ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

01.07.08                                                                                           Справа № 15/134

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                        Краєвської М.В.

суддів:                                                                        Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу Національної академії наук України від 29.05.2008 р. № 17/1097-2

на рішення Господарського суду Львівської області від 13.05.2008 р.

у справі № 15/134

за позовом ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів “Трускавецькурорт”, м.Трускавець Львівської обл.

до Національної академії наук України, м.Київ

про усунення перешкод у користуванні майном і зобов”язання вчинити певні дії

За участю представників сторін:

від позивача –Вдовичен О.О. (адвокат, довіреність № 437 від 05.03.2008 р. в матеріалах справи, а.с.33);

від відповідача –Фесюн Т.В. (м.н.с. відділу науково-правового забезпечення діяльності, довіреність № 17/1450-12 від 07.09.2005 р. в матеріалах справи)

Представникам сторін роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало.

Оскільки жодна зі сторін не заявляла клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 13.05.2008 р. у справі № 15/134 (суддя Костів Т.С.) позов задоволено повністю за підставністю й обгрунтованістю, зобов’язано Національну академію наук України усунути перешкоди у користуванні майном ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів “Трускавецькурорт”, а саме: частиною нежитлової будівлі спального корпусу № 5 “Берізка” в м.Трускавець по вул.Бандери, 13 загальною площею 154,6 кв.м. (приміщення ІІ –5,6 кв.м, ХІІІ –26,6 кв.м, ІХ –5,4 кв.м, Х –16,2 кв.м, 1- 2,3 кв.м, 2 –11,1 кв.м, 3 –15,3 кв.м, 6 –9,3 кв.м, 7 –5,9 кв.м, 13 –1,9 кв.м, 18 –12,5 кв.м, 19 –1,2 кв.м, 27 –20,7 кв.м, 50 –20,6 кв.м) шляхом передачі їх ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів “Трускавецькурорт”, зобов’язано Національну академію наук України усунути перешкоди у користуванні майном ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів “Трускавецькурорт”, а саме: частиною нежитлової будівлі спального корпусу № 5 “Берізка” у м.Трускавець по вул.Бандери, 13, загальною площею 269,4 кв.м. шляхом зняття її з балансу Національної академії наук та передачі її ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів “Трускавецькурорт”.

Відповідач з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, з підстав неповного з”ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильного застосування норм матеріального права.

Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що факти, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 30.04.2002 р. у справі № 7/278, не можуть застосовуватись при розгляді даної справи, так як господарським судом було надано оцінку обставинам справи лише щодо підстав розірвання договору підряду від 06.12.1995 р.; Національною академією наук України при виконанні робіт було витрачено державні кошти, тому є правові підстави вважати частину будівлі спального корпусу № 5 санаторію “Берізка” державним майном; предметом даного спору є повернення майна, що вже було фактично предметом розгляду в справі Господарського суду Львівської області № 1/474-17/277, рішенням по якій зобов”язано Національну академію наук України передати у власність ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів “Трускавецькурорт” частину нежитлової будівлі заг. пл. 277, 6 кв. м спального корпусу № 5 санаторію “Берізка” по вул.Бандери, 13 у м.Трускавець Львівської обл. і залишити в спільному користуванні частину приміщень заг. пл. 154, 6 кв.м згідно з поверховом планом.

У судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 06.12.1995 р. між колективним підприємством санаторій “Берізка”, правонаступником якого є ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів “Трускавецькурорт”, що підтверджується копією витягу зі Статуту останнього в редакції від 24.03.1999 р. (а.с.71-74), і Національною академією наук України було укладено договір (а.с.13-14), на підставі якого сторони обумовили проведення відповідачем реконструкції спального корпусу № 5, на час проведення якої цей корпус передавався йому на баланс, та не пізніше як через 10 днів після прийняття його в експлуатацію після проведення реконструкції відповідач зобов”язався повернути його на баланс позивачу.

Рішенням Господарського суду м.Києва від 30.04.2002 р. у справі № 7/287 між тими ж сторонами зазначений договір від 06.12.1995 р. був розірваний, а відтак відпала підстава, на якій відповідач отримав спірне майно на баланс. Відповідно до ст.469 ЦК УРСР, яка діяла на час існування спірних правовідносин, особа, яка одержала майно за рахунок іншої особи зобов’язана повернути безпідставно придбане, коли підстава, на якій придбано майно згодом відпала. Аналогічна норма міститься і у ч.1 ст.1212 ЦК України. Однак, як вбачається з матеріалів справи, майно повернуте позивачу, у тому числі шляхом зняття з балансу відповідача та передачі на баланс позивача, не було.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 13.05.2008 р. у справі № 15/134 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Національної академії наук України - без задоволення.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності за ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів “Трускавецькурорт” на нежитлову будівлю корпусу № 5 заг. пл. 701, 8 кв. м по вул.Бандери, 13 у м.Трускавець Львівської обл. підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 08.09.2003 р., виданим на підставі рішення виконкому Трускавецької міськради Львівської обл. від 01.07.2003 р. (а.с.9). Зазначена обставина підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ВВА № 349907 від 22.09.2003 р. від 22.09.2003 р., виданим Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки (а.с.10).

