ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2008 р.

№ 6/678

Доповідач –суддя Мележик Н.І.

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Шевчук С.Р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу                               Відкритого акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство №7"

на ухвалу          господарського суду міста Києва

від 07.11.2007 року

та на постанову                                        Київського апеляційного господарського

суду від 17.01.2008 року

у справі                                                  № 6/678

господарського суду                              міста Києва

за позовом                              Акціонерного товариства холдингової компанії "Київміськбуд"

до                              Відкритого акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство №7"

за участю третьої особи                              Печерської районної у місті Києві державної адміністрації

про                                                            визнання недійсними рішень загальних

зборів

за участю представників:

позивача –          не з"явились

відповідача -                                         Вальчук Н.В.

третьої особи -                                         не з"явились

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2007 року Акціонерне товариство холдингова компанія "Київміськбуд" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство №7" про визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів останнього від 23.10.2007 року.

Також позивач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову шляхом: накладення арешту на приміщення загальною площею 3992,5 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, 43, та належить відповідачу; заборони третій особі, її державним реєстраторам та посадовим особам проводити держану реєстрацію змін до установчих документів, зокрема, нової редакції статуту відповідача, вносити будь-які зміни до Єдиного державного реєстру щодо відповідача та реєстраційної справи відповідача, передавати реєстраційну справу відповідача державним реєстраторам будь-яких інших районів чи адміністративно-територіальних одиниць України; заборони відповідачу, його посадовим, службовим, уповноваженим та довіреним особам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, зокрема, укладати правочини та будь-які договори від імені відповідача, спрямовані на відчуження, обтяження зобов’язаннями, тимчасову передачу у власність, володіння чи користування, оренду, заставу чи управління рухомого та нерухомого майна, що належить відповідачу, де б воно не знаходилось і у яких би осіб не перебувало, в тому числі заборони вносити майно відповідача як внески до статутних (складених) капіталів чи будь-яких інших фондів юридичних осіб, як діючих так і новостворюваних; заборони відповідачу, його виконавчому органу та органам управління, посадовим, службовим, уповноваженим особам передавати систему реєстру власників іменних цінних паперів відповідача будь-яким реєстраторам чи реєстроутримувачам, укладати з будь-якими реєстраторами договори на ведення реєстру власників іменних цінних паперів, а також передавати будь-яким особам реєстр власників іменних цінних паперів відповідача, складений на певну дату, видавати будь-яку інформацію з реєстру, зокрема виписки, та вносити будь-які зміни до системи реєстру власників іменних цінних паперів відповідача, у тому числі зміни у зв’язку з переходом права власності на іменні цінні папери, обтяженням цінних паперів зобов’язаннями, переведенням цінних паперів на (з) рахунки (-ів) номінальних утримувачів, на (з) особовий рахунок власників чи емітента.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.11.2007 року (суддя Ковтун С.А.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2008 року (судді: Моторний О.А., Кошіль В.В., Алданова С.О.), на підставі ст. 67 ГПК України накладено арешт на приміщення, загальною площею 3992,5 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, 43, та належить відкритому акціонерному товариству “Автотранспортне підприємство № 7” на праві власності на підставі свідоцтва від 13.03.1998, виданого Головним управлінням житлового господарства та майна міста виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); заборонено Печерській районній у місті Києві державній адміністрації, її державним реєстраторам та посадовим особам проводити державну реєстрацію змін до установчих документів, зокрема, нової редакції статуту відкритого акціонерного товариства “Автотранспортне підприємство № 7”, вносити будь-які зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців щодо вказаного товариства, реєстраційної справи товариства, а також передавати реєстраційну справу зазначеного товариства державним реєстраторам будь-яких інших районів чи адміністративно-територіальних одиниць України; заборонено відкритому акціонерному товариству “Автотранспортне підприємство № 7”, його виконавчому органу та органам управління, посадовим, службовим, уповноваженим особам передавати систему реєстру власників іменних цінних паперів вказаного товариства будь-яким реєстраторам чи реєстроутримувачам, укладати з будь-якими реєстраторами договори на ведення реєстру власників іменних цінних паперів, а також передавати будь-яким особам реєстр власників іменних цінних паперів згаданого товариства, складений на певну дату, видавати будь-яку інформацію з реєстру, зокрема, виписки, та вносити будь-які зміни до системи реєстру власників іменних цінних паперів товариства, у тому числі зміни у зв’язку з переходом права власності на іменні цінні папери, обтяженням цінних паперів зобов’язаннями, переведенням цінних паперів на (з) рахунки (-ів) номінальних утримувачів, на (з) особовий рахунок власників чи емітента.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду від 07.11.2007 року та постановою апеляційної інстанції від 17.01.2008 року, Відкрите акціонерне товариство "Автотранспортне підприємство №7" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просило скасувати зазначену ухвалу першої та постанову апеляційної інстанцій, а справу передати для розгляду до місцевого господарського суду. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового акту.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство №7" від 23.10.2007 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що Акціонерне товариство холдингова компанія "Київміськбуд" є акціонером Відкритого акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство №7" та йому належить 188552 акцій, що складає 30% статутного фонду товариства. Загальні збори акціонерів відповідача, зареєстрованого у Печерському районі міста Києва, скликані правлінням у місті Луцьку з порушенням вимог ст. 43 Закону України “Про господарські товариства”. Крім того, як стверджує позивач, Відкрите акціонерне товариство "Автотранспортне підприємство №7", в порушення ст. 159 Цивільного кодексу України, неправомірно відмовило Акціонерному товариству холдинговій компанії "Київміськбуд" у реєстрації для участі у загальних зборах.

