ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.08 р.                     Справа № 26/217а

Постановлена у нарадчий кімнаті 09 січня 2008 р. о 17 год. 45 хв. Господарський суд Донецької області у складі судді Наумової К.Г.

При секретарі судового засідання – Мосєєвій О.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду адміністративну справу № 26/217а

за позовом Акціонерного товариства закритого типу “ФІРМА МЕБЛІ” (м. Донецьк, Донецької обл..)

до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька (м. Донецьк, Донецької обл..)

про визнання недійсними податкового повідомлення – рішення № /0/1176/23-613/32716391/9259/10 від 06.12.2006 р у частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 12500 грн. та застосування фінансових санкцій у сумі 6250 грн. у загальній сумі 18750 грн.

Акціонерне товариство закритого типу “ФІРМА МЕБЛІ” (м. Донецьк, Донецької обл..) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька (м. Донецьк, Донецької обл..), далі за текстом “ДПІ”, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 01.12.06р. № /0, податкових повідомлень-рішень № /0 від 01.12.06р., № /0 від 01.12.06р. За даною заявою, ухвалою суду від 18.12.2006 р., було порушено провадження по справі № 26/373а.

Заявами від 04.04.2007 р. №53/07 та від 14.05.2007 р. позивач змінив позовні вимоги та просив скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 01.12.06р. № /0 у частині застосування фінансових санкцій у сумі 251131 грн. 91 коп., податкове повідомлення-рішення № /0 від 01.12.06р. у частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 59252 грн. 49 коп., податкове повідомлення-рішення № /0 від 01.12.06 р. у частині визначення податкового зобов’язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 15387 грн. 45 коп.

Заявою від 18.06.2007 р. позивач змінив позовні вимоги та просить визнати недійсними рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 01.12.06р. № /0, яким до позивача застосовані фінансові санкції на підставі Указу Президента України „Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки” у сумі 269845 грн. 95 коп., податкове повідомлення-рішення № /0 від 01.12.06р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 164816 грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 82408 грн. у загальній сумі у сумі 247224 грн., податкове повідомлення-рішення № /0 від 01.12.06 р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 7065 грн. 44 коп. та застосовані фінансові санкції у сумі 14139 грн. 88 коп. у загальній сумі 21196 грн. 32 коп. у повному обсязі.

Ухвалою від 04.07.2007 р. по справі 26/373а роз’єднані позовні вимоги та виділені у окреме провадження позовні вимоги про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 01.12.06р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 164816 грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 82408 грн. у загальній сумі у сумі 247224 грн., у частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 12500 грн. та застосування фінансових санкцій у сумі 6250 грн. у загальній сумі 18750 грн. (нарахування податкового зобов’язання та фінансових санкцій у зв’язку із порушенням вимог п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, а саме включення до складу валових витрат витрат з придбання мінітрактору “КМЗ-0124”, плуга, борони, які не приймають участі у господарській діяльності підприємства).

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на відсутність правових підстав для проведення перевірки касової дисципліни та незаконність її результатів. Позивач вважає, що під час проведення планової перевірки фінансово-господарської діяльності позивача працівниками ДПІ не були виконані вимоги ст. 19 Конституції України. Відповідно до ст. 15, 16 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі та громадського харчування та послуг” контролюючі органи мають право здійснювати планові та позапланові перевірки осіб, що підпадають під дію даного закону. Ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” перевірки дотримання вимог Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі та громадського харчування та послуг” віднесені до позапланових перевірок. Позапланові перевірки можуть здійснюватися лише на підставі рішення суду або здійснюються на підставі виникнення обставин, викладених у даній статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформлюється наказом. Таким чином, перевірки дотримання вимог Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі та громадського харчування та послуг” відноситься до позапланових перевірок та може проводитись лише у випадках встановлених законом.

Відповідно до п. 3 ст. 70 КАС України, докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Згідно зі ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб’єктів владних повноважень, обов’язок доведення правомірності рішень покладається на суб’єкт владних повноважень. ДПІ не надано будь-яких доказів законності підстав для проведення позапланової перевірки.

