СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24"
березня 2008 р.

Справа  № 11/12-08-145

За
позовом: ОСОБА_1;

До
відповідачів: 1)
Відкритого акціонерного товариства „Лазтранссервіс”;

2) Товариства з
обмеженою відповідальністю „Будмакс”.

про
визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Суддя     Власова
С.Г.

Представники:

Від позивача:  ОСОБА_1
(за паспортом);

Від відповідача  (ВАТ "ЛАЗТРАНССЕРВІС"): Безуглий
К.В. (за довіреністю);

Від
відповідача (ТОВ
"БудМакс"): Вєтух Є.О. (за довіреністю); Халабузар В.В. (за
довіреністю);

В
засіданні приймали участь:

Від позивача:  ОСОБА_1
(за паспортом);

Від відповідача  (ВАТ "ЛАЗТРАНССЕРВІС"): Безуглий
К.В. (за довіреністю);

Від
відповідача (ТОВ
"БудМакс"): Халабузар В.В. (за довіреністю);

СУТЬ
СПОРУ: 24.01.2008 р. за вх. № 334 до
господарського суду Одеської області звернувся
акціонер ВАТ "ЛАЗТРАНССЕРВІС" ОСОБА_1(далі Позивач) з позовною
заявою до ВАТ „Лазтранссервіс” (далі Відповідач-1) та ТОВ „Будмакс” (далі
Відповідач-2)  про визнання договору
купівлі-продажу нерухомого майна від 02.11.2007 р., укладеного між ВАТ
„Лазтранссервіс” та ТОВ „Будмакс”, недійсним з моменту його укладання та
повернення сторін у первісний стан.

Підставою
позовних вимог Позивач вважає те, що укладання зазначеного договору
купівлі-продажу проведено с порушенням норм чинного законодавства і порушує
його права як учасника (акціонера) товариства.

Позивач
на позовних вимогах наполягає, 11.02.2008 р. за вх. № 2748 надав уточнення до
позовної заяви, заперечення на відзив від 20.02.2008 р. за вх. № 3491,
доповнення до позовної заяви від 04.03.2008 р. за вх. № 4523, заперечення на
відзив ТОВ „Будмакс” від 04.03.2008 р. за вх. № 4524. Також Позивачем
05.03.2008 р. за вх. № 4652, за вх. №4653, за вх. №4654 були заявлені
клопотання про витребування доказів, а також за вх. № 4672 клопотання про
зобов'язання відповідача надати документи.

Відповідач
(ВАТ „Лазтранссервіс”) проти позовних вимог заперечує, про що зазначив у
відзиві на позов (вх. № 2753 від 11.02.2008 р.).

Відповідач
(ТОВ „Будмакс”) проти позовних вимог заперечує, про що зазначив у відзиві на
позов (вх. № 3887 від 25.02.2008 р.) та доповненні до відзиву від 24.03.2008 р.
за вх. № 5941.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників
сторін, суд встановив наступне:

02.11.2007
р. між ВАТ „Лазтранссервіс” та ТОВ „Будмакс” був укладений договір
купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: трансформаторної підстанції - літ
«А», прохідної - літ «В», виробничого корпусу № 1 -літ. «Г», виробничого корпусу
№ 2 - «Д», адміністративногокорпусу - літ «Е», підсобного приміщення - літ «З»,
ремонтного боксу - літ «И», майстерні - літ «К», складського приміщення - літ
«М», літ «Н», магазину - літ «О», водонапірного вузлу - літ «П», навісу - літ
«Б», мостіння - «І», огорожі - № 1-4, загальною площею 15 806 кв.м.,
розташований на земельній ділянці загальною площею 46 243 кв.м.

Позивач
вважає, що зазначений договір укладений з порушенням чинного законодавства, а
тому підлягає визнанню недійсним.

Посилаючись
на приписи ст. 41 Закону України „Про господарські товариства” та статті  98 ЦК України
Позивач зазначає, що органом управління Акціонерного товариства є
загальні збори учасників товариства. У загальних зборах мають право брати
участь усі акціонери, незалежно від кількості та класу акцій, власниками яких
вони є. До компетенції загальних зборів серед іншого належить: внесення змін до
статуту товариства; затвердження договорів (угод), укладених на суму, що
перевищує вказану в статуті товариства. А відчуження майна товариства на суму,
що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію
товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів від числа учасників
товариства.

Позивач
відмічає, що договірна ціна проданого об'єкту становить 36 305 833, 33
грн.,  що значно перевищує весь статутний
фонд підприємства ВАТ „Лазтранссервіс”, а
об'єкт який був проданий складає всі активи підприємства, і уклавши
договір купівлі - продажу Відповідач ВАТ „Лазтранссервіс” фактично продав все
існуюче майно товариства.

