Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2008 р. Справа № 55/376-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Погребняк В. Я., судді Афанасьєв В.В. , Шевель О. В.

при секретарі Парасочці Н.В.

за участю представників сторін:

за участю представників сторін:

позивача –Халабурдіна С.В. (дов).,

відповідача - Мазовецького В.П. (дов.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вхідний № 542Х/3-9) на рішення господарського суду Харківської області від 15 лютого 2008 року у справі № 55/376-07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер", м. Харків

до Акціонерного товариства "Іскрасофт - Східна Україна", м. Харків

про стягнення 180 867,75 грн. та розірвання договору

встановила:

Позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просив стягнути з Акціонерного товариства "Іскрасофт - Східна Україна" 178 697,00 грн. збитків; 452 160,00 грн. упущеної вигоди; 994,09 грн. пені; 1 176,66 грн. витрат на проведення судової експертизи, витрат, пов’язаних зі сплатою державного мита у розмірі 6 415,28 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн., а також розірвати договір підряду № 23/7 від 12.08.2005р., укладений між АТ “Іскрасофт –Східна Україна” та ТОВ “Партнер”.

Рішенням господарського суду Харківської області від 15 лютого 2008 року у справі № 55/376-07 (суддя Светлічний Ю.В.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Позивач з зазначеним рішенням не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 15 лютого 2008 року у справі № 55/376-07 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Свої вимоги позивач, зокрема, обґрунтовує тим, що статтею 852 ЦК України (щодо прав замовника у разі порушення підрядником договору підряду) встановлено, що за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ст. 651 ЦК України).

Представник відповідача у судовому засіданні посилається на необґрунтованість апеляційної скарги ТОВ "Партнер" та недоведеність фактів, викладених в ній, зокрема, зазначає, що якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. Порушення відповідачем умов договору підряду №23/7 сталося за відсутності вини АТ “Іскрасофт – Східна Україна”, позивач порушив домовленості щодо безоплатного усунення відповідачем недоліків у роботі з улаштування підлоги на площі у розмірі 471 кв.м., а тому вважає, що заявлення позивачем до стягнення сум: збитків, упущеної вигоди, пені є безпідставним та необґрунтованим. Крім того, необґрунтованою є і заявлена сума витрат на проведення судової експертизи у розмірі 1 176,66 грн., оскільки експертиза була здійснена на замовлення позивача поза межами даної судової справи. Зважаючи на вказане, представник відповідача вважає, що ухвалене рішення місцевого господарського суду є законним, обґрунтованим, винесеним у відповідності до норм чинного законодавства та наявним матеріалам у справі, а тому має бути залишеним без змін. Апеляційну скаргу позивача вважає необґрунтованою, не підтвердженою належними доказами та такою, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши повноважних представників позивача і відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Як свідчать матеріали справи, 12 серпня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Партнер” (замовником) та Акціонерним товариством “Іскрасофт –Східна Україна” (підрядником) був укладений договір підряду № 23/7 (далі Договір).

У відповідності до умов зазначеного Договору, відповідач зобов’язався за завданням позивача виконати власними або залученими засобами роботи з улаштування 1762,70 кв.м підлоги з лінолеуму на об’єкті, розташованому за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 65, а позивач зобов’язався прийняти дані роботи та оплатити їх.

Пунктом 4.2 Договору встановлено, що строк закінчення робіт, за умови виконання замовником пп. 2.1.1, 3.2.1, 3.2.2 Договору, встановлюється протягом 90 днів з моменту отримання відповідачем авансового платежу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що статтею 188 Господарського кодексу України передбачений порядок зміни та розірвання господарських договорів, тому зміна чи розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового пробігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Умовами договору підряду № 23/7 від 12.08.2005р. сторони не передбачили такої можливості його розірвання в односторонньому порядку. Крім того, позивачем до матеріалів справи не додано доказів надсилання відповідачеві пропозиції про розірвання спірного Договору, що не заперечувалось і сторонами у судовому засіданні.

У зв‘язку з чим, суд апеляційної інстанції, як і місцевий господарський суд, вважає, що підстави для задоволення вимог позивача як у його позовній заяві, так і в його апеляційній сказі, щодо розірвання договору підряду № 23/7 від 12.08.2005р., укладеного між АТ “Іскрасофт –Східна Україна” та ТОВ “Партнер”, відсутні.

Посилання позивача на статтю 858 ЦК України, як на підставу розірвання договору, не приймаються апеляційним господарським судом, оскільки положеннями даної статті передбачено розторгнення договору за певних умов, які позивачем не доведені належними доказами.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У відповідності до ч. 2 статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачем пред’явлено до стягнення 178 697,00 грн. збитків, понесених ним внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору, та 452 160,00 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди, які позивач не отримав за договором оренди № 15Р/3 від 01.02.2007р., укладеним між ТОВ “Партнер” та ФОП Гречаною О.С.

