ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2008 р.

№ 30/121-42/391

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

М.Остапенка,

Є. Борденюк,

В. Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Державного підприємства (ДП) "Енергоринок"

на постанову

від 06.02.2008 року

Київського апеляційного господарського суду

у справі

№ 30/121-42/391

за позовом

Відкритого акціонерного товариства (ВАТ) "Білоцерківська теплоцентраль"

до

ДП "Енергоринок"

про

стягнення 3 668 651,49 грн.

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача

Більдін О.В. (дов. від 18.05.2007 року)

відповідача

Васильєв Д.В. (дов. від 03.03.2008 року),

Шубін В.М. (дов. від 29.02.2008 року)

Заслухавши суддю-доповідача –Є. Борденюк, пояснення представників сторін та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

В березні 2007 року ЗАТ "Білоцерківська теплоелектроцентраль" звернулося до ДП "Енергоринок" про стягнення 2 196 939,50 грн., в тому числі 1 520 034,01 грн. основного боргу, 245 806,51 грн. пені, 347 559,43 грн. витрат від інфляції, 83 539,55 грн. 3% річних та судових витрат.

Згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача 2 911 862,41 грн. основного боргу, 286 237,97 грн. пені, 372 426,32 грн. втрат від інфляції, 98 124,79 грн. 3% річних та судових витрат.

Відповідач проти позову заперечував, оскільки позивач не наводить доказів порушення ДП "Енергоринок" існуючого між сторонами порядку розрахунків, встановленого, зокрема, Законом України "Про електроенергетику", постановами Національної комісії регулювання електроенергетики України.

Рішенням господарського суду м. Києва від 26.04.2007 року у справі №30/121, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2007 року, позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.08.2007 року по справі № 30/121 були скасовані рішення попередніх інстанцій і справу передано до господарського суду міста Києва на новий розгляд.

В постанові Вищого господарського суду України зазначено, що так як за умовами договору від 15.11.1996 року діяльність членів оптового ринку електроенергії є різновидом спільної господарської діяльності за наслідками і спільної відповідальності у визначених договором аспектах, з визначенням конкретних повноважень ДП "Енергоринок", то відповідальність за незабезпечення ДП "Енергоринок" повної оплати виробникам електроенергії закупленої у них продукції наступає лише при встановленні вини ДП "Енергоринок" у неналежному виконанні ним власних повноважень.

Рішенням господарського суду м. Києва від 02.10.2007 року у справі № 30/121-42/391 (суддя Паламар П.І.) у позові відмовлено.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано доказів недотримання відповідачем встановленого алгоритму використання коштів оптового ринку електричної енергії та порушення останнім прав позивача на одержання коштів за продану електричну енергію.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2008 року (колегія суддів: Кондес Л.О., Куровський С.В., Михальська Ю.Б.) рішення господарського суду м. Києва від 02.10.2007 року у справі №30/121-42/391 скасовано частково; позов задоволено частково; стягнуто з ДП "Енергоринок" на користь ЗАТ "Білоцерківська теплоелектроцентраль" 2 911 862,41 коп. –основного боргу та судові витрати; в решті позовних вимог відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що 31.01.2001 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 309/01, згідно з умовами якого позивач зобов'язався продавати, а відповідач купувати електричну енергію та здійснювати її оплату відповідно до умов договору. Договір згідно пункту 8.5. вступає в силу з 31.01.2001 року та діє до 31.12.2006 року згідно додаткових угод до нього.

Відповідно до пункту 2.1. Договору сторони визнають свої зобов’язання за ДЧОРЕ, який позивачем підписано в жовтні 2000 року.

У відповідності до п.4.1. Договору (із змінами згідно додаткової угоди від 25.03.2002) розрахунок за куплену відповідачем електроенергію здійснюється грошовими коштами, які перераховуються на поточний рахунок позивача та на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (для розрахунків з податку на додану вартість), та за згодою сторін, іншими формами, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно до п.1 Постанови НКРЕ від 30.12.2005 № 1278 "Про алгоритм розподілу коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії" ДП "Енергоринок" щоденно із суми коштів, що надходять на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії, за виключенням коштів, які надходять як оплата ПДВ, коштів що надійшли відповідно до постанов НКРЕ від 29.10.2003 року № 1086, від 27.01.2006 року № 123, від 31.08.2006 року № 1155, та коштів, що надходять відповідно до постанови НКРЕ від 12.01.2007 року № 11, де учасниками розрахунків є теплоцентралі, зобов’язано здійснювати перерахування, зокрема теплоцентралям (крім ВАТ "Харківська ТЕЦ-5" та АЕК "Київенерго") суми коштів (за виключенням коштів, які надійшли відповідно до постанови НКРЕ від 12.01.2007 № 11), яка визначається як добуток вартості фактичної товарної продукції попереднього дня (у перший банківський день тижня –фактичної товарної продукції трьох попередніх днів) та коефіцієнту, зазначеного в додатку до цієї постанови.

Факт продажу відповідачем електроенергії за договором № 309/01 від 31.01.2001 року, починаючи з грудня 2003 року із зазначенням обсягів та ціни проданої електроенергії позивачу, підтверджується Актами про продаж у відповідних періодах, які залучені до матеріалів справи.

Актом звірки розрахунків №03/72-544 від 22.01.2007 року станом на 01.01.2007 року заборгованість визначена в сумі 2 825 415,68 грн.

Актом звірки розрахунків № 03/72-1237 від 21.02.2007 року станом на 01.02.2007 року заборгованість визначена в сумі 2 911 862,41 грн.