Покликання відповідача на те, що за договором від 06.12.1995 р. про реконструкцію будівлі спального корпусу № 5 санаторію “Берізка” Національною академією наук України були виконані роботи на суму 825 858 грн. за рахунок державних коштів, і внаслідок цього реконструйована частина санаторію “Берізка” є державною власністю, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки відповідно до ч.3 п.7 Роз”яснення Вищого арбітражного суду України “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з судовим захистом права державної власності” від 02.04.1994 р. N 02-5/225 з наступними змінами та доповненнями (далі - Роз”яснення) одним з основних критеріїв визначення законності володіння державним майном і відображення його на балансі підприємства є джерела фінансування (централізоване або власні кошти підприємства). Таким чином, джерело фінансування є критерієм визначення законності володіння державним майном, а не критерієм визначення форми власності майна як державна.

Крім того, статтею 326 ЦК України передбачено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Жодних документів, які б свідчили про належність спірної будівлі державі Україна, немає. У витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ВВА № 349907 від 22.09.2003 р. встановлено, що єдиним власником нежитлової будівлі по вул.Бандери, 13 у м.Трускавець Львівської обл. є ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів “Трускавецькурорт” (а.с.10).

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, частина спірної будівлі площею 269,4 кв.м. обліковується на балансі відповідача та була передана йому на баланс позивачем на підставі наказу № 89 від 20.04.1991 р. Об’єднання Трускавецькурорт та акту від 24.01.1991 р. (а.с.15). На підставі договору від 06.12.1995 р. сторони обумовили проведення відповідачем реконструкції спального корпусу № 5, на час проведення якої цей корпус передавався на баланс відповідачу, а не пізніше як через 10 днів після прийняття його в експлуатацію після проведення реконструкції відповідач зобов’язувався повернути його на баланс позивачу.

Згідно з п.7 Роз’яснення знаходження майна на балансі організації ще не є безспірною ознакою його права власності. Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства. Одним з основних критеріїв визначення законності володіння державним майном і відображення його на балансі підприємства є джерела фінансування (централізоване або власні кошти підприємства), передача підприємству у володіння майна безпосередньо власником (уповноваженим ним органом) чи підприємством, яке володіє майном на праві повного господарського відання.

Твердження апелянта про припинення провадження у даній справі, так як рішенням Господарського суду Львівської області від 23.10-06.11.2003 р. у справі № 1/474-17/277 зобов”язано Національну академію наук України передати у власність ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів “Трускавецькурорт” частину нежитлової будівлі заг. пл. 277, 6 кв. м спального корпусу № 5 санаторію “Берізка” по вул.Бандери, 13 у м.Трускавець Львівської обл. і залишити в спільному користуванні частину приміщень заг. пл. 154, 6 кв.м згідно з поверховом планом, є безпідставні, оскільки предметом позову в справі № 1/474-17/277 є витребування з чужого незаконного володіння Національної академії наук України частини нежитлової будівлі заг. пл. 277, 6 кв. м (віндикаційний позов), а в справі № 15/134 –вимога захистити право власності шляхом усунення перешкод у користуванні частиною нежитлової будівлі спального корпусу № 5 санаторію “Берізка” пл. 269, 4 кв.м і пл. 154, 6 кв.м (негаторний позов). Позовні вимоги заявлялися відносно різних частин нежитлової будівлі спального копусу № 5 санаторію “Берізка” по вул.Бандери, 13 у м.Трускавець Львівської обл.

Залишення Господарським судом Львівської області (справа № 1/474-17/277) частини санаторію “Берізка” на балансі відповідача, а частини санаторію в спільному користуванні не є підставою набуття скаржником права власності на ці будівлі. Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.10-06.11.2003 р. у справі № 1/474-17/277 право власності на частини нежитлової будівлі спального корпусу № 5 санаторію “Берізка” пл. 269, 4 кв.м і пл. 154, 6 кв.м за Національною академією наук України не визнавалося та такі позовні вимоги відповідачем про визнання права власності не заявлялись. Інститут права спільної власності між сторонами відсутній, так як жодною зі сторін такі докази не представлені.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 13.05.2008 р. у справі № 15/134 залишити без змін, а апеляційну скаргу Національної академії наук України - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                          М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                      Н.А.Галушко

Суддя                                                                                                     Г.В.Орищин