ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2008 р.

№ 28/437-07

Доповідач –суддя Мележик Н.І.

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Подоляк О.А.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу                                                   Українсько-Болгарського товариства з

обмеженою відповідальністю "Балканкар-

Дніпро"

на рішення           господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2007 року

та на постанову          Дніпропетровського апеляційного

господарського суду від 10.12.2007р.

у справі                                                  № 28/437-07

господарського суду                              Дніпропетровської області

за позовом                                                  Українсько-Болгарського товариства з

обмеженою відповідальністю "Балканкар-

Дніпро"

до           Колективного (народного) виробничого

підприємства "Дніпропетровський

комбайновий завод"

про          стягнення 44 500 грн.

за участю представників:

позивача –          Івко О.В.

відповідача -                                         не з"явились

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 року Українсько-Болгарське товариство з обмеженою відповідальністю "Балканкар-Дніпро" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Колективного (народного) виробничого підприємства "Дніпропетровський комбайновий завод" про стягнення 44 500 грн. та судових витрат.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2007 року (суддя Манько Г.В.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.12.2007 року (судді: Павловський П.П., Швець В.В., Чус О.В.), в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів, Українсько-Болгарське товариство з обмеженою відповідальністю "Балканкар-Дніпро" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові акти попередніх інстанцій скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до прийняття незаконних судових актів.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого та постанова апеляційного суду відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що учасниками створеного відповідно до рішення від 27.04.1998 року Українсько-Болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Балканкар-Дніпро" є: Колективне (народне) виробниче підприємство "Дніпропетровський комбайновий завод" з часткою у статутному фонді 50% (складає 445 000 грн.), товариство з обмеженою відповідальністю підприємство «Балкан –Дніпро», який має 45% статутного фонду (складає 400 500 грн.) та Українсько –Болгарське акціонерне товариство закритого типу «Балкан –Дніпро»з часткою статутного фонду 5% (складає 44 500 грн.).

В подальшому, як вбачається з протоколу позачергових загальних зборів Українсько-Болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Балканкар-Дніпро" №7 від 01.11.2004 року, Українсько – Болгарське акціонерне товариство закритого типу «Балкан –Дніпро»виключено зі складу вказаного товариства, а 5% його статутного фонду передані Колективному (народному) виробничому підприємству "Дніпропетровський комбайновий завод", в зв»язку з чим статутний капітал останнього став складати 55%.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2005 року відмовлено в позові Українсько –Болгарському акціонерному товариству закритого типу «Балкан –Дніпро»про стягнення належної йому частки статутного фонду Українсько-Болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Балканкар-Дніпро" у розмірі 44 500 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.07.2005 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким з Українсько-Болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Балканкар-Дніпро" на користь Українсько –Болгарського акціонерного товариства закритого типу «Балкан –Дніпро»стягнуто 44 500 грн.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2007 року Українсько-Болгарське товариство з обмеженою відповідальністю "Балканкар-Дніпро" визнано банкрутом.

В зв»язку з несплатою Українсько-Болгарському товариству з обмеженою відповідальністю "Балканкар-Дніпро" належної йому частки статутного фонду 5%, що складає 44 500 грн., останнє звернулось до Колективного (народного) виробничого підприємства "Дніпропетровський комбайновий завод" з зазначеним позовом.

Місцевий суд, приймаючи рішення у даній справі про відмову в задоволенні позовних вимог, з висновками якого погодилась апеляційна інстанція, виходив з відсутності будь-яких правочинів з питання відступлення відповідачу частки Українсько –Болгарського акціонерного товариства закритого типу «Балкан –Дніпро»у розмірі 44 500 грн. При цьому, суд першої інстанції вказав на порушення позивачем ст.52 Закону України «Про господарські товариства».

Частиною 3 статті 52 Закону України «Про господарські товариства»передбачено, що частина статутного капіталу, що залишилася несплаченою, підлягає сплаті протягом першого року діяльності товариства. Якщо учасники протягом першого року діяльності товариства не сплатили повністю суму своїх вкладів, товариство повинне оголосити про зменшення свого статутного капіталу і зареєструвати відповідні зміни до статуту в установленому порядку або прийняти рішення про ліквідацію товариства.

Згідно ст.64 цього ж Закону учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому, цей учасник (його представник) у голосуванні участі не бере. Виключення учасника з товариства призводить до наслідків, передбачених статтями 54 і 55 цього Закону.

Відповідно до статті 54 Закону України «Про господарські товариства»при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному (складеному) капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Відтак, відповідає матеріалам справи та вимогам чинного законодавства висновок судів попередніх інстанцій щодо відсутності зобов"язань Колективного (народного) виробничого підприємства "Дніпропетровський комбайновий завод" щодо виплати Українсько-Болгарському товариству з обмеженою відповідальністю "Балканкар-Дніпро" 44 500 грн.

Враховуючи вищевикладене, місцевий та апеляційний господарські суди повно, всебічно дослідили надані сторонами докази, належно їх оцінили і дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Українсько-Болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Балканкар-Дніпро".

З даними висновками апеляційного суду повністю погоджується судова колегія Вищого господарського суду України, оскільки вони відповідають матеріалам справи, встановленим судом обставинам та вимогам закону.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийняті рішення та постанова відповідають нормам чинного законодавства та підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Українсько-Болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Балканкар-Дніпро" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2007 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.12.2007р. у справі № 28/437-07 залишити без змін.

Головуючий суддя

Т.П. Козир

Судді

Н.І. Мележик

О.А. Подоляк