Відповідно до п. 5.6.1 Договору при порушенні відповідачем розподілу коштів для позивача відповідно до алгоритму розподілу коштів ОРЕ, який затверджується НКРЕ, може нараховуватись пеня в розмірі 0,5% від несплаченої згідно з цим алгоритмом суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день розрахунку) за кожен день ненадходження таких коштів на рахунок ТЕЦ.

За час прострочення виконання грошового зобов'язання відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Згідно зі статтею 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, при цьому відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач не надав суду доказів, підтверджуючих дотримання ДП "Енергоринок" алгоритму відрахування коштів з поточного рахунку ДП "Енергоринок" із спеціальним режимом використання на поточний рахунок ЗАТ "Білоцерківська теплоелектроцентраль" за відпущену електричну енергію.

Відповідачем надані документи щодо розрахунків за електричну енергію в період з грудня 2003 року по вересень 2006 року, але вони лише підтверджують дані, які викладені в акті звірки і не свідчать про дотримання алгоритму перерахування коштів, встановленому НКРЕ та про відсутність вини у виконанні грошового зобов’язання.

Сам факт наявності цієї заборгованості та її сума не заперечується відповідачем.

Колегія суддів вважає, що алгоритм розрахунків не припиняє встановленого договором зобов’язання по оплаті електричної енергії та не є підставою для звільнення відповідача від виконання зобов’язань щодо оплати за куповану електричну енергію.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, мали місце факти порушення відповідачем алгоритму.

Заперечення відповідача щодо його неможливості впливати на розрахунки з позивачем спростовується фактом надіслання позивачеві пропозиції (лист № 01/81-4959 від 04.08.2006 року) про реструктуризацію боргу та проекту двостороннього договору про реструктуризацію заборгованості за договором № 309/01 від 31.01.2001 року.

Разом з тим, як зазначено в постанові Вищого господарського суду України від 02.08.2007року, так як за умовами договору від 15.11.1996 року діяльність членів оптового ринку електроенергії є різновидом спільної господарської діяльності за наслідками і спільної відповідальності ,в стягненні інфляційних збитків, 3 % річних та пені слід відмовити.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, ДП "Енергоринок" посилається на неправильне застосування судом при ухваленні оскаржуваної постанови норм матеріального права та порушення процесуальних норм. Зокрема, позивачем не доведено порушення ДП "Енергоринок" як розпорядника коштів оптового ринку електричної енергії вимог Закону, договору від 15.11.1996 року та договору, укладеного між сторонами у справі щодо недотримання ним правил здійснення розрахунку в обсягах коштів, наявних на рахунках; ДП "Енергоринок" до суду апеляційної інстанції поданий акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.01.2008 року, який свідчить, що заборгованість за спірний період зменшилася і складає 1519956,44 грн., а не 2911862,41 грн., яка присуджена до стягнення оскаржуваною постановою.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частково до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, засади організації та експлуатації енергосистеми. Таким законом є Закон України "Про енергоенергетику", статтею 15 якого передбачено, що купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких більші за граничні показники, то весь її оптовий продаж здійснюється на оптовому ринку електричної енергії України. Оптовий ринок електроенергії створюється на підставі договору, у якому визначаються мета та умови діяльності, права, обов’язки та відповідальність сторін. Такий договір між членами оптового ринку електроенергії укладений 15.11.1996 року.

ДП "Енергоринок" є розпорядником коштів оптового ринку електричної енергії, порядок проведення ним розрахунків за закуплену та продану електроенергію визначається алгоритмом, затвердженим НКРЕ України. Отже, ДП "Енергоринок" є відповідальною особою у межах покладених на нього повноважень, у тому числі щодо забезпечення оплати закупленої електричної енергії, оскільки невідплатність поставленої на оптовий ринок електроенергії не передбачено нормами права та порушує законодавчі положення про власність. ДП "Енергоринок" є відповідальним щодо дотримання покупцями електроенергії з оптового ринку зобов’язань з її оплати. Виходячи з покладених на нього повноважень, ДП "Енергоринок" є відповідальним за затвердження НКРЕ України алгоритму розподілу коштів з точки зору забезпечення оплатності поставленої на оптовий ринок електроенергії та рівності усіх учасників оптового ринку.

Наявність заборгованості з оплати проданої позивачем на оптовий ринок електроенергії, не заперечує відповідач.

Відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язань. Тобто, відсутність вини щодо заборгованості з оплати позивачу електроенергії, повинен довести відповідач. А тому посилання відповідача на те, що позивач не довів неналежного виконання ДП "Енергоринок" покладених на нього зобов’язань, не є обставиною, що підтверджує його заперечення проти позову.

Зважаючи на те, що строк для захисту порушеного права визначений цивільним законодавством у три роки, та з урахуванням спеціальних норм права щодо регулювання правовідносин у електроенергетиці, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що заборгованість з оплати проданої позивачем електроенергії оптовому ринку за період з 2003 року по вересень 2006 року підлягає присудженню до стягнення. Така заборгованість відповідно до поданих сторонами актів звірки взаєморозрахунків складає 1519956,44 грн.

У зв’язку з зазначеним, постанова суду апеляційної інстанції, якою присуджена до стягнення заборгованість з оплати переданої на оптовий ринок позивачем електроенергії поза межами зазначеного вище строку, підлягає до зміни.

Витрати з оплати державного мита за подану касаційну скаргу, покладається на ДП "Енергоринок".

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Енергоринок" задовольнити частково.

Постанову від 06.02.2008 року Київського апеляційного господарського суду у справі № 30/121-42/391 змінити.

Частину 4 резолютивної частини постанови у частині присудження до стягнення 2911862,41 грн. основного боргу змінити та визнати таким, що підлягає до стягнення борг у сумі 1519956,44 грн.

У решті - постанову залишити без зміни.

Головуючий, суддя                     М. Остапенко

Судді:           Є. Борденюк

В. Харченко