ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2008 р.

№
18/79

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
- судді
Кривди Д.С.,

суддів
Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому
засіданні за участю представників сторін:

від позивача:         ОСОБА_3

від відповідача:      не з'явилися

розглянувши  касаційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1

на постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 12.07.2007р.

у справі № 18/79 Господарського суду
Івано-Франківської області

за позовом
Приватного підприємця ОСОБА_1

до Калуської міської ради

до Приватного підприємця ОСОБА_2

третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 Калуський міський відділ земельних
ресурсів

про  визнання недійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

Приватний
підприємець ОСОБА_1звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області
з позовом до Калуської міської ради та приватного підприємця ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.01.2004р.
в частині земельної ділянки 6х10м., що прилягає до столярного цеху.

Рішенням
Господарського суду Івано-Франківської області від 07.06.2007р. (суддя
Б.П.Гриняка) позовні вимоги задоволено, визнано договір ВВВ №206714 від
21.01.2004р., купівлі-продажу земельної ділянки, недійсним в частині п. 1.1
земельної ділянки площею 60кв.м. (розміром 6*10м.), що прилягає до столярного
цеху приватного підприємця ОСОБА_1 і належить йому на праві власності згідно
договору купівлі-продажу АВІ №970752 від 10.03.2000р., стягнуто з Калуської
міської ради на користь приватного підприємця ОСОБА_1державне мито у розмірі
85,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у
розмірі 118,00 грн.

Не
погодившись з рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від
07.06.2007р., Калуська міська рада та приватний підприємець ОСОБА_2 подали
апеляційні скарги.

Постановою
Львівського апеляційного господарського суду від 12.07.2007р. (судді:
Г.Т.Кордюк, Л.Л.Давид, Х.В.Мурська) апеляційні скарги Калуської міської ради та
приватного підприємця ОСОБА_2 задоволено: рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 07.06.2007р. скасовано, прийнято нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог відмовлено, стягнуто з приватного підприємця
ОСОБА_1 на користь приватного підприємця ОСОБА_2 42,40грн. державного мита за
розгляд апеляційної скарги, стягнуто з приватного підприємця ОСОБА_1 на користь
Калуської міської ради  42,40грн.
державного мита за розгляд апеляційної скарги.

Не
погодившись з постановою Львівського апеляційного господарського суду від
12.07.2007р., приватний підприємець ОСОБА_1. подав касаційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від
12.07.2007р. та залишити в силі рішення Господарського суду Івано-Франківської
області від 07.06.2007р., мотивуючи свою вимогу тим, що господарським судом
апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши
касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом
попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий
господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга приватного
підприємця ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Господарським
судом встановлено, що 28.02.2000р. між позивачем - суб'єктом підприємницької
діяльності та ВАТ "Калуш" було укладено договір купівлі-продажу
столярного цеху, за яким позивач придбав столярний цех загальною площею
953кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_1

Правила
щодо переходу права на земельну ділянку при переході права на будівлю і споруду
встановлено ст. 30 ЗК України, що діяла на час виникнення відповідних
правовідносин, згідно ч. 3 та ч. 4 якої при передачі підприємствами, установами
і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і
організаціям разом з цими об'єктами до них переходить право користування
земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди. Право
власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках
посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього
Кодексу. Таким чином, як випливає з даної правової норми, при переході права
власності на будівлі та  споруди від
одного суб'єкту підприємницької діяльності до іншого суб'єкту підприємницької
діяльності до цього суб'єкту переходить право користування земельною ділянкою,
на якій знаходяться ці будівлі та споруди. При цьому право користування
зазначеними об'єктами не надається, а посвідчується Радами відповідно до вимог
ст. 23 зазначеного ЗК України.

Згідно
ст. 23 ЗК України право власності або право постійного користування землею
посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими,
селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Таким чином, право
постійного користування посвідчується державними актами, які видаються та
реєструються відповідними радами.