Позивач також посилається на те, що мінітрактор “КМЗ-012Н” віднесено на основні фонди, він постійно та регулярно використовується підприємством у процесі його господарській діяльності. Трактор представляє собою багатоцільову та універсальну машину та використовується у для обслуговування території, а саме снігоприбирання, підмітання, а також автогрейдерних, роторних, піскоразкидувальних робіт, для переміщення вантажів різних габаритів. На балансі підприємства знаходиться промислова база, у повному обсязі використовує вказану техніку. Термін експлуатації трактора перевищує 365 календарних днів та його вартість перевищує 1000 грн.. Підприємство нараховує амортизаційні відрахування.

ДПІ проти позову заперечує, посилаючись на наступне.

Під час проведення перевірки було встановлено порушення позивачем вимог порушенням вимог п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, а саме включення до складу валових витрат витрат з придбання мінітрактору “КМЗ-0124”, плуга, борони, які не приймають участі у господарській діяльності підприємства).

Під час судового розгляду справи у якості свідка була допитана Зав’ялова Оксана Юрьєвна, яка працювало головним бухгалтером Акціонерного товариства закритого типу “ФІРМА МЕБЛІ” під час проведення перевірки. Вона пояснила суду, що вартість мінітрактору “КМЗ-012Н” не була підприємством включена до складу валових витрат у періоді його придбання. Мінітрактор віднесено до 2 групи основних фондів та на його вартість нараховується амортизація, що підтверджується даними бухгалтерського обліку, а саме інвентарною карткою. Підприємством під час проведення перевірки надавались ДПІ документи, які підтверджують використання мінітрактору підприємством у господарській діяльності, однак ці документи не були прийнятті до уваги. Під час проведення перевірки, подання позову позивач намагався довести зазначені обставини, але усі пояснення не були прийняті до уваги.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до плану-графіку планових виїзних перевірок ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька на 3 квартал 2006 р. та направлень на перевірку № 1700 від 28.09.2006 р., № 1968 від 25.10.2006 р. ДПІ здійснила виїзну планову перевірку позивача.

У межах цієї перевірки на підставі постанови старшого слідчого по ОВС ПМ ДПА в Донецькій області від 23.10.2006 р. було перевірено коло питань зазначених у даній постанові.

За наслідками планової перевірки, ДПІ складено Акт від 22.11.2006 р. № 1343/23-6/01554841 „Про результати виїзної позапланової          перевірки акціонерного товариства закритого типу „Фірма „Меблі”, з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 01.01.2005р. по 30.06.2006р.”

ДПІ, на підставі зазначеного акту перевірки, прийняла податкове повідомлення-рішення № /0 від 01.12.06р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 164816 грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 82408 грн. у загальній сумі у сумі 247224 грн.

Згідно розрахунку податку на прибуток, визначеного податковим повідомленням-рішенням № /0, наданому представником ДПІ, у зв’язку із порушенням вимог п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, а саме включення до складу валових витрат витрат з придбання мінітрактору “КМЗ-0124”, плуга, борони, які не приймають участі у господарській діяльності підприємства, позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 12500 грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 6250 грн. у загальній сумі 18750 грн.

В акті перевірки зазначено, що позивачем порушено вимоги п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, а саме підприємством до складу валових витрат включені витрати, які не пов’язані з господарською діяльністю підприємства на загальну суму 50000 грн.

Позивачем у 2 кварталі 2005 р. віднесено до складу валових витрат витрати згідно договору № КоА-00002/101 з ЗАТ “Концерн “Укравтопром”, , рахунку № кос. 159, 160 від 11.04.05 р. у сумі 50000 грн. на придбання мінітрактору “КМЗ-0124”, плуга, борони, які не приймають участі у господарській діяльності підприємства.

Відповідно до п. 3.1 ст. 3 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, об’єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на:

суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону;

суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

П. 5.1 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” встановлено, що валовими витратами виробництва та обігу (далі - валові витрати) вважається - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

П. 5.2 визначений перелік витрат платника податку, які включаються до складу валових витрат, зокрема п.п. 5.2.1 визначено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до п.п. 8.1.1. п. 8.1. ст.. 8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” під терміном "амортизація" основних фондів і нематеріальних активів слід розуміється поступове віднесення витрат на їх придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією статтею.