Посилаючись на ст. 41 Закону України “Про господарські товариства” та ст. 116 Цивільного кодексу України, позивач зазначив, що внаслідок ненадання можливості взяти участь у загальних зборах, порушені його законні права та інтереси, оскільки відмова у реєстрації призвела до затвердження нової редакції статуту товариства.

Статтею ст.66 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмета спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. ст. 66, 67, 86 ГПК України, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суддя дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Таким чином, в ухвалі про вжиття заходів до забезпечення позову має міститись мотивований висновок про те, як невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Ухвала місцевого господарського суду про вжиття заходів до забезпечення позову наведеним вимогам не відповідає.

Виносячи ухвалу про вжиття заходів до забезпечення позову, місцевий господарський суд не обґрунтував яким чином невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі за позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів ВАТ “Автотранспортне підприємство №7” від 23.10.2007 року, що є порушенням ст. ст. 66, 86 ГПК України.

Судом також не враховано відсутність в матеріалах справи оспорюваного рішення загальних зборів акціонерів та відсутність будь-яких доказів, якими позивач обґрунтовував свої вимоги і заперечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 ГК України суб’єкти господарювання, інші учасники відносин у сфері господарювання мають здійснювати свою діяльність у межах встановленого господарського правопорядку, додержуючись визначених законодавством вимог.

Заборона незаконного втручання органів державної влади, їх посадових осіб у господарські відносини за змістом ст. 6 ГК України є одним із загальних принципів господарювання в Україні і обмеження цивільних прав та обов’язків юридичної особи в силу вимог ст. 91 ЦК України можливе виключно на підставі судового акта, яким є рішення суду.

Вживаючи заходи до забезпечення позову, суд, зокрема, наклав арешт на майно ВАТ “Автотранспортне підприємство №7”, не визначивши вартість арештованого приміщення та вартісної оцінки корпоративних прав, тобто застосував заходи до забезпечення позову, як для майнового спору та не з"ясував співвідношення позовних вимог з вартістю майна, яким забезпечено позов. Крім того, місцевий господарський суд, з висновками якого погодилась апеляційна інстанція, вирішив питання, які стосуються внутрішньої діяльності товариства і не пов’язані з розглядом справи за заявленим позовом та виконанням можливого рішення суду.

Враховуючи зазначене, судова колегія Вищого господарського суду України вважає, що ухвала господарського суду міста Києва від 07.11.2007 року та постанова Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2008 року підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство №7" задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 07.11.2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2008 року у справі №6/678 скасувати.

Справу передати для розгляду господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя

Т.П. Козир

Судді

Н.І. Мележик

С. Р. Шевчук