Проте,
господарським судом на підставі відповідних доказів у встановленому законом
порядку не досліджено обставини щодо того на якій земельній ділянці та якого
розміру розташовані придбані позивачем будівлі чи користувався позивач
земельною ділянкою відповідного розміру з моменту придбання цих будівель та чи
сплачував за цю земельну ділянку плату. Не досліджувалося господарським судом
на підставі відповідних доказів і обставини щодо звернення позивача до
відповідача -Калуської міської ради з вимогою про посвідчення права
користування відповідною земельною ділянкою та факту сплати плати за
користування земельною ділянкою.

Господарським
судом встановлено, що за договорами купівлі-продажу від 17.05.2002р., від
16.09.2003р. 13.05.2004р. позивачем придбано будівлю басейну, будівлю
холодильника з частиною рампи біля нього. Проте, в матеріалах справи докази
щодо цього відсутні, що є порушенням ст. 32, 36, 38 ГПК України.

Господарським
судом встановлено:

10.10.2003р.
на підставі рішення Х сесії IV скликання Калуської міської ради 24.07.2003р. №
282 між відповідачами було укладено договір оренди на земельну ділянку площею
0,0830га, що розташована за адресою: м. Калуш, вул. Каракая, 28 для
обслуговування цегляно-металевої частини виробничої бази. Позивач на генплані
щодо відведення земельної ділянки площею 0,0830га. для потреб оренди погодив
дане відведення.

21.01.2004р.
між відповідачами на підставі рішення XVI сесії IV скликання Калуської міської
ради від 25.12.2003р. № 372 на земельну ділянку площею 0,0830га. укладено
договір купівлі-продажу.

Згідно
ч. 4 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" невід'ємною частиною
договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в
оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень)
у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж
земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта
оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим
Законом.

Згідно
ст. 9 Закону України "Про оренду землі", у редакції, що існувала на
час виникнення відповідних правовідносин, орендар, який відповідно до закону
може мати у власності орендовану земельну ділянку, має переважне право на
придбання її у власність у разі продажу цієї земельної ділянки, за умови, що
він сплачує ціну, за якою вона продається, а у разі продажу на конкурсі
(аукціоні) - якщо його пропозиція є рівною з пропозицією, яка є найбільшою із
запропонованих учасниками конкурсу (аукціону). Орендодавець зобов'язаний
повідомити в письмовій формі орендаря про намір продати земельну ділянку третій
особі із зазначенням її ціни та інших умов, на яких вона продається.

Проте,
вирішуючи даний спір, господарський суд попередніх інстанцій на підставі
відповідних доказів у встановленому законом порядку не досліджував обставин
щодо того, чи об'єкт продажу -земельна ділянка площею 0,0830га була об'єктом
оренди за договором оренди від 10.10.2003р.

Згідно
ч. 4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до
кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб
у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження
будівлі і споруди. Таки чином, приписами даної правової норми встановлено, що
при переході права власності на будівлю до кількох осіб право на земельну
ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі. Проте,
відповідні обставини господарським судом попередніх інстанцій на підставі
відповідних доказів у встановленому законом порядку не досліджувалися.

Наведене
свідчить про неповне з'ясування судами першої та апеляційної інстанцій
фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору,
а, отже, і порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу
України  щодо всебічного, повного та
об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно
до ч. 2 ст. 111-5 Господарського процесуального кодексу України касаційна
інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення
у рішенні або постанові господарського суду.

Оскільки
відповідно до ч. 2 ст. 111-7 Господарського процесуального кодексу України касаційна
інстанція не наділена повноваженнями щодо встановлення обставин справи, а
останні встановлені неповно, справа підлягає передачі на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції.

Під
час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції слід взяти до
уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного
та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін і, в
залежності від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити
спір.

Керуючись
ст.ст. 111-5, 111-7, п. 3 ст. 111-9, 111-10, 111-11, 111-12 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну
скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Господарського суду Івано-Франківської області від 07.06.2007р. та постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 12.07.2007р. у справі № 18/79
скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Івано-Франківської
області.

Головуючий
- суддя
Кривда Д.С.

судді
Жаботина Г.В.

Уліцький
А.М.