ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2008 Справа № 20/417-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідача)

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.

при секретарі судового засідання: Геворгян Е.М.

за участю представників сторін:

від позивача - не з”явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 37);

від відповідача - не з”явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 38);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.08р. у справі № 20/417-07

за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до відкритого акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 91201 грн. 68 коп.

ВСТАНОВИВ:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відкритого акціонерного товариства “Криворізький залізорудний комбінат”, м. Кривий Ріг про стягнення компенсації за виплачену потерпілому одноразову допомогу в розмірі 91201,68 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2008 року по справі № 20/417-07 (суддя Пархоменко Н.В.) в позові відмовлено. Суд послався на те, що страхові виплати здійснюються за рахунок внесків роботодавців і Закон не передбачає права Фонду на звернення до страхувальника (роботодавця) з регресними вимогами щодо відшкодування сплачених Фондом страхових виплат.

Не погодившись із рішенням, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, а апеляційну скаргу задовольнити, посилаючись на наступне.

Відповідно до положення про Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, наказом начальника Управління виконавчої дирекції фонду в Дніпропетровській області № 39-КН від 05.11.2001 року, відділення здійснює соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві на території м. Кривого Рогу.

Існуючі правовідносини підлягають судовому розгляду, як учасникам відносин у сфері господарювання, передбаченим статтею 2 та пунктом 3 статті 353 Господарського кодексу України, як суб”єкти страхової діяльності у сфері господарювання.

Джерелом відшкодування шкоди потерпілим є страхові внески підприємств, в плануванні надходження та витрачання яких, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1423 від 13.09.2000 року “Про затвердження Порядку визначення страхових тарифів для підприємств, установ та організацій на загальнообов”язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві...”, вид таких витрат як виявлені помилки підприємств, і внаслідок чого перерахунок (збільшення) страхових витрат, не враховувався.

Також скаржник зазначив, що перерахування розміру страхових виплат провадиться лише з підстав і в порядку, передбачених статтею 29 Закону № 1105-ХІV. Зазначеною нормою закону перерахування страхових виплат з вини підприємств не передбачено.

Оскільки підприємство надало недостовірні дані, внаслідок чого Фонд зазнав додаткові непередбачені його доходною частиною витрати, підприємство зобов”язано ці витрати відшкодувати.

Позивач звернувся з клопотанням про розгляд справи без присутності представника, яке колегія суддів вважає за можливе задовольнити.

Відкрите акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області вважає доводи скаржника безпідставними, просить залишити рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18.03.2005 року, яке набрало законної сили, з відділення Фонду на користь Маренич Варвари Яківни на підставі Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” стягнуто одноразова допомога у сумі 91201 грн. 68 коп. у зв’язку з отриманням чоловіком Маренич В.Я. професійного захворювання під час роботи у відповідача та настання смерті в зв’язку з отриманим професійним захворюванням.

На виконання рішення суду був виданий виконавчий лист 18.03.2005 року.

Доказів сплати у сумі 91201 грн. 68 коп. відділення Фонду не надало.

На спірні правовідносини поширюється дія Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” (надалі –Закон).

Так, у відповідності до частини 1 статті 9 Закону України „Про охорону праці” відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров’я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов’язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров’я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні.

Усі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, а також усі види профілактичних заходів, передбачених статтями 21 та 22 цього Закону, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду (стаття 25 Закону).

Відповідно до частин 1, 2 статті 46 Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків проводить збір та акумулювання страхових внесків, має автономну, незалежну від будь-якої іншої, систему фінансування.

Частиною 3 статті 46 Закону встановлено, що кошти на здійснення страхування від нещасного випадку не включаються до складу Державного бюджету України, використовуються виключно за їх прямим призначенням і зараховуються на єдиний централізований рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків в установах банків, визначених Кабінетом Міністрів України для обслуговування коштів Державного бюджету України, або спеціалізованого банку, який обслуговує фонди соціального страхування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 47 Закону, страхові тарифи, диференційовані по групах галузей економіки (видах робіт) залежно від класу професійного ризику виробництва, встановлюються законом.

Сума страхових внесків страхувальників до Фонду соціального страхування від нещасних випадків повинна забезпечувати: фінансування заходів, спрямованих на вирішення завдань, передбачених статтею 1 цього Закону; створення відповідно до пункту 9 частини сьомої статті 17 цього Закону резерву коштів Фонду для забезпечення його стабільного функціонування; покриття витрат Фонду, пов’язаних із здійсненням соціального страхування від нещасного випадку.

Суд прийшов до висновку, що страхові виплати здійснюються за рахунок внесків роботодавців і Закон не передбачає права Фонду на звернення до страхувальника (роботодавця) з регресними вимогами щодо відшкодування сплачених Фондом страхових виплат.

Питання сплати внесків підприємствами (страхувальниками) і відшкодування Фондом (страховиком) шкоди, врегульовані спеціальним законом - Законом України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” є необгрунтованими доводи позивача про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин статей 1172, 1191 Цивільного кодексу України.

Правомірність покладення на позивача обов’язку по відшкодуванню шкоди (страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); одноразова допомога Маренич В.Я. визначена рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18.03.2005 року, яке набрало законної сили.

Підстави для скасування рішення, які передбачені статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Державне мито за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

На підставі викладеного, та, керуючись статтями 49, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2008 року по справі № 20/417-07 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М.Лисенко

Суддя О.М.Виноградник

Суддя О.В.Джихур