донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

22.04.2008 р.                                                              справа №9/258

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Діброви Г.І.

суддів

Стойка О.В. , Шевкової Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача:

Самоходський Є.О.– за дов. № 59/32 від 01.09.05р.,

Гунько О.В.- за дов. б/н від 06.11.07 р.

,

від відповідача:

Крюков С.А. – за дов. № 190 від 04.10.07 р.,

Сидоров М.С. – за дов. № 1 від 04.01.08 р.

,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», м. Комсомольськ Полтавської області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

12.02.2008 року

по справі

№9/258 (головуючий суддя Марченко О.А., судді Новікова Р.Г., Морщагіна Н.С.)

за позовом

Відкритого акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», м. Комсомольськ Полтавської області

до

Закритого акціонерного товариства «Візаві»,м. Донецьк

про

Стягнення 618120 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

У 2007 році позивач, Відкрите акціонерне товариство «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», м. Комсомольськ Полтавської області, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Закритого акціонерного товариства «Візаві», м. Донецьк, про стягнення 618120 грн. 00 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.02.08р. позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», м. Комсомольськ Полтавської області до Закритого акціонерного товариства «Візаві», м. Донецьк про стягнення 618120 грн. 00 коп. залишені без задоволення. Рішення мотивоване тим, що оскільки позивачем не доведено суду належними доказами наявність підстав для покладення відповідальності на відповідача у вигляді неустойки, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають залишенню без задоволення.

Позивач, Відкрите акціонерне товариство «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», м. Комсомольськ Полтавської області, з прийнятим рішенням не згоден, вважає, що суд неповно з»ясував обставини справи, визнав встановленими недоведені обставини, які мають значення для справи та невірно застосував норми матеріального та процесуального права України. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 12.02.2008р. скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

Відповідач, Закрите акціонерне товариство «Візаві», м. Донецьк, усно в судовому засіданні виклав свої заперечення на апеляційну скаргу, якими він зазначив, що рішення є обґрунтованим і таким, що відповідає законодавству України, а тому просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення –без змін.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки відповідно до ст. 129 Конституції України одним з основних принципів судочинства є забезпечення апеляційного оскарження, ч. 2 ст. ст. 124 Конституції України передбачає право особи на захист судом її прав, юрисдикція судів розповсюджується на всі правовідносини, які виникають у державі. Згідно ст. 2 Закону України «Про судоустрій», суд здійснює правосуддя у відповідності із принципом верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України і законами прав і законних інтересів юридичних осіб. Частиною 3 Закону України «Про судоустрій» встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну “Про судоустрій” та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.12.06 р. між Відкритим акціонерним товариством «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», м. Комсомольськ Полтавської області та Закритим акціонерним товариством «Візаві», м. Донецьк було укладено договір № 2787/4648.

Пунктом 1.1 договору № 2787/4648 передбачено, що продавець (ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», м. Комсомольськ Полтавської області) зобов»язаний поставити, а покупець (ЗАТ «Візаві», м. Донецьк) прийняти та оплатити окатиші на умовах, викладених в даному договорі.

Відповідно до п. 2.2 вищезазначеного договору, поставки здійснюються у відповідності до місячного графіку, узгодженого сторонами та залізницею до 10 числа місяця, що передує початку відвантаження та підтверджуючого поставку об»ємів, зазначених у розділі 3 цього договору на умовах FCA –станція Золотнишино Південної залізниці.

Згідно п. 9.1 договору, за відмову від отримання продукції, об`єм якої вже узгоджений продавцем і запланований до перевезення залізницею, покупець сплачує продавцю неустойку в розмірі 4% від вартості продукції, від якої відмовився та штраф, пред`явлений залізницею за невиконання плану перевезень.

Позивач звернувся до суду першої інстанції про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 4% від вартості продукції, від якої відмовився відповідач ЗАТ „Візаві”, м. Донецьк, що становить суму в розмірі 618120 грн.00 коп.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правові норми, які підлягають застосуванню, матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судова колегія дійшла висновку, що:

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Сторони в договорі в добровільному порядку обумовили, що кількість продукції, що постачається у 2007р. –до 420000 тонн в опціоні продавця з щоквартальним узгодженням та фіксацією у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною договору (п. 3.1 договору).

