ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2008 р.

№
20-2/213

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Коробенко
Г.П. -головуючого,

Костенко
Т.Ф., Ходаківської І.П.

розглянувши
матеріали  касаційної скарги

Відкритого
акціонерного товариства "Енергетична компанія
"Севастопольенерго"

на
постановуСевастопольського
апеляційного господарського суду від 14.11.2007

у
справі

№
20-2/213 господарського суду м. Севастополя

за
позовом

Відкритого
акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Севастопольської філії
ВАТ "Укртелеком"

доВідкритого акціонерного товариства
"Енергетична компанія "Севастопольенерго"

3-ті
особи:1.Комунальне
підприємство "Ремонтно -експлуатаційне підприємство № 9",  2.СПД ФО ОСОБА_1,  3.Приватне підприємство
"Гротекс",  4.Управління
пенсійного фонду України у Гагарінському районі м. Севастополя

про

спонукання
звільнити приміщення

За
участю представників сторін:

від
позивача -не з'явилися

від
відповідача -Шандрук О.Т., за довіреністю

від
третіх осіб -не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Відкрите
акціонерне товариство „Укртелеком” в особі директора Севастопольської філії
звернулося до господарського суду з позовом до Відкритого акціонерного
товариства „Енергетична компанія „Севастопольенерго” про спонукання звільнити
чотири ізольованих нежитлових приміщення площею 48,9 м2 (два приміщення площею
6,7 м2 кожне, приміщення площею 12,3 м2 і приміщення площею 23,2 м2) на першому
поверсі будівлі за адресою: м. Севастополь, вул. Героїв Бреста, 19-Б.

Ухвалою
суду від 04.09.2007 р. до участі у справі були залучені треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача комунальне
підприємство „Ремонтно-експлуатаційне підприємство № 9”, суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1, приватне підприємство „Гротеск”, Управління
пенсійного фонду України у Гагарінському районі міста Севастополя.

Рішенням
господарського суду міста Севастополя від 01.10.2007 р., залишеним без змін
постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 14.11.2007
р., позов задоволено.

Зобов'язано
Відкрите акціонерне товариство „Енергетична компанія „Севастопольенерго”
звільнити чотири ізольовані нежитлові приміщення площею 48,9 м2 (два приміщення
площею 6,7 м2 кожне, приміщення площею 12,3 м2 і приміщення площею 23,2 м2) на
першому поверсі будівлі за адресою: м.Севастополь, вул. Героїв Бреста, 19-Б і
які належать на праві власності Відкритому акціонерному товариству
„Укртелеком”. Судові витрати покладено на відповідача.

ВАТ
„Енергетична компанія „Севастопольенерго” звернулося до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення
господарського суду м. Севастополя від 01.10.2007 р. та постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 14.11.2007 р., з підстав
неправильного застосування норм матеріального права та прийняти нове рішення,
яким у позові відмовити.

Розпорядженням заступника Голови
Вищого господарського суду України від 19.03.2008 р. у зв'язку з хворобою судді
Божок В.С. для перегляду в касаційному порядку справи  № 20-2/213 господарського суду м.Севастополя,
призначеної до розгляду на 19.03.2008 року, утворено колегію суддів в
наступному складі: головуючий -Коробенко Г.П., судді -Костенко Т.Ф.,  Ходаківська І.П.

Розглянувши
матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених
фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Як
вбачається з матеріалів справи, ВАТ
„Укртелеком” є власником двохповерхової будівлі загальною площею 152,0
м2, яка розташована за адресою: м. Севастополь, вул. Героїв Бреста, 19-Б.
Вказане право позивача підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим
Управлінням з питань майна комунальної власності Севастопольської міської
державної адміністрації 27.10.2004 р.

Судами
попередніх інстанцій встановлено, що перший поверх будівлі за адресою: м.
Севастополь, вул. Героїв Бреста, 19-Б займає обладнання трансформаторної
підстанції 1090 ВАТ „Енергетична компанія „Севастопольенерго”, проте документи,
які б підтверджували правомірність користування відповідачем вказаним
приміщенням відсутні.

В
судовому засіданні з'ясовоно, що протягом 2003-2006 року позивачем на адресу
відповідача надсилались листи з проханням укласти договір оренди на вказані
приміщення, але відповідачем до цього часу договір не укладено.

Відповідно
до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою особою, може звернутися  до суду з вимогою про заборону вчинення нею
дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Згідно
положень ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею
391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно
до положень ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Пунктом
7 ст. 319 ЦК України передбачено, що діяльність власника може бути обмежена чи
припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його
майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

З
огляду на вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду України
погоджується з висновком судів попередніх інстаніцій в тому, що вимоги позивача
про зобов'язання відповідача звільнити чотири ізольовані нежитлові приміщення
площею 48,9 м2 (два приміщення площею 6,7 м2 кожне, приміщення площею 12,3 м2 і
приміщення площею 23,2 м2) на першому поверсі будівлі за адресою: м.Севастополь,
вул. Героїв Бреста, 19-Б є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо
твердження відповідача про те, що позивач звернувся до суду з позовом після
спливу строку позовної давності, у зв'язку з чим суд повинен відмовити у
задоволенні позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею
261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Відповідно
до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Судова
колегія Вищого господарського суду України погоджується з висновком
апеляційного суду в тому, що порушення права можливо лише за наявності такого
права.

З
матеріалів справи вбачається, що позивач фактично став власником приміщень за
адресою: м. Севастополь, вул. Героїв Бреста, 19-Б з 27 жовтня 2004 року, що
підтверджується свідоцтвом про право власності. Таким чином, строк позовної
давності, у межах якого позивач може звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права, почався саме з 27.10.2004 р. Позовна заява подана до
господарського суду позивачем 17.05.2007 р. в межах строку позовній давності.

Отже,
висновок судів попередніх інстанцій про те, що строк позовної давності, у межах
якого позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного
права, почався саме з 27.10.2004 р., є обґрунтованим.

З
огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана
постанова апеляційного суду відповідає вимогам матеріального права і підстав
для її скасування не вбачається.

Керуючись,
ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного
товариства „Енергетична компанія „Севастопольенерго” залишити без задоволення.

Постанову від 14.11.2007р.
Севастопольського апеляційного господарського суду у справі № 20-2/213 господарського
суду м. Севастополя залишити без змін.

Головуючий    суддя
Г. Коробенко

Судді
Т. Костенко

І. Ходаківська