ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

26.03.08
Справа  № 14/129

Львівський апеляційний господарський суд в складі
колегії:

головуючого-судді                                Городечної М.І.

суддів
Юркевича М.В.

Кузя
В.Л.

розглянувши
апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Станіслав-авто” від 14.02.2008 (вх. №
79 від 21.02.2008 року)

на
ухвалу Господарського
суду Івано-Франківської області від 05.02.2008 року у справі № 14/129

за
позовом приватного
підприємця ОСОБА_1, м.Долина

до Товариства з обмеженою відповідальністю
“Станіслав-авто”, м.Івано-Франківськ

про розірвання договору купівлі-продажу від
02.02.2007 року та стягнення 211200 грн. боргу та 18991 грн. пені, втраченої
вигоди та збитків.

за участю
представників: від позивача:  не
з'явився; від відповідача: Косар М.Є., довіреність від 05.02.2008 року.

Присутньому
в судовому засіданні представнику відповідача роз'яснено права і обов'язки
передбачені ст.ст. 22, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України
(надалі -ГПК).

Ухвалою
Господарського суду Івано-Франківської області від 05.02.2008 року у справі №
14/129 змінено спосіб виконання рішення господарського суду Івано-Франківської
області від 13.12.2007 року у справі № 14/129: стягнено з Товариства з
обмеженою відповідальністю “Станіслав-авто” на користь приватного підприємця
ОСОБА_1 211000 заборгованості, 3703,23 грн. пені, 5394,66 грн. втраченої
вигоди, 9893,15 грн. збитків, 2302 грн. державного мита та 118 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу за рахунок нерухомого майна
Товариства з обмеженою відповідальністю “Станіслав-авто” у вигляді
трьохкімнатної квартири, загальною площею 115,2 кв.м., яка знаходиться АДРЕСА_1,
що належить засновнику даного Товариства ОСОБА_2.

Не
погоджуючись з даною ухвалою місцевого господарського суду - Товариство з
обмеженою відповідальністю “Станіслав-авто” (надалі -ТОВ, Товариство) оскаржило
його в апеляційному порядку. Зокрема, в апеляційній скарзі від 14.02.2008 (вх.
№ 79 від 21.02.2008 року) вважає, що дана ухвала винесена місцевим судом за
неповного з'ясування всіх обставин справи, порушення норм процесуального права,
а тому просить її скасувати. В обгрунтування даних вимог апелянт посилається на
те змінивши спосіб виконання судового рішення зі стягнення грошових коштів на
звернення стягнення на майно, суд не з'ясував, чи дане майно належить саме
відповідачу. В даному випадку, трьохкімнатна квартира, загальною площею 115,2
кв.м., яка знаходиться АДРЕСА_1, перебуває у власності фізичної особи -
ОСОБА_2. Статтею 96 Цивільного кодексу України забороняється звернення
стягнення за зобов'язаннями юридичної особи на майно її засновників, якщо інше
не передбачено законом або договором. Таких обмежень, судом не встановлено. При
цьому, судом неправильно застосовано норми ст. 50 Закону України “Про
господарські товариства”. За таких обставин, скаржник просить за наслідками
скасування оскаржуваної ухвали, відмовити позивачу в задоволенні заяви про зміну
способу виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від
13.12.2007 року у справі № 14/129.

Приватний
підприємець ОСОБА_1 (Позивач у справі, надалі - Підприємець) в судове засідання
особисто не з'явився, явку представника в дане судове засідання не забезпечив.
Однак, колегія суддів апеляційного суду, враховуючи повідомлення позивача
належним чином про час та місце слухання справи, що стверджується поштовим
повідомленням про вручення йому під розписку ухвали суду від 26.02.2008 року, яке
знаходиться в матеріалах справи, необов'язковість явки сторін, та їх
представників в дане судове засідання згідно наведеної ухвали, положення ст.
101 ГПК України, вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд ухвали
Господарського суду Івано-Франківської області від 30.01.2008 року у справі №
14/129 в даному судовому засіданні за відсутності позивача, за наявними
матеріалами справи.

Апеляційний
суд, заслухавши пояснення представника скаржника, перевіривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням
господарського суду Івано-Франківської області
від 13.12.2007 року у справі № 14/129 задоволено позов підприємця
ОСОБА_1 до ТОВ “Станіслав-Авто”: розірвано, укладений між ними договір
купівлі-продажу від 02.02.2007 року, та стягнено з Товариства 211000
заборгованості, 3703,23 грн. пені, 5394,66 грн. втраченої вигоди, 9893,15 грн.
збитків, 2302 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

29.01.2008
року підприємцем ОСОБА_1 подано в господарський суд Івано-Франківської області
заяву про зміну способу виконання рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 13.12.2007 року у справі № 14/129 (вх. № 343),
звернувши стягнення на трьохкімнатну квартиру, загальною площею 115,2 кв.м.,
яка знаходиться АДРЕСА_1.

