ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2008 р.

Справа № 02/62-2А.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Ерго-Волинь”, м. Луцьк

До Луцької об’єднаної державної податкової інспекції, м. Луцьк

Про скасування податкових повідомлень-рішень

Головуюча суддя С.В. Костюк

При секретарі Т.О. Кідиба

Представники:

Від позивача: Тиможинський С.А., довіреність від 04.03.2008 р.;

Від відповідача: Стельмащук Ю.Г., довіреність №17 від 18.06.2008 р.

Права та обов’язки представникам сторін роз’яснені відповідно до ст.ст. 49,51 КАС України.

Відводу складу суду не заявлено.

Відповідно до ст.126 КАС України представникам сторін повідомлено про здійснення повного фіксування судового процесу технічними засобами, а саме: програмно-апаратного комплексу „Діловодство суду” за ініціативою суду.

В судовому засіданні 31.03.2008 р. оголошено перерву до 02.04.2008 р. для представлення відповідачем розрахунку донарахованих податків по оспорюваних рішеннях в розрізі кожного порушення.

Суть спору: Позивач ставить вимогу скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі акту перевірки від 10.01.2008 р. №2/027-37/2301/30006703, оскільки зазначені в ньому правопорушення документувалися на припущеннях податкового інспектора Курило П.М., а фактично порушень законодавства товариством не допущено. Так, при розподілі основних засобів (колірувальних машин №1 та №2) до другої групи товариство керувалося п.п. 8.2.2 п.8.2 ст.8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” №283/97-ВР від 22.05.1997 р. із наступними змінами та доповненнями, а при віднесенні автонавантажувача до основних фондів – п.п.8.2.1 п.8.2 ст.8 даного Закону, а тому не згідний з висновком в акті перевірки про завищення амортизаційних відрахувань за ІІІ-ІV-й кв. 2006 р., І-й, ІІ-й кв. 2007 р., при віднесенні до валових витрат у 2006 році та І-му півріччі 2007 р. вартості пального на вантажні автомобілі в сумі 132 619 грн. товариство керувалося п.5.1, п.п.5.2.1 ст.5 та п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону №283/97-ВР, тому твердження відповідача про завищення валових витрат із-за відсутності товарно-транспортних накладних безпідставне; щодо порушення п.4 Положення про комунальний податок, затвердженого рішенням Луцької міської ради від 22.12.1993 р. №12/11 із-за не включення в І-му кв. 2006 р. та ІV кв. 2006 р. до середньоспискової чисельності штатних працівників одного штатного працівника в зв’язку з чим донараховано комунальний податок в сумі 3,40 грн. та застосований штраф в розмірі 170 грн., то при перевірці було взято фактичну кількість працівників, а не середню чисельність, яка береться при обрахуванні комунального податку.

По уточненій позовній вимозі просить скасувати першу податкову вимогу від 13.02.2008 р. №1/218, як таку, що прийнята з перевищенням компетенції та у заборонений законом спосіб. При цьому зазначає, що при її винесенні Луцькою ОДПІ порушено п.п.5.2.4 п.5 ст.5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”№2181-ІІІ від 21.12.2000 р.

Згідно заяви від 28.02.2008 р. позивач повторно уточнив вимогу та просить стягнути з відповідача судові витрати по оплаті держмита в сумі 102 грн., інформаційно-технічних послуг в сумі 118 грн., юридичні послуги в сумі 1 770 грн.

Відповідач в запереченні вимоги позивача повністю відхиляє. При цьому зазначає, що висновок в акті перевірки щодо неправомірного віднесення до валових витрат вартості пального на суму 132 619 грн. є правильним в зв’язку з непредставленням первинних документів , що підтверджують вказані витрати, в даному випадку товарно-транспортних накладних, що підтверджують здійснення перевезень у власній господарській діяльності, тобто пов’язаних з підготовкою та організацією продажу товарів (робіт, послуг), чим порушено п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5, п.п.11.2.1 п.11.1 ст.11 Закону №283/97-ВР, ст..48 Закону України “Про автомобільний транспорт”від 23.02.2006 р. №3492-ІІ із змінами та доповненнями, ч.2 ст.3 , ч.1 ст.9 Закону України “Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні”. Завищення амортизаційних відрахувань за 2006 рік на суму 24 257 грн. допущено в результаті зменшення в ІІ кварталі 2006 р. вартості основних засобів другої групи для нарахування амортизації. При реалізації автонавантажувача «Nisan FD”, який перебував в складі основних засобів менше 365 днів не переведено з основних засобів в товари.

