ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
Справа  № 3/267-3374 (2/158-2137)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(2/158-2137)

Львівський
апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді                              Юрченка Я.О.

суддів
Процика Т.С.

Слуки М.Г.

розглянув
апеляційну скаргу
суб»єкта підприємницької діяльності-фізичної особиОСОБА_1, м.Тернопіль

на
рішення Господарського
суду Тернопільської області від 23.02.2007р.

у
справі № 3/267-3374
(2/158-2137)

за
позовом суб»єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2, м.Тернопіль

до
відповідача суб»єкта
підприємницької діяльності-фізичної особиОСОБА_1, м.Тернопіль

про усунення перешкод в користуванні майном

За
участю представників сторін:

від
позивача: не з»явився

від
відповідача: ОСОБА_3. -
представник.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Господарського суду Тернопільської області від 23.02.2007р. (суддя Турецький
І.М.) у справі № 3/267-3374 (2/158-2137) задоволено позовні вимоги суб»єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2, м.Тернопіль до суб»єкта
підприємницької діяльності-фізичної особиОСОБА_1, м.Тернопіль, вилучено з
незаконного володіння відповідача майно на загальну суму 61295 грн. та передано
його в справному стані позивачу як належному власнику, стягнено в користь
позивача 612,95 грн. державного мита та 118 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Задовільняючи
позов, господарський суд виходив з обґрунтованості вимог позивача.

Відповідач,
не погодившись з постановленим рішенням, подав до Львівського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу, просить рішення господарського суду
Тернопільської області від 23.02.2007р. скасувати, у задоволенні позовних вимог
відмовити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Зокрема
скаржник посилається на те, що позивач не надав доказів, які б підтверджували
його право власності на кожне найменування спірного майна, в свою чергу вказує
на документи, що містяться в матеріалах справи, які підтверджують його
(скаржника) право власності на спірне майно. Крім того, відповідач вказує, що
письмові пояснення ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6. не є належними доказами та не
відповідають вимогам ст.ст. 32, 34, 36 ГПК України.

Позивач у
відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги заперечує, просить
рішення місцевого господарського суду залишити без змін. Зокрема вважає, що
матеріалами справи повністю підтверджується те, що позивач є власником спірного
майна.

Представник
позивача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений
про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив.

Виходячи
з приписів ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд вбачає за можливе
розглянути справу за наявними у ній матеріалами за відсутності представника
позивача.

Представник
відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з мотивів, що у
ній викладені, просить рішення господарського суду Тернопільської області від
23.02.2007р. скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити.

Розглянувши
апеляційну скаргу та відзив на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, заслухавши пояснення представників сторін, апеляційний господарський
суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, рішення господарського суду
Тернопільської області скасувати, в позові відмовити, з наступних підстав.

Враховуючи
додаткову позовну заяву, подану до господарського суду Тернопільської області
19.02.2007р., позивач звернувся до господарського суду з позовом про вилучення
із чужого незаконного володіння у СПД ФО ОСОБА_1., м.Тернопіль майна, перелік
якого наведений у позовній заяві, на загальну суму 61295,00 грн.

Задовольняючи
позов господарський суд Тернопільської області виходив з того, що за усною
домовленістю між позивачем та СПД ФО ОСОБА_1., останній надав позивачу в
безоплатне тимчасове користування два нежитлових приміщення за
адресоюАДРЕСА_1для здійснення підприємницької діяльності по виготовленню
металевих виробів.

Крім
цього, суд встановив, що позивач разом з найманими працівниками ОСОБА_4,
ОСОБА_5., ОСОБА_6. в липні 2004 року перевіз у вказані нежитлові приміщення
майно, яке належить позивачу, та став здійснювати підприємницьку діяльність по
виготовленню металовиробів до серпня 2005 року. В серпні 2005 року відповідач
без попередження не допустив позивача та найманих ним працівників в приміщення,
наклавши свої замки та зачинивши приміщення, чим позбавив позивача права
користуватися, володіти та розпоряджатися його майном.

Однак
даний висновок суду не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на
наявних у справі доказах.

На думку
апеляційного господарського суду матеріалами справи та наявними у справі
письмовими доказами не підтверджується факт передачі відповідачем позивачу
нежитлових приміщень в безоплатне тимчасове користування.

Відповідно
до ст.793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх
окремої частини)  укладається у письмовій
формі. Рішення суду в таких спорах не може ґрунтуватись на свідченнях свідків
(ст. 218 ЦК України).

Крім
цього, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б
підтверджували право власності позивача на майно, що є предметом позову.
Посилання місцевого господарського суду на документи (гарантійні талони, акти,
накладні), які надані позивачем, як на докази права власності позивача на
спірне майно та обґрунтування ними підставності позову апеляційний
господарський суд вважає помилковим в силу того, що вказані документи не можуть
вважатись належними та допустимими доказами в розумінні ст.34 ГПК України.

По цій же
причині в місцевого господарського суду не було підстав обгрунтовувати рішення
суду поясненнями громадян ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6.

Відтак,
невірним є висновок суду про те, що відповідач незаконно утримує майно, що
належить позивачу.

Внаслідок
цього, на думку апеляційного господарського суду, висновки суду першої
інстанції, зроблені при винесенні рішення, не відповідають фактичним обставинам
справи, не ґрунтуються на всебічному, повному та об'єктивному їх дослідженні.

Враховуючи
те, що у матеріалах справи відсутні та позивачем не подані докази того, чиєю
власністю є приміщення за адресою АДРЕСА_1, чиєю власністю є обладнання,
зазначене в позові; докази того, що з червня 2004 року позивач користувався
спірними приміщеннями; пояснення яким чином була зачинена майстерня
відповідачем, в позові слід відмовити за безпідставністю.

Відтак,
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення господарського суду
Тернопільської області від 23.02.2007р. -скасуванню, як таке, що прийняте при
неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, та недоведеності
обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Тому
керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу
України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу суб»єкта підприємницької діяльності-фізичної особиОСОБА_1, м.Тернопіль
задоволити.

Рішення
Господарського суду Тернопільської області від 23.02.2007р. у справі №
3/267-3374 (2/158-2137) скасувати.

В позові
відмовити.

Постанова
набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному
порядку.

Матеріали
справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя
Юрченко Я.О.

Суддя
Процик Т.С.

Суддя                                                                                                    Слука
М.Г.