ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2008 р.

№ 14/237

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого –судді

Дерепи В.І.

суддів :

Грека Б.М. –(доповідача у справі)

Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства "Чернігівський ремонтно-монтажний комбінат"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 20.12.07

у справі

№ 14/237

господарського суду

Чернігівської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Вега СК"

до

Закритого акціонерного товариства "Чернігівський ремонтно-монтажний комбінат"

про

про стягнення 13663,80 грн.

за участю представників від:

позивача

Марченко Н.І. (дов. від 19.09.07)

відповідача

Мацегоріна Ю.О. (дов. від 11.03.08)

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вега СК" звернулося до господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення із Закритого акціонерного товариства "Чернігівський ремонтно-монтажний комбінат" 13663,80 грн. збитків, завданих позивачу неналежним виконанням відповідачем договору № 1182 від 01.01.05 про технічне обслуговування електронних контрольно-касових апаратів.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 23.10.07 (суддя Книш Н.Ю.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.07 (колегія суддів у складі: головуючого-судді Пантелієнка В.О., суддів: Іваненко Я.Л., Лосєва А.М.), позов задоволено частково: з відповідача на користь позивача стягнуто13493,80 грн. збитків, 134,94 грн. державного мита, 116,52 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Судові акти мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань за договором та незабезпеченням відповідності програмного забезпечення РРО вимогам Закону України „Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, сплатою позивачем з вини відповідача штрафних санкцій у сумі 13663,60грн. за рішенням начальника ДПІ у м. Чернігові про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 18.06.07, прийнятого за результатами проведеної перевірки 11.06.07.

Не погоджуючись з рішенням та постановою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, в позові відмовлено. Касаційна скарга мотивована тим, що обсяг зобов’язань відповідача, як центру сервісного обслуговування, визначені ст.14 Закону України №265/95-ВР від 06.07.95 і не підпадають під порушення, що вказані в акті перевірки, а також відсутній причинний зв’язок між сплаченою позивачем сумою штрафних санкцій за встановлені порушення і наданими послугами по технічному обслуговуванню РРО.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи як встановлено в судових актах, 01.01.05 між позивачем та відповідачем укладено договір про технічне обслуговування електронних контрольно-касових апаратів (РРО) №1182. Відповідно до п.1.1. договору виконавець (відповідач по справі) приймає на себе виконання робіт по технічному обслуговуванню РРО щомісячно, згідно специфікації (Додаток 1), який є невід’ємною частиною договору, а також ремонт РРО в гарантійні та післягарантійні періоди.

У пункті 6.1. договору сторони визначили, що даний договір вступає в дію з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2005р. У відповідності до п.6.4. договору, якщо виконавець і замовник не мають претензій один до одного і ні одна із сторін за місяць до закінчення строку договору не повідомила другу сторону про його розірвання, то термін дії даного договору продовжується ще на один рік. Матеріали справи не містять письмових доказів повідомлення відповідача позивача про розірвання договору №1182 у порядку передбаченому у розділі 6 договору №1182.

Крім того позивачем до матеріалів справи подані копії рахунків-фактур та двосторонніх актів виконаних робіт за січень 2007р., за лютий 2007р, за березень 2007р., за квітень 2007р., за травень 2007р. і за червень 2007р., які в свою чергу були надані відповідачем позивачу для оплати за обслуговування торгово-технологічного обладнання згідно угоди №1182. Вказані документи мають посилання на укладену між сторонами угоду №1182.

Отже, суди дійшли вірного висновку, що наявність підписаної сторонами угоди, умови якої набирають чинність з 01.03.07, вчинення позивачем та відповідачем конклюдентних дії свідчать про продовження сторонами дії господарського договору №1182 від 01.01.05 на 2007 рік.

Державною податковою інспекцією у м. Чернігові 11.06.07 проведена перевірка магазину, який розташований за адресою вул. Щорса, 10 та належить ТОВ „Вега СК” (позивачу) щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб’єктами підприємницької діяльності, за результатами якої складено акт №25260306/2323.

Відповідно до вказаного акту, ДПІ у м. Чернігові виявлені порушення вимог законодавства, зокрема щодо проведення розрахункових операцій через РРО без роздрукування відповідних розрахункових документів на загальну суму розрахунків 2698,76грн.

Вказана сума розрахунків операцій була проведена через РРО Silex 6004/01 без роздрукування відповідних розрахункових документів, а саме, які не відповідають встановленим вимогам до форми та змісту фіскального чеку –відсутній індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість, чим порушено п.1 ст.3, ст.8 ЗУ від 06.07.95 №265/95-ВР „Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, (із змінами та доповненнями), п.п.3.2 п.3 Положення про форму та зміст розрахункового документу, затвердженого наказом ДПА України від 01.12.00 №614.