Нарахування амортвідрахувань по 2-х колірувальних машинах, придбаних в товаристві “Хенкель Баутехнік Україна”проведено по нормі другої групи основних засобів, слід проводити по нормі третьої групи, в результаті чого завищено дані відрахування за ІІІ кв. 2006 р. на суму 2 546 грн., за ІV кв. 2006 р. –на 2 703 грн., за І-й кв. 2007 р. на 2 595 грн. та ІІ-й кв. 2007 р. на 2 524 грн. В результаті завищення товариством амортвідрахувань допущено порушення п.п.8.2.2 п.8.2, п.п.8.6.1 п.8.6 ст.8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

В результаті завищення валових витрат на суму 132 619 грн. (вартість пального на вантажні автомобілі) порушено п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” - завищено податковий кредит на суму 26 523 грн. (132 619х20%).

При донарахуванні комунального податку в сумі 3,40 грн. ОДПІ виходила з того, що в розрахунках комунального податку поданих до ДПІ в І кв. та ІV кв. 2006 р. не було включено до середньооблікової чисельності по 1 штатному працівнику, які були вказані в статзвітах праці.

В запереченні від 31.03.2008 р. №955/10/10-011 відповідач уточнену вимогу позивача в частині скасування першої податкової вимоги відхиляє з тих підстав, що зазначена була сформована 13.02.2008 р., тобто до дати порушення провадження у справі, а тому Луцька ОДПІ діяла у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, згідно ч.3 ст.117 КАС України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняє дію оскаржуваного рішення, також судом в порядку забезпечення позову не було зупинено дію рішень суб’єкта владних повноважень.

З представлених суду матеріалів вбачається наступне.

Працівниками Луцької ОДПІ проведена планова виїзна документальна перевірка ТзОВ «Ерго-Волинь»з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2006 р. по 30.06.2007 р., за результатами якої складено акт перевірки №2/02737/2301/30006703 від 10.01.2008 р.

Матеріалами перевірки встановлено порушення товариством п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п. 5.3.9 п.5.3 ст.5, п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Зокрема, зазначено, що товариством віднесено на валові витрати за 2006 рік та в першому півріччі 2007 р. вартість пального (дизельного палива та бензину) в кількості 44 411 л на суму 132 619 грн., яке списано на роботу 6-ти вантажних автомобілів згідно подорожніх листів та актів на списання палива, однак товарно-транспортні накладні, які б підтверджували здійснення перевезень у власній господарській діяльності, тобто, були пов’язані з підготовкою та організацією продажу товарів (робіт, послуг), відсутні.

За дане порушення податковим повідомленням-рішенням від 22.01.2008 р. №/0 згідно п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» донараховано товариству податок на додану вартість в сумі 26 523 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 13 261 грн., а податковим повідомленням-рішенням №/0 за зазначене порушення донараховано податок на прибуток приватних підприємств в сумі 22 222 грн. та застосовано штраф в розмірі 11 111 грн. (дані суми включені в загальну суму визначеного по даному рішенню зобов’язанню, а саме: основний платіж –26 699 грн. та 14 349 грн. штрафна санкція).

Перевіркою правильності визначення амортизаційних відрахувань встановлено завищення амортизаційних відрахувань на суму 24 257 грн., чим порушено п.п.8.2.1 п.8.2 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а саме порушення в частині нарахування амортизаційних відрахувань допущено в результаті зменшення вартості основних засобів в ІV кварталі 2006 р. на вартість реалізованого автонавантажувача, який використовувався в господарській діяльності товариства менше 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію і при реалізації не був переведений в товар, а амортизаційні відрахування по автонавантажувачу «Ніссан FD»були нараховані в складі 11групи основних засобів.

За дане порушення по податковому повідомленню-рішенню №/0 донараховано податок на прибуток приватних підприємств в сумі 4 889 грн. та застосовано штраф в розмірі 2 444 грн.

Також встановлено порушення п.п.8.2.2 п.8.2, п.п.8.6.1 п.8.6 ст.8 Закону №283/97-ВР в частині проведення товариством амортвідрахувань по 2-х колірувальних машинах по нормах другої групи основних засобів, а не по нормі третьої групи. Внаслідок даного порушення товариством завищено суму амортвідрахувань за ІІІ кв. 2006 р. на 2 816 грн., за ІVкв. 2006 р. на 2 703 грн., за І кв. 2007 р. на суму 2 595 грн. та ІІ-й кв. 2007 р. на 5 824 грн.

