені підстави позову суттєво відрізняються, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку та відмовив у задоволенні позову з підстав визначених позивачем у позовній заяві від 13.12.07 № 13/12-07 з уточненням позовних вимог (здано у судовому засіданні 14.02.08).

Окрім того, ухвалою господарського суду Луганської області від 17.12.07 у справі № 16/640 та ухвалою Луганського апеляційного господарського суду від 03.03.08 у справі № 16/640 було зобов’язано позивача визначити конкретні дати в періодах нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань, що ним зроблено не було. Відсутність обґрунтованого розрахунку відповідних сум також унеможливило задоволення позову.

Позивач у апеляційній скарзі вірно зазначив, що за своєю правовою природою оплата послуг адвоката –це сума, яка згідно зі ст. 44 ГПК України включається до складу судових витрат. Ці витрати розподіляються при винесенні рішення по справі. Отже пред’явлення до відшкодування цих сум ніяким чином не може змінити підставу або предмет позову, з тих причин, що вони мають зовсім іншу правову природу і не входять до складу позовних вимог. Відповідно до ст. 22 ГПК України ці суми можуть бути заявлені протягом всього розгляду справи до винесення судом рішення.

Однак, до суду першої інстанції, позивачем у доповненні до позову від 23.01.08 № 23/01 (здано в судовому засіданні 14.02.08, а.с. 54-55) було додатково до основних позовних вимог заявлено до стягнення суму витрат на надання ТОВ „Юридична фірма „Лекс плюс” юридичних послуг –8 580,00 грн. з посиланням на ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та оплачено державним митом, що свідчить про самостійність заявлених вимог.

ТОВ „Юридична фірма „Лекс плюс” не є адвокатом, тому оплата її послуг не може бути віднесена до судових витрат та покладена на сторону у відповідності до ст. 49 ГПК України. Позов з відшкодування збитків, пов’язаних із зверненням позивача до суду з позовом від 13.12.07 № 13/12-07, первісно заявлений не був, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач, порушив правила ст. 22 ГПК України, яка надає позивачу право змінити підставу або предмет позову, фактично змінив і підстави і предмет позову, тому залишив цю заяву без задоволення та повернув позивачу сплачене ним державне мито в сумі 85,00 грн. квитанцією від 24.01.08 № 45.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що доводи заявника апеляційної скарги спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, рішення господарського суду Луганської області відповідає чинному законодавству і скасуванню не підлягає.

У відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито по апеляційній скарзі покладається на позивача –Товариство з обмеженою відповідальністю „Об’єднана вантажно-транспортна компанія”, м. Єнакієве Донецької області, заявника апеляційної скарги.

За згодою представників сторін у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 43, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

1.          Апеляційну скаргу від 25.02.08 № 25/02 Товариства з обмеженою відповідальністю „Об’єднана вантажно-транспортна компанія”, м. Єнакієве Донецької області на рішення господарського суду Луганської області від 14.02.08 у справі № 16/640 залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Луганської області від 14.02.08 у справі № 16/640 залишити без змін.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий                                Д.Ю. Перлов

Суддя                                                    Л.І. Бородіна

Суддя                      Л.В. Іноземцева