Пунктом 2.2 договору передбачено узгодження сторонами та залізницею місячних графіків поставки.

Судом першої інстанції правомірно зазначено, що оскільки договором не передбачено, що в якості факту узгодження може прийматися надсилання листів за підписом комерційного директора, то лист № 1043 від 10.04.07 р. не може вважатися додатковою угодою та частиною договору в розумінні п.п. 2.2 та 3.1 договору.

Ніяких змін до укладеного договору в процесі його виконання сторонами не внесено, порядок оформлення узгодження строків, обсягів поставки продукції не змінено.

До того ж, відповідач, ЗАТ „Візаві”, м. Донецьк, ні позивачем, ні залізницею не був повідомлений про узгодження обсягів перевезень на травень 2007р. Докази повідомлення відповідача в матеріалах справи відсутні.

11.02.08 р. залізницею на виконання вимог суду першої інстанції надана копія плану перевезень ВАТ „Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат” та копія телеграфної вказівки № 1437 від 18.05.07 р. на змінення плану.

Відповідно до Правил планування перевезень вантажів (ст.ст.17-21 Статуту залізниць України), плани перевезення маршрутами у цілому для залізниці і за родами вантажів затверджуються начальником залізниці з повідомленням начальників дирекції залізничних перевезень, які в свою чергу доводять ці плани до відома станцій, а станції –до відома відправників, однак всупереч цьому, наданий залізницею план перевезень не затверджений начальником залізниці.

На підставі Правил планування перевезень вантажів, згідно з договором про організацію перевезень не пізніше 12 днів до початку наступного місяця відправник надає залізниці відправлення місячне замовлення на перевезення вантажів, оформлене на бланках форми ГУ-12 або форми ГУ-12К, надруковане без виправлень, за підписом і печаткою відправника у трьох примірниках із зазначенням обсягів перевезень у вагонах і тонах. Замовлення оформлюється окремо для кожної номенклатури вантажу, для кожної станції із зазначенням залізниць, станцій призначення та вантажоодержувачів.

Позивач надав суду першої інстанції лише місячне замовлення на перевезення вантажів, оформлене на бланку форми ГУ-12, яке не свідчить про узгодження позивачем запланованого обсягу продукції до перевезення, як це вимагається нормами ст.ст. 17-21 Статуту залізниць України. Також позивачем не було надано місцевому господарському суду доказів належного повідомлення відповідача про відповідний план залізничних перевезень.

Посилання скаржника на телеграмму від 18.05.07 р., відповідно до якої залізницею було знято відвантаження залізорудних окатишів, правомірно не прийнято судом першої інстанції до уваги, оскільки із зазначеної телеграми не вбачається відомостей стосовно зняття з відвантаження саме продукції за договором № 2787/4648 від 28.12.06 р.

Отже, обставини, на яких ґрунтує свої позовні вимоги позивач, ВАТ „Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат”, м. Комсомольськ Полтавської області, не підтверджені матеріалами справи.

Частиною 1 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. У відповідності до ст. ст. 549, 614 Цивільного кодексу України, особа яка порушила зобов»язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна інстанція вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що вимоги позивача є недоведеними, оскільки відсутні в данному випадку підстави покладати відповідальність саме на відповідача у вигляді сплати неустойки в розмірі 618120 грн. 00 коп., у зв»язку з чим вони є такими, що підлягають залишенню без задоволення.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 12.02.2008 року у справі № 9/258 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», м. Комсомольськ Полтавської області на рішення господарського суду Донецької області від 12.02.2008 року у справі № 9/258 залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 12.02.2008 року у справі № 9/258 –без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в п’ятиденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд у місячний строк.

Головуючий          Г.І. Діброва

Судді:          О.В. Стойка

Т.А. Шевкова

Надр.5 прим:

1 –у справу;

2 –позивачу;

3 –відповідачу;

4 –ДАГС;

5 –ГС Дон. обл.;

Ложка Н.Л.