За зазначене порушення податковим повідомленням-рішенням №/0 донараховано податок на прибуток в сумі 1 588 грн. та застосовано штраф в розмірі 794 грн. При перевірці по комунальному податку виявлено заниження по розрахунках даного податку за І та ІV кв. 2006 р. в сумі 3,40 грн. Дане порушення виникло в результаті не включення товариством в зазначених періодах до середньооблікової чисельності одного штатного працівника . Середньоспискова чисельність штатних працівників бралась з статистичних звітів праці.

За зазначене порушення податковим повідомленням-рішенням №/1 від 22.01.2008 р. було донараховано комунальний податок в сумі 3,40 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 170 грн., всього 173,40 грн.

Позивач –ТзОВ «Ерго-Волинь»звернувся з адміністративним позовом, в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 22.01.2008 р. за №№/0, /0, /0, а також першу податкову вимогу від 13.02.2008 р. 1/218 на суму 27 649,10 грн. а також стягнути з відповідача судові витрати по оплаті держмита та ІТЗ в сумі 220 грн. та юридичні послуги в сумі 1 550 грн.

Заслухавши представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд дійшов висновку, що вимога позивача підлягає частковому задоволенню, а саме: в частині скасування податкових повідомлень-рішень від 22.01.2008 р. №000013201/0 про визначення зобов’язання по податку на додану вартість за основним платежем: 26 523 грн. та штрафною санкцією в розмірі 13 261 грн.; податкового повідомлення-рішення від 22.01.2008 р. №/0 про визначення зобов’язання по комунальному податку в сумі 173,40 грн., в тому числі, за основним платежем 3,40 грн. та штрафною санкцією в розмірі 170 грн., податкового повідомлення-рішення від 22.01.2008 р. №/0 про визначення податкового зобов’язання по податку на прибуток приватних підприємств в сумі 40 666 грн., з якої 27 111 грн. основний платіж та 13 555 грн. штрафна санкція, першої податкової вимоги від 13.02.2008 р. №1/218, в решті позову вимога безпідставна і суд відмовляє в її задоволенні.

Даний висновок судом зроблено, виходячи з наступного.

Як слідує з акту перевірки товариством віднесено на валові витрати вартість пального (дизпаливо) в сумі 132 618,86 грн. використаного 6-ма вантажними автомобілями за 2006 р. та перше півріччя 2007 р. згідно подорожніх листів та актів на списання пального без підтвердження товарно-транспортними накладними.

Відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв’язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.8 цієї статті.

Згідно з частиною 4 п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 вказаного Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податковому обліку.

У ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»зазначено, що податкова та інші види звітності, що використовують грошовій вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Стаття 1 зазначеного закону визначає, що первинний документ-це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В подорожніх листах, типова ф.№2, затверджена Мінтрансом та Мінстатом України від 29.12.1995 р. №488/346, які представлені товариством під час перевірки, зокрема зазначався маршрут автомобіля, відстань в кілометрах, також заповнювались графи 2 і 3 про виїзд з гаража і повернення за графіком та покази спідометра про виїзд і повернення в гараж.

Згідно ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт»від 05.04.2001 р. №2344-ІІІ із змінами та доповненнями, передбачено, що документами для юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб та на договірних умовах є дорожній лист, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача товариство здійснює оптову торгівлю будматеріалами та проводить їх доставку покупцям в межах м. Луцька та Луцького району. При цьому виписується подорожній лист на автомобіль, накладна на відпуск товару, в якій підписується покупець –отримувач товару, на підставі подорожніх листів оформляються акти списання дизпалива, які затверджуються директором товариства.

Товарно-транспортні накладні оформлялись у випадку , коли товариством надавались транспортні послуги вантажними автомобілями іншим суб’єкта підприємницької діяльності.

Дослідивши зазначені докази, суд вважає, що акти на списання дизпалива та подорожні листи є первинними документами в розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які підтверджують використання вантажних автомобілів в господарській діяльності товариства та дають підстави віднести до валових витрат вартість використаного пального на суму 132 618, 86 грн. Відповідно у відповідача були відсутні підстави для висновку щодо неправомірного збільшення валових витрат на зазначену суму та донарахування в зв’язку з зазначеним податку на додану вартість в сумі 26 523 грн. та застосування штрафу в розмірі 13 261 грн. по податковому повідомленню-рішенню№/1, а також донарахування податку на прибуток в сумі 22 222 грн. та застосування штрафу в розмірі 11 111грн.

Щодо правомірності донарахування товариством амортизаційних відрахувань по автонавантажувачу «NISSAN FD», який перебував в складі основних засобів менше 365 днів і при реалізації не був переведений з основних засобів в товар, то суд виходить з того, що згідно п.п.8.2.1 п.8.2 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»під терміном "основні фонди" слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом.