Ухвалою
Господарського суду Івано-Франківської області від 05.02.2008 року у справі №
14/129 вищезазначену заяву позивача задоволено та змінено спосіб виконання
рішення господарського суду Івано-Франківської області від 13.12.2007 року у
справі № 14/129.

Не
погоджуючись з даною ухвалою, ТОВ “Станіслав-Авто” оскаржило її в апеляційному
порядку. Право даного Товариства на подання апеляційної скарги на дану ухвалу
передбачено ст.ст. 67, 91, 106 ГПК України.

Відповідно
до ч.ч. 1, 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував
неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від
нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги
(подання) і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Зокрема,
апеляційним судом перевірено правильність застосування судом першої інстанції
положень ст. 121 ГПК України при винесенні оскаржуваної ухвали.

Так,
відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи
його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання, про що виноситься відповідна ухвала.

Згідно ч.
2 ст. 4-3 ГПК України  сторони  та
інші  особи,  які
беруть  участь  у
справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У
відповідності до ч. 4 ст. 129 Конституції України, ч. 1 статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 постанови
від 29.12.76 N 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли
суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши
всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

В даному
випадку в силу вищенаведених норм процесуального закону, саме позивач повинен
був довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує можливість
утруднення чи взагалі не можливість виконання рішення господарського суду,
вказаним в ньому способом. При цьому, в разі наявності таких обставин, за умови
присудження рішенням грошових коштів, суд повинен з'ясувати, чи є можливим
звернення стягнення на майно відповідача, зокрема, наявність у власності
відповідача майна, на яке може бути звернено стягнення, та відповідність його
вартості розміру присуджених сум за рішенням суду.

Як
вбачається апеляційним судом, в матеріалах справи відсутні  докази в обгрунтування необхідності зміни
способу виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області  від 13.12.2007 року у справі № 14/129,
зокрема, які б стверджували неможливість ТОВ “Станіслав-Авто” виконати дане
рішення.

Крім
цього, як вбачається з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно
від 21.08.2007 року, витягу з Реєстру від 03.09.2007 року, право власності на
трьохкімнатну квартиру, загальною площею 115,2 кв.м., яка знаходиться АДРЕСА_1,
зареєстровано за фізичною особою -ОСОБА_2. В матеріалах справи відсутні
будь-які докази, які б стверджували, що на час винесення оскаржуваної ухвали,
вищезазначене майно перебувало у власності ТОВ “Станіслав-Авто”.

Отже, при
винесенні оскаржуваної ухвали в місцевого суду були відсутні будь-які доказові
матеріали, які б стверджували те, що майно, на яке накладено арешт, належить
саме відповідачу.

Посилання
суду першої інстанції, в обгрунтування підставності винесення оскаржуваної
ухвали на положення ст. 50 Закону України “Про господарські товариства”,
апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки даною нормою визначається лише
особливість відповідальності учасника господарського товариства, який не
повністю вніс свій вклад. В даній справі судом було визначено особу, яка
відповідає перед підприємцем ОСОБА_1 в спірних правовідносинах, - ТОВ
“Станіслав-Авто”, про що було прийнято відповідне рішення, яке набрало законної
сили. В той же час, відповідно до змісту ст. 121 ГПК України зміна способу
виконання рішення суду означає лише прийняття судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості його виконання, зокрема зміни форми
виконання: з грошової на майнову, при чому в будь-якому випадку стягнення
проводиться з відповідача у справі. В даному випадку, ОСОБА_2 не був залучений
до участі в справі до прийняття рішення по ній в якості відповідача, з нього не
було присуджено рішенням суду стягнення грошових коштів на користь позивача, а
отже, в суду першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали, були відсутні
правові підстави змінювати спосіб виконання рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 13.12.2007 року у справі № 14/129 зі стягнення
грошових сум з ТОВ “Станіслав-авто” на стягнення на майно, яке не належить ТОВ
“Станіслав-авто”, а згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва від
21.08.2007 року перебуває у власності фізичної особи - ОСОБА_2.

Таким
чином, ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 05.02.2008
року у справі № 14/129 прийнята внаслідок неправильного застосування судом норм
процесуального права, а саме статті 121 ГПК України, а тому підлягає
скасуванню, а заяву підприємця ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення
господарського суду Івано-Франківської області
від 13.12.2007 року у справі № 14/129 залишити без задоволення.

Враховуючи
вищенаведене та керуючись ст.ст. 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України,
Львівський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ :

1.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю
“Станіслав-авто” задоволити.

2.
Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 05.02.2008
року у справі № 14/129 скасувати, а заяву підприємця ОСОБА_1 про зміну способу
виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області  від 13.12.2007 року у справі № 14/129
залишити без задоволення.

3.          Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

4.          Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку.

5.          Справу повернути в господарський суд
Івано-Франківської області.

Головуючий
- суддя
Городечна М.І.

Судді
Юркевич М.В.

Кузь В.Л.