ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.06.08р.

Справа № 6/81-08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш", м. Запоріжжя

до Закритого акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

про стягнення 22 798,23 грн.

Суддя Коваленко О.О.

Представники:

Від позивача: Барсукова І.Г., довіреність б/н від 26.03.08 р.Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Розглядається позовна заява та заява про уточнення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш", м. Запоріжжя–далі по тексту–позивача до Закритого акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг–далі по тексту–відповідача про стягнення з відповідача на користь позивача 15 532,80 грн. основного боргу на підставі умов договору поставки товару № 184 від 02.06.2004р.

Додатково, за порушення виконання зобов’язань, на підставі п.5.2 умов вищеназваного Договору, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 1 143,21 грн. пені, на підставі ст.625 Цивільного кодексу України за порушення грошових зобов'язань 6 042,26 грн. інфляційних та 923,06 грн. -3% річних та 1 650,00 грн. на правову допомогу.

Крім цього позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 255,00 грн. держмита і 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу посилаючись на те, що дану справу до суду було доведено з вини відповідача.

Відповідач вимоги суду двічі без поважних причин не виконав, у судове засідання двічі не з`явився незважаючи на те, що ухвалу суду від 12.04.2008 р., про слухання справи 15.05.2008 р., отримав власноручно 17.04.2008 р. у відзиві на позов проти позовних вимог позивача заперечує у повному обсязі посилаючись на те, що в порушення умов вищеназваного договору позивач не надав доказів виставлення відповідачеві рахунку на оплату товару дійсно отриманого відповідачем від позивача, і крім того 12.04.2007р. господарським судом Дніпропетровської області проти відповідача порушено провадження у справі про банкрутство відповідача і у відповідності зі ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" введено мораторій на задоволення вимог кредиторів і відповідно до п.4 ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію не нараховується неустойка (штраф, пеня) та не застосовуються інші санкції за несвоєчасне, або неналежне виконання грошових зобов'язань.

15.05.2008р. на підставі ст.77 ГПК України слухання справи було відкладено до 10.06.2008р. з тих підстав, що відповідач у перше судове засідання не з’явився і звернувся до суду з клопотанням про відкладення слухання справи на більш пізніший термін.

10.06.2008р. на підставі ст.75 ГПК України справу було розглянуто за наявними в ній матеріалами та оригіналами документів наданих позивачем на вимоги суду в судове засідання.

Вивчивши матеріали справи, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

02.06.2004р. між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки товару № 184, який сторонами було пролонговано до 31.12.2006р., у відповідності з п.1.1 якого позивач на підставі довіреності відповідача серії ЯМА № 629544 від 19.04.2006р. по видатковій накладній №РН-0000095 від 20.04.2006р. на суму 15 532,80 грн., разом з рахунком-фактурою №СФ-0001870 від 20.04.2006р. на суму 15 5632,80 грн., передав відповідачеві товар на загальну суму 15 532,80 грн., який відповідач отримав, але в порушення п.2.2 умов вищеназваного договору на протязі 30 календарних днів з дня отримання товару та рахунку-фактури не оплатив, у зв’язку з чим позивач 04.03.2008р. за № 18 звернувся до відповідача з претензією-вимогою про сплату боргу, яку відповідач отримав, але залишив без відповіді і задоволення, що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовною заявою, у якій він просить суд в примусовому порядку стягнути з відповідача на його користь 15 532,80 грн. основного боргу на підставі умов договору поставки товару № 184 від 02.06.2004р.

Додатково, за порушення виконання зобов’язань, на підставі п.5.2 умов вищеназваного Договору, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 1 143,21 грн. пені, на підставі ст.625 Цивільного кодексу України за порушення грошових зобов'язань 6 042,26 грн. інфляційних та 923,06 грн. -3% річних та 1 650,00 грн. на правову допомогу.

Крім цього позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 255,00 грн. держмита і 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу посилаючись на те, що дану справу до суду було доведено з вини відповідача.

Позивачем в судовому засіданні на підставі ст.33 ГПК України документально частково було доведено ті обставини, на які він посилався в позовній заяві як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу або інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Дослідивши матеріали справи, оригінали документів наданих позивачем на вимоги суду у судове засідання, та заслухавши повноважного представника позивача в судовому засіданні суд дійшов висновку, що факт заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 15 531,80 грн. повністю підтверджується матеріалами справи, оригіналами документів наданих позивачем на вимоги суду в судове засідання для огляду та по суті визнається відповідачем у відзиві на позов у повному обсязі.