Водночас, як слідує з листа ДПА України від 27.02.2008 р. №1711/6/15-0216 про внесення змін до листа ДПА від 27.06.2003 р. №5768/6/15/1116, починаючи з 01.01.2003 р. амортизації підлягають і основні фонди, які знаходились в експлуатації менше року, але призначались для використання більше року. Зазначеним спростовується твердження відповідача про завищення амортвідрахувань по автонавантажувачу «NISSAN FD»за 2006 рік на суму 24 257 грн., а відтак були відсутні і правові підстави для донарахування на дану суму податку на прибуток в сумі 4 889 грн. та застосування штрафу в розмірі 2 444 грн. по податковому повідомленню-рішенню №/0.

Щодо визначення в розрахунках за І кв. та ІV кв. 2006 р. суми комунального податку, то товариство виходило з того, що при обрахуванні даного податку необхідно брати середню чисельність працівників, яка підтверджена відповідними звітами по праці та зазначена в розрахунках комунального податку.

Також матеріалами податкової перевірки встановлено порушення в частині нарахування амортизаційних відрахувань по 2-х колірувальних машинах, придбаних в товаристві «Шенкель Бутехнік України», а саме амортвідрахування проведено по нормі другої групи основних засобів, згідно висновку податкової слід проводити по нормі третьої групи.

Відповідно до п.п.8.2.2 п.8.2 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»основні фонди підлягають розподілу за такими групами:

група 1 - будівлі, споруди, їх структурні компоненти та передавальні пристрої, в тому числі жилі будинки та їх частини (квартири і місця загального користування), вартість капітального поліпшення землі;

група 2 - автомобільний транспорт та вузли (запасні частини) до нього; меблі; побутові електронні, оптичні, електромеханічні прилади та інструменти, інше конторське (офісне) обладнання, устаткування та приладдя до них;

група 3 - будь-які інші основні фонди, не включені до груп 1, 2 і 4.

Оскільки матеріалами податкової перевірки встановлено порушення п.п.8.2.2 п.8.2 ст.8 Закону №283/97-ВР, яке не спростоване представниками товариства доказами, суд вважає правомірним висновок щодо завищення товариством суми амортвідрахувань по 2-х колірувальних машинах, в зв’язку з чим позивачу правомірно донараховано податок на прибуток в сумі 1 588 грн. та застосовано штраф в розмірі 794 грн.

Щодо вимоги позивача про скасування першої податкової вимоги від 13.02.2008 р. №1/218, то суд вважає її обгрунтованою, оскільки на момент її винесення зазначена в ній сума податкового зобов’язання не була неузгодженою, що узгоджується з п.п.5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону України №2181-ІІІ від 21.12.2000 р.

В частині стягнення витрат на сплату державного мита в сумі 102 грн. та 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, вимога підлягає задоволенню на суму 3,40 грн., оскільки позивачем неправильно проведена оплата зазначених витрат на суму 216,60 грн. Вимогу в частині стягнення юридичних послуг суд задовольняє частково на суму 500 грн.

Виходячи з зазначеного та керуючись Законами України «Про податок на додану вартість», «Про оподаткування прибутку підприємств», ст.ст.69,71,86,158-160 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

п о с т а н о в и в :

1. Позов задоволити частково.

2. Скасувати: податкове повідомлення-рішення від 22.01.2008 р. №000013201/0 про визначення зобов’язання по податку на додану вартість за основним платежем: 26 523 грн. та штрафною санкцією в розмірі 13 261 грн.; податкове повідомлення-рішення від 22.01.2008 р. №/0 про визначення зобов’язання по комунальному податку в сумі 173,40 грн., в тому числі, за основним платежем 3,40 грн. та штрафною санкцією в розмірі 170 грн., податкове повідомлення-рішення від 22.01.2008 р. №/0 про визначення податкового зобов’язання по податку на прибуток приватних підприємств в сумі 40 666 грн., з якої 27 111 грн. основний платіж та 13 555 грн. штрафна санкція, першу податкову вимогу від 13.02.2008 р. №1/218.

3. Стягнути з Луцької ОДПІ в користь ТзОВ «Ерго-Волинь»судовий збір в розмірі 3,40 грн. та витрати на оплату юридичних послуг в сумі 500 грн.

4. В решті позову відмовити.

На постанову через суд першої інстанції може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі.

Апеляційну скаргу може бути подано через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу може бути подано без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, установлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя С.В. Костюк

Дата підписання повного

тексту постанови - 10.04.2008 р.