ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2008 р. Справа № 41/20-08

вх. № 1503/1-41

Суддя господарського суду Яризько В.О.

при секретарі судового засідання Ліпчанська В.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом АТВТ "Святошино", м. Київ

до ТОВ "Млєко", м. Харків

про стягнення 13779,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, АТВТ "Святошино", звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ТОВ "Млєко" заборгованості в сумі 13779,91 грн., в т.ч. основна заборгованість в сумі 11465,38 грн., пеня в сумі 927,27 грн., інфляційні втрати в сумі 1191,25 грн., 3% річних у сумі 196,01 грн.

Позивач у судове засідання не з"явився. Через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з"явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений ухвалою суду, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Суд вважає, що нез"явлення сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, розглянути справу за наявними в ній матеріалами згідно ст. 75 ГПК України.

Судом встановлено, що позивач в обгрунтування своїх позовних вимог посилається на укладений між ним та відповідачем договір № 11/09/325 від 01.02.2007р., а також вказує, що виконання договору підтверджується видатковими накладними.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений дистриб"юторський договір № 11/09/325 від 01.02.2007р. Згідно умов договору компанія (позивач) доручає, а дистриб"ютор (відповідач) бере на себе зобов"язання щодо розповсюдження товарів Компанії в м.Харкові. Позивач зобов"язався передавати товар в кількості та асортименті, які замовлені відповідачем, а відповідач зобов"язаний прийняти та оплатити товар, поставка товару здійснюється на підставі узгоджених сторонами замовлень на поставку, кількість та асортимент товару узгоджуються на кожну партію товару.

Згідно п.4.5 Договору Дистриб"ютор повинен оплатити Товар, поставлений на його адресу згідно замовлень, протягом 14 календарних днів з моменту його отримання шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача.

Судом досліджені надані позивачем копії видаткових накладних № 8165/1401 від 07.06.2007р., № 4809/9142 від 10.06.2007р., № 8165/1463 від 17.06.2007р., № 8165/1481 від 21.06.2007р., № 4809/9231 від 25.06.2007р., № 4809/9268 від 04.07.2007р., № 8165/1600 від 08.07.2007р., з яких вбачається, що позивачем на адресу відповідача був поставлений товар на загальну суму 12647,17 грн.

Відповідач здійснив повернення товару позивачу на загальну суму 1181,79 грн., що підтверджується накладними на повернення товару.

Таким чином, позивач отримав товар на загальну суму 11465,38 грн., при цьому не здійснив оплату отриманого товару.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № 340-11-1 від 10.12.2007р., яка отримана відповідачем, що підтверджується копіями поштових повідомлень про вручення, однак відповіді на вказану претензію відповідачем не було надано.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тому, згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Судом встановлено, що умовами договору, а саме п.8.3 встановлено, що в разі прострочення платежу за поставлений товар сплачується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Згідно ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов"язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов"язання мало бути виконано.

Як вбачається з наданого розрахунку пеня позивачем нарахована за період з 23.07.2007р. по 18.01.2008р. на всю суму заборгованості.

Однак позивачем здійснювались поставки продукції в червні 2007р., по яким строки сплати настав 21.06.2007р., 24.06.2007р., 01.07.2007р., а нарахування пені по даним поставкам можливо в різні строки до 01.01.2008р.

Суд зазначає, що з наданих документів неможливо зробити розрахунок пені, оскільки відповідачем здійснювалось часткове повернення товару, при цьому в накладних на повернення товару не зазначено, по якій накладній отриманий товар, тобто неможливо встановити, з якої парті товару і на яку суму був повернений товар, а отже неможливо окремо встановити вартість товару, який був отриманий відповідачем по кожній накладній.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені.

Суд зазначає, що позивачем 3% річних розраховані вірно, так позивач здійснив нарахування 3% річних, починаючи з 23.07.2007р., тобто з дати, коли закінчився строк оплати останньої партії товару. Діючим законодавством не заборонено нарахування 3% з пізнішої дати, ніж дата, з якої закінчився строк оплати товару. Нараховані 3% річних складають 196,01 грн.

Також позивачем вірно розраховані інфляційні втрати за період з серпня по грудень 2007р. у сумі 1191,25 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 11465,38 грн., 3% річних в розмірі 196,01 грн., інфляційних втрат у сумі 1191,25 грн., всього 12852,64 грн.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Господарські витрати згідно ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме стягнути з відповідача на користь позивача сплачені ним держмито в сумі 128,53 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 110,06 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ "Млєко" (62495 Харківська область, смт.Васищево, в"їзд Орєшкова, 7-а, фактична адреса : 61001 м.Харків, пл.Повстання, 15, п/р 0001 в ЗАТ "Альфа-банк" м.Києва МФО 300346, код 31236470) на користь АТВТ "Святошино" (03115 м.Київ, вул.Кричевського, 19, п/р 0998 у відділенні № 1 КФ ПУМБ м.Києва, МФО 322755, код 19480830) заборгованість у сумі 12852,64 грн., державне мито в сумі 128,53 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 110,06 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Яризько В.О.

Рішення підписано 25.04.2008р.