Згідно зі статтею 849 Цивільного кодексу України, якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Стаття 852 Цивільного кодексу України визначає права замовника у разі порушення підрядником договору підряду.

Якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно статті 858 Цивільного кодексу України якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

1)          безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

2)          пропорційного зменшення ціни роботи;

3)          відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Положення вищеназваних статей у будь-якому випадку кореспондуються зі статтею 853 ЦК України, якою передбачений обов'язок та порядок прийняття робіт, виконаних підрядником. Так, названою статтею передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником, та у разі будь-яких недоліків або відступів від умов договору негайно заявити про це підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право в подальшому посилатися на ці відступи або недоліки. Відповідний порядок застосовується також і до прихованих недоліків. Частиною 4 названої статті передбачений порядок вирішення спору між замовником та підрядником з приводу недоліків виконаної роботи.

У відповідності зі статтею 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Підставою вимог позивача було неналежне виконання відповідачем умов договору. Разом з тим, будь-яких доказів виконання умов договору відповідачем (належного чи неналежного) позивачем взагалі не доведено. Такі висновки апеляційним господарським судом зроблені на підставі того, що у матеріалах справи взагалі відсутні акти виконаних робіт та докази надання таких актів замовнику, як то передбачено умовами договору та положеннями чинного законодавства. Відсутні також докази вирішення між сторонами спору в порядку статті 853 ЦК України.

Визнання відповідачем у суді першої інстанції факту того, що роботи ним виконувалися, за відсутності належних доказів виконання робіт, не може бути прийнято апеляційним господарським судом у якості належного доказу виконання таких робіт, оскільки у відповідності до статті 43 ГПК України, визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, не є обов'язковими для суду. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Погоджуючись із рішенням суду у цій частині, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що у судовому засіданні жодною із сторін не було надано письмово та не зазначено навіть усно строків виконання робіт за Договором, що згідно з положеннями статей 859, 863, 864 ЦК України має суттєве значення для справи.

Як свідчать матеріали справи, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача збитків ґрунтуються на наявному у справі висновку спеціаліста № 3689 від 02 липня 2007 року, складеному за заявою представника позивача. У даному висновку міститься посилання на недоліки по улаштуванню підлоги з полімерної плитки, які були встановлені при обстеженні експертом.

Разом з тим, у даному висновку не зазначено про факт виконання таких робіт саме відповідачем по справі, період виконання цих робіт, інше. Як встановлено вище, умовами Договору між сторонами передбачено роботи по укладенню лінолеуму, а не полімерної плитки.

З урахуванням вищезазначеного та того, що висновок експерта здійснений поза межами судової справи, такий висновок не може бути прийнятий судом у якості належного доказу.

У зв‘язку з вищенаведеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову позивачу у стягненні з АТ “Іскрасофт –Східна Україна” 178 697,00 грн. збитків, витрат за проведення експертизи, пені а також 452 160,00 грн. упущеної вигоди, як не доведених належними та допустимими доказами.

Що стосується вимоги про стягнення упущеної вигоди, колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що позивачем не надано належного та обґрунтованого розрахунку сум упущеної вигоди, не надано будь-яких доказів на підтвердження заявлених до стягнення сум. У позовній заяві та інших матеріалах справи, а також представником позивача у судовому засіданні лише вказано на укладений між ним та ФОП Гречаною О.С. договір оренди № 15Р/3 від 01.02.2007р., на підставі якого позивач зменшив ФОП Гречаній О.С. орендну плату та погодився на усунення нею недоліків покриття підлоги. Разом з тим, будь-яких доказів здійснення орендарем робіт на заявлену суму позивач не надав.

У судовому засіданні представник позивача також не зміг пояснити, чому сума заявленої до стягнення упущеної вигоди складає саме 452 160,00 грн., на підставі яких розрахунків вона перевищує майже в три рази суму збитків (заявлену позивачем у зв’язку з недоліками в роботі).

Таким чином, колегія суддів вважає, що твердження позивача, викладені ним у позовній заяві та апеляційній скарзі ґрунтуються на припущеннях, що не доведені жодним належним доказом, тоді як господарським судом першої інстанції в повній мірі з’ясовані та правильно оцінені всі обставини у справі та ухвалене ним рішення від 15 лютого 2008 року у справі № 55/376-07 є законним та всебічно обґрунтованим, у зв’язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України,

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 15 лютого 2008 року у справі № 55/376-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Головуючий суддя Погребняк В. Я.

суддя Афанасьєв В.В.

суддя Шевель О. В.