Позивач
також стверджує, що в договорі купівлі-продажу не вказується про наявність
рішення загальних зборів, щодо затвердження його вищим органом управління
товариства та надання дозволу на його укладення, та зазначає, що такого дозволу
не надавалося і на порядок денний попередніх загальних зборів не виносилось
питання щодо затвердження договору по продажу всього майна підприємства.

Виходячи
з викладеного Позивач вважає, що виконавчий орган ВАТ „Лазтранссервіс” без
погодження з вищим органом управління товариства, здійснив незаконний продаж
всього майна підприємства, чим порушив права Позивача, який відповідно до
сертифікату іменних акцій серії НОМЕР_1 є акціонером Відкритого акціонерного
товариства „Лазтранссервіс”, та власником іменних акцій товариства у кількості
1000 шт., загальною номінальною вартістю 250 грн. (а.с.13).

Відповідач
-1 (ВАТ „Лазтранссервіс”) проти
позовних вимог заперечує, у відзиві на позов
за вх. № 2753 від 11.02.2008 р. зазначає, що даний спір не підвідомчий
господарському суду, оскільки відповідно до ч.ч.1,2 ст.1 ГПК України,
підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для
вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання
правопорушенням.

Аналізуючи
приписи статті 12 ГПК України  та статті
164 Господарського кодексу України Відповідач-1 доходить висновку, що вимога
про визнання недійсним господарського договору не пов'язана з корпоративними
відносинами та не може бути заявлена фізичною особою, що не є суб'єктом
підприємницької діяльності.

Також
Відповідач-1 стверджує, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від
02.11.2007 р. укладений між ВАТ „Лазтранссервіс” і ТОВ „Будмакс” у повній
відповідності з чинним законодавством, а твердження Позивача про те, що на
укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.11.2007 р. не було
дозволу акціонерів не відповідає дійсності, а саме згідно підпункту «а»пункту
8.3.3 статуту ВАТ „Лазтранссервіс”, чинного на момент укладення договору,
попереднє затвердження операцій з розпорядження майном, що належить товариству,
вартість яких перевищує суму, еквівалентну 50 000,00 грн. належить до
компетенції Наглядової ради Товариства.

Протоколом
№ 18 засідання Наглядової ради ВАТ „Лазтранссервіс” від 02.10.2007 р. було
вирішено провести продаж нерухомого майна ВАТ „Лазтранссервіс”, що знаходиться
за адресою: м. Одеса, Ленінградське шосе, 2, загальною площею 15 806,1 кв.м. за
ціною 43 567 000,00 грн. та укласти відповідний договір купівлі-продажу з ТОВ
„Будмакс”. Зазначеним протоколом було уповноважено директора товариства Латиша
В.Ю. на підписання даного договору.

Відповідач-1
також зазначив, що 29.12.2007 р. Загальними зборами акціонерів ВАТ
„Лазтранссервіс”, на яких був затверджений договір купівлі-продажу нерухомого
майна від 02.11.2007 р., укладений між ВАТ „Лазтранссервіс” і ТОВ „Будмакс”.
Рішення прийнято акціонерами, що володіють 77,16%  акцій, тобто більше 3/4 голосів акціонерів.

Відповідач-1
наполягає на тому, що затвердження договору на Загальних зборах акціонерів ВАТ
„Лазтранссервів” від 29.12.2007 р. свідчить про те, що спірний договір
купівлі-продажу нерухомого майна був укладений у повній відповідності до норм
чинного законодавства та статуту товариства, згідно рішення Наглядової ради ВАТ
„Лазтранссервіс” від 02.10.2007 р., а отже підстави для визнання його недійсним
відсутні, і просить суд відмовити у задоволенні позову.

Також
Відповідач-1 в відзиві на позов зазначив, що заяву подано з порушенням
територіальної  підсудності , а саме
порушення ч.1 ст.15 ГПК України, так як на момент подання позову обидві сторони
оспорюваного договору були зареєстровані за межами юрисдикції Господарського
суду Одеської області: юридична адреса ВАТ „Лазтранссервіс” - м. Харків, вул.
Каштанова, буд. 14, а юридична адреса ТОВ „Будмакс” - м. Київ, Харківське шосе,
144-В. , але в ході розгляду справи Відповідач-1 погодився  з необхідністю розгляду справи саме
Господарським судом Одеської області.

Позивач
на позовних вимогах наполягає, в запереченнях на відзив ВАТ „Лазтранссервіс”
від 20.02.2008 р. за вх. № 3491 зазначає, що спірні відносини є корпоративними,
оскільки він (Позивач), як учасник товариства,
має право на участь в управлінні товариством, а також має правомочності
передбачені законом щодо затвердження договорів відчуження майна товариства на
суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, що
передбачено ст. 98 ЦК України та є нормою загальною для всіх без винятку господарських
товариств в незалежності від їх організаційної форми.