На підставі п.1, 5 ст.17 Закону України „Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” накладено на ТОВ „Вега СК” штрафні санкції в сумі 13663,80грн., які підлягають сплаті у 10-ти денний термін від дня отримання рішення.

Рішення прийнято на підставі акта перевірки 25260306/2323 від 11.06.07, яким встановлено порушення п.1, п.10 ст.3, ст.8 ЗУ від 06.07.95 №265/95-ВР „Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” зі змінами та доповненнями, п.п.3.2 п.3 Положення про форму та зміст розрахункового документу, затвердженого наказом ДПА України від 01.12.00 №614. Позивач рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові не оскаржував, а платіжним дорученням №86 від 16.08.07 перерахував у державний бюджет 13663,80грн. штрафних санкцій.

Таким чином, за порушення п.1 ст.17 ЗУ від 06.07.95 №265/95-ВР на позивача накладено штраф в сумі 13493,80 грн., а відповідно до п.5 ст.17 Закону накладено штраф у сумі 170,00 грн., а всього 13663,80грн.

Згідно реєстраційного посвідчення № від 25.03.03, копія якого подана позивачем до матеріалів справи, державною податковою інспекцією у м. Чернігові здійснено реєстрацію реєстратора розрахункових операцій Silex 6004.01, заводський номер ЛР 20012496, фіскальний номер , версія програмного забезпечення 62 FR 31, що належить ТОВ „Вега-СК”, який призначений для використання в господарській одиниці –магазин по вул. Щорса,10, м.Чернігів.

Подана сторонами довідка від 25.01.06. про опломбування реєстратора розрахункових операцій Silex 6004, заводський номер ЛР 20012496 свідчить про проведення відповідачем останнього опломбування РРО 25.01.06 об 15год.55хв., про проведення ним перевірки РРО, якою встановлено, що конструкції та програмне забезпечення РРО відповідають модифікації, включеній до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, реєстратор розрахункових операцій працює у фіскальному режимі роботи.

Задовольняючи позов, суди вказали на те, що витрати у вигляді сплати штрафу позивач поніс у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором, тому сплачена сума підлягає стягненню з відповідача. Втім, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає такі висновки передчасними з огляду на наступне.

Згідно ст.623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом цієї статті, та статті 22 Цивільного кодексу України, склад цивільного правопорушення у позовах про відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням зобов’язань відповідачем дещо відрізняється від складу делікту.

Так доказуванню підлягає: порушення відповідачем господарського зобов’язання, збитки, причинно-наслідковий зв’язок, вина. На відміну від деліктних позовів, де доводиться неправомірність дій відповідача, при договірній відповідальності позивач в своїх позовних вимогах звертає увагу на порушення умов договору. Тобто, доводить, що дії відповідача не відповідають визначеному сторонами об’єму виконання зобов’язань.

В той же час, судами не встановлено, яким чином позивач порушив договірні зобов'язання: в чому виразилося таке порушення, враховуючи обсяг зобов'язань за договором.

За змістом статті 22 Цивільного кодексу України, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Шкода - це не тільки обов’язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті 1166 ЦК України, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

Це означає, що підлягають відшкодуванню всі збитки, спричинені неналежним виконанням договірних зобов’язань або завданням шкоди, незалежно, наприклад, від характеру вини чи майнового стану заподіювача. Боржник шляхом відшкодування кредитору збитків повинен відновити майновий стан кредитора, який би існував при відсутності порушення зобов’язання, або завдання шкоди.

Наявність збитків доводиться особою, яка заявляє вимогу про їх відшкодування. Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і неминучим наслідком порушення боржником зобов’язання чи завдання шкоди. Але судами не встановлено, чи дійсно, порушення зобов'язань відповідачем (якщо таке мало місце) призвело до завдання матеріальної шкоди позивачу.

За умови недоведеності складу цивільного правопорушення, передчасним є висновок судів про задоволення позову та стягнення збитків. Тому судові акти в цій частині підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до місцевого господарського суду.

При новому розгляді, суду слід з'ясувати наведені в цій постанові обставини справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм, та доводам сторін належну правову оцінку та ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Під час нового розгляду справи суду слід врахувати, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, підтвердженими в судовому засіданні.

В частині відмови в позові судові акти не оскаржуються, а відтак, не перевіряються господарським судом касаційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Чернігівський ремонтно –монтажний комбінат" задовольнити частково, рішення господарського суду Чернігівської області від 23.10.07 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.12.07 у справі № 14/237 скасувати в частині задоволення позову, справу в цій частині направити на новий розгляд до господарського суду Чернігівської області. В решті рішення господарського суду Чернігівської області від 23.10.07 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.12.07 у справі № 14/237 залишити без змін.

Головуючий - суддя                                                                      В. Дерепа

Судді                                                                                                    Б. Грек

Л. Стратієнко