Амортизації підлягають (п. п. 8.1.2.) витрати на:

придбання основних фондів та нематеріальних активів для власного виробничого використання, включаючи витрати на придбання племінної худоби та придбання, закладення і вирощування багаторічних насаджень до початку плодоношення;

самостійне виготовлення основних фондів для власних виробничих потреб, включаючи витрати на виплату заробітної плати працівникам, які були зайняті на виготовленні таких основних фондів;

проведення всіх видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних фондів;

капітальні поліпшення землі, не пов'язані з будівництвом, а саме: іригація, осушення, збагачення та інші подібні капітальні поліпшення землі.

Згідно з п.п. 8.2.1. п. 8.2 ст. 8, під терміном "основні фонди" слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом.

Витрати на придбання будь-яких матеріальних цінностей, вартість яких не перевищує 1000 гривень, що призначені для використання у господарській діяльності платника податку, включаються до складу валових витрат платника податку в загальному порядку та враховуються для цілей застосування пункту 5.9 статті 5 цього Закону.

П.п. 8.2.2. встановлено, що основні фонди підлягають розподілу за такими групами:

група 1 - будівлі, споруди, їх структурні компоненти та передавальні пристрої, в тому числі жилі будинки та їх частини (квартири і місця загального користування), вартість капітального поліпшення землі;

група 2 - автомобільний транспорт та вузли (запасні частини) до нього; меблі; побутові електронні, оптичні, електромеханічні прилади та інструменти, інше конторське (офісне) обладнання, устаткування та приладдя до них;

група 3 - будь-які інші основні фонди, не включені до груп 1, 2 і 4;

група 4 - електронно-обчислювальні машини, інші машини для автоматичного оброблення інформації, пов'язані з ними засоби зчитування або друку інформації, інші інформаційні системи, комп'ютерні програми, телефони (у тому числі стільникові), мікрофони і рації, вартість яких перевищує вартість малоцінних товарів (предметів).

Матеріалами справи встановлюється наступне.

Позивачем у 2 кварталі 2005 р., згідно договору № КоА-00002/101 з ЗАТ “Концерн “Укравтопром”, придбано мінітрактор КМЗ-012Н – 009833 загальною вартістю 33900 грн. (вартість без ПДВ складає 28750 грн.), а також додаткове обладнання до нього, а саме плуг-борона, зчіпка борон, культиватор універсальний, картофелекопатель навісний, відвал бульдозерний загальною вартістю 26100 грн. (вартість без ПДВ 21750 грн.), загальна вартість зазначеного майна без ПДВ складає 50500 грн., що підтверджується накладною № КсРЗ-0002470 від 27.04.2005 р. та видатковою накладною № КсРА-0000126 від 27.04.2005 р.

Згідно інвентарної картки № 16/05 обліку основних засобів, мінітрактор КМЗ-012Н вартістю 50000 грн. прийнято на баланс та віднесено до основних засобів, трактор введений в експлуатацію 27.04.2005 р., інвентарний номер 90587, встановлено норму амортизації 10 відсотків.

Згідно інвентарних описів основних засобів, нематеріальних активі та інших необоротних активів станом на 30.09.07 р., 30.06.07 р., 31.03.07 р.. 31.12.06 р.. 30.09.06 р., 30.06.06 р., 30.04.06 р., мінітрактор КМЗ-012Н вартістю 50000 грн. віднесено до 2 групи основних фондів, щоквартально нараховується сума амортизаційних відрахувань.

Згідно Наказу директора АТЗТ “ФІРМА МЕБЛІ” від 05.05.2005 р. № 28, трактор використовується підприємством для прибирання території бази від сміття, снігу, оброблення клумб, на будівельних та транспортних роботах.

Іншими документами, наявними у матеріалах справи (довідка підприємства від 11.07.07 р. № 101/07, особова картка тракториста Чернавина В.К., наряд на роботу трактора на базі) свідчать про використання позивачем трактора у господарській діяльності.

Використання трактора у господарській діяльності та нарахування амортизаційних відрахувань на вартість наведеного трактора також підтверджується показаннями свідка Зав’яловой О.Ю.