Оскільки на день розгляду справи у суді матеріалами справи було доведено заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 15 532,80 грн., яку відповідач визнає у повному обсязі, то позовні вимоги позивача по сумі основного боргу, що становить 15 532,80 грн., слід визнати обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Додаткові вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача за порушення виконання зобов’язань, на підставі п.5.2 умов вищеназваного договору 1 143,21 грн. пені, не підлягають задоволенню, так як 12.04.2007р. господарським судом Дніпропетровської області проти відповідача порушено провадження у справі про банкрутство відповідача і у відповідності до п.4 ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію не нараховується неустойка (штраф, пеня) та не застосовуються інші санкції за несвоєчасне, або неналежне виконання грошових зобов'язань.

Додаткові вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 1 650,00 грн., що становить вартість правової допомоги, слід визнати необґрунтованими і не підлягають задоволенню, так як відповідно до вимог ст. 44 ГПК України позивач не надав суду документальних доказів у повному обсязі в обґрунтування своїх вимог.

Додаткові вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача на підставі ст.625 Цивільного кодексу України за порушення грошових зобов'язань 6 042,26 грн. інфляційних та 923,06 грн. -3% річних, слід визнати обґрунтованими, документально доведеними і такими, що не протирічать чинному законодавству України, що підтверджується листом Верховного Суду України від 15.07.2005 р. за №3.2.-2005, в якому Верховний Суд України зазначив, що оскільки інфляційні втрати пов’язані з інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних –платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, то ні три проценти річних, ні індекс інфляції не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов’язань та в зв’язку з цим відносити до санкцій у розумінні ст.12 цього Закону.

Додаткові вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 255,00 грн. держмита і 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з тих підстав, що дану справу до суду було доведено з вини відповідача, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню пропорційно-стягнутій сумі.

Заперечення відповідача, що в порушення умов вищеназваного договору позивач не надав доказів виставлення відповідачеві рахунку № СФ-0001870 від 20.04.2006р. на суму 15 532,80 грн. на оплату товару дійсно отриманого відповідачем від позивача товару на суму 15 532,80 грн., слід визнати необґрунтованим і такими, що протирічать матеріалам справи, так як у видатковій накладній за № РН-0000095 від 20.04.2006р. на суму 15 532,80 грн. в якій відповідач розписався і яку отримав зазначено, що рахунок-фактуру № СФ-0001870 від 20.04.2006р. на суму 15 532,80 грн. він отримав, крім цього в п.4.7 умов вищеназваного договору зазначено, що разом з товаротранспортними накладними, податковими накладними відповідач отримав і рахунок-фактуру.

Заперечення відповідача, що 12.04.2007р. господарським судом Дніпропетровської області проти відповідача порушено провадження у справі про банкрутство відповідача і у відповідності зі ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" введено мораторій на задоволення вимог кредиторів і відповідно до п.4 ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію не нараховується неустойка (штраф, пеня) та не застосовуються інші санкції за несвоєчасне, або неналежне виконання грошових зобов'язань, слід визнати необґрунтованими і такими, що протирічать чинному законодавству, про що свідчить лист Верховного Суду України від 15.07.2005р. за №3.2.-2005, в якому Верховний Суд України зазначив, що оскільки інфляційні втрати пов’язані з інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних –платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, то ні три проценти річних, ні індекс інфляції не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов’язань та в зв’язку з цим відносити до санкцій у розумінні ст.12 цього Закону.

Керуючись ст.ст.4,11,15,16,224,525,526,625 Цивільного кодексу України, ст.ст.33,49, 82-85,87 Господарського процесуального кодексу України, ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та п.4 ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги позивача задовольнити частково.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" (50057, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Заводська, 1, п/р 0001 в АКІБ „УкрСіббанк”, м. Кривий Ріг, МФО 306834, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш" (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, б. 12, п/р 00 в ВАТ „СЕБ Банк”, м. Київ, МФО 300175, ) 15 532,80 грн. (п’ятнадцять тисяч п’ятсот тридцять дві гривень 80 коп.) - основного боргу, 6 042,26 грн. (шість тисяч нуль сорок дві гривень 26 коп.) - інфляційних, 923,06 грн. (дев’ятсот двадцять три гривень 06 коп.) -3% річних, 224,98 грн. (двісті двадцять чотири гривень 98 коп.) - держмита, 118,00 грн. (сто вісімнадцять гривень 00 коп.) - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного терміну з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

О.О. Коваленко

Рішення підписано - 13.06.2008р.