Порядком оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, який затверджено наказом ДПА України від 11.06.2004 р. N 326, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 червня 2004 р. за N 803/9402, далі “Порядок”, встановлено, що за результатами проведеної документальної перевірки складається акт документальної перевірки (п. 1.4.)

Відповідно до п. 1.7, факти виявлених порушень податкового та валютного законодавства викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані за обліком та підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно з п. 2. розд. 2, за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового та валютного законодавства необхідно:

висвітлити показники, які відображаються платником податків у податковій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів обліку платника податків у розрізі періодів;

у разі виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків та, за їх наявності, відповідальних осіб за ведення обліку доходів і витрат суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи щодо встановлених порушень;

зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи з обліку, а у разі відсутності такого - інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення;

у разі відмови платника податків та, за їх наявності, відповідальних осіб за ведення обліку доходів і витрат суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи надати посадовим особам, що здійснюють перевірку, письмові пояснення щодо причини ненадання документів, факти відмови відображаються в акті.

Підприємством під час судового розгляду доведено суду, що, придбаний у 2 кварталі 2005 р. мінітрактор КМЗ-012Н вартістю 50000 грн., підприємством віднесено до 2 групи основних фондів, вартість його поступово зменшується шляхом щоквартального нарахування амортизаційних нарахувань

В акті перевірки, всупереч наведеним вимогам Порядку, не зазначено яким чином та на підставі яких документів податкового обліку було встановлено факт віднесення позивачем витрат з придбання мінітрактору КМЗ-012Н з додатковим обладнанням загальною вартістю 50000 грн. до складу валових витрат. Зазначені пояснення не були надані ДПІ й під час розгляду справи.

ДПІ також не доведено неможливість використання позивачем мінітрактору КМЗ-012Н з додатковим обладнанням у господарській діяльності, або його використання у діяльності, яка не може вважатися господарською діяльністю платника податків з метою оподаткування.

П. 4 розд. 2 Порядку також встановлено, що не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень посадовими особами, що здійснюють перевірку, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій платника податків та, за їх наявності, відповідальних осіб за ведення обліку доходів і витрат суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (наприклад: дій щодо умислу чи відсутності умислу, "приховування об'єкта оподаткування", "описка" тощо). Відповідно до п. 1. ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1. ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ст. 71 КАС України також встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Таким чином, матеріалами справи встановлюється, що факт порушення позивачем вимог закону встановлено на підставі припущень працівників ДПІ, які здійснювали перевірку.

ДПІ не доведено правомірність визначення позивачу податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 12500 грн. у зв’язку із порушенням вимог п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”.

Неправомірність визначення податкового зобов’язання обумовлює неправомірність застосування фінансових санкцій у сумі 6250 грн.

З огляду на наведене, податкове повідомлення-рішення ДПІ № /0 від 01.12.06р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 164816 грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 82408 грн. у загальній сумі у сумі 247224 грн. підлягає визнанню недійсним у частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 12500 грн. та застосування фінансових санкцій у сумі 6250 грн. у загальній сумі 18750 грн., відповідно дані позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та, керуючись Законами України “Про оподаткування прибутку підприємств”,

ст. ст. 2, 7 –12, 69-72, 94, 122-163, 254, та прикінцевими та перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства закритого типу “ФІРМА МЕБЛІ” (м. Донецьк, Донецької обл..) про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька (м. Донецьк, Донецької обл..) № /0 від 01.12.06р., яким визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 164816 грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 82408 грн. у загальній сумі у сумі 247224 грн., у частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 12500 грн. та застосування фінансових санкцій у сумі 6250 грн. у загальній сумі 18750 грн., задовольнити.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька (м. Донецьк, Донецької обл..) № /0 від 01.12.06р. у частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 12500 грн. та застосування фінансових санкцій у сумі 6250 грн. у загальній сумі 18750 грн.

Зазначена постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Дана постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Заява та скарга подається на ім’я Донецького апеляційного адміністративного суду через Господарський суд Донецької області.

Постанову підписано 14 січня 2008 р.

Суддя Наумова К Г.