Також
Позивач заперечує проти твердження Відповідача щодо законності надання
наглядовою радою товариства  згоди на
укладення спірного договору, та віднесення цього права до її (ради) компетенції,
і зазначає, що положення Статуту в цій частині не відповідають вимогам
законодавства України, а саме ст. 98 Цивільного Кодексу України.

Відповідач-2
(ТОВ „Будмакс”)
проти позовних вимог заперечує, у відзиві на позов за вх. № 3887 від 25.02.2008
р. зазначає, що вимоги Позивача не підлягають захисту шляхом задоволення позову
про визнання недійсною угоди, в якій Позивач не є стороною у відповідності до
вимог п. 27.3 Рекомендацій Президії Вищого Господарського Суду України «Про
деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам»від
27.06.2007 р. за  № 04-5/120.

Також
Відповідач -2 зазначає, що оспорювана угода була вчинена і   в подальшому схвалена відповідачем -  ВАТ „Лазтранссервіс” у відповідності до вимог
ст. ст. 10, 41, 43, ч. 4 ст. 46 Закону України „Про господарські
товариства”,  ст.ст.4,5 Закону України
„Про цінні папери і фондову біржу”, ч.2 ст.160, ст.241 ЦК України. Та крім того
Позивач був належним чином повідомленний
ВАТ „Лазтранссервіс” про загальні збори товариства , у відповідності до
вимог ч.1 ст.43    Закону України „Про
господарські товариства”, а оспорювана угода укладена у відповідності до вимог
ч.3  ст.43 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. за № 20/5 і ст. 161 ЦК України.

Також
Відповідач-2 в відзиві на позов зазначив, що заяву подано з порушенням
територіальної  підсудності , а саме
порушення ч.1 ст.15 ГПК України, так як на момент подання позову обидві сторони
оспорюваного договору були зареєстровані за межами юрисдикції Господарського
суду Одеської області: юридична адреса ВАТ „Лазтранссервіс” - м. Харків, вул.
Каштанова, буд. 14, а юридична адреса ТОВ „Будмакс” - м. Київ, Харківське шосе,
144-В. , але в ході розгляду справи Відповідач-1 погодився  з необхідністю розгляду справи саме
Господарським судом Одеської області.

Позивач у доповнені до позовної заяви за вх.
№ 4523 від 04.03.2008 р. і запереченнях на відзив ТОВ „Будмакс” за вх. № 4524
від 04.03.2008 р. зазначає, що ВАТ „Лазтанссервіс” було засновано в 1997 р.
шляхом приватизації державного майна, статутний фонд товариства був сформований
згідно наказу фонду державного майна, вартість всього переданого товариству
майна була визначена та розподілена на акції які були передані членам трудового
колективу. В іменних акціях ВАТ «Лазтранссервіс»під місцем знаходження
товариства розуміється і місцезнаходження майна товариства, яке складає
уставний фонд. Внеском кожного акціонеру в статутний фонд товариства було
рухоме та нерухоме майно згідно переліку викладеному в наказі фонду державного
майна.

Позивач
вказує, що уклавши договір купівлі-продажу ВАТ „Лазтранссервіс” фактично
продало весь уставний фонд товариства, всі основні фонди, без згоди учасників
(акціонерів) тим самим порушивши їх права.

Також
позивач зазначив, що в протоколі проведення загальних зборів акціонерів ВАТ
„Лазтранссервіс” від 29.12.2007 р. дійсно одним з питань було зазначено
затвердження господарських договорів в тому числі й договору купівлі-продажу
всіх основних фондів підприємства, однак розкриття суті договору навмисно
замовчувалось,  не вказувалась, ані сума
договору, ані те, що фактично продається все існуюче майно товариства, також
загальні збори не були попередженні про те, що за цим договором був проданий
весь уставний фонд підприємства який формував номінальну вартість акцій ВАТ
„Лазтранссервіс”.

Відповідач
-2  (ТОВ „Будмакс”) в уточненнях до відзиву на позовну
заяву за вх. № 5941 від 24.03.2007 р. зазначає, що Позивач помилково
обґрунтовує можливість звернення як акціонера до  господарського суду пунктом  4 ст. 12 ГПК України так як  предметом позовної заяви, яку  подано Позивачем, є визнання Договору
купівлі-продажу укладеного ВАТ „Лазтранссервіс” та ТОВ „Будмакс” недійсним тому
Відповідач -2 вважає, що  даний спір не
пов'язаний з корпоративними відносинами (відповідно до ст. 167 ГК України)
безпосередньо між господарським товариством - ВАТ „Лазтранссервіс” та
Позивачем, а лише така обставина, згідно з п. 4 ст. 12 ГПК України - є належною
підставою для звернення до господарського суду, підвідомчості такої справи
йому, а також захисту прав Позивача. До того ж Позивач, при укладанні Договору
купівлі-продажу, не був Стороною у вчиненні цього правочину оскільки сторонами
є  ВАТ „Лазтранссервіс” та ТОВ „Будмакс”.

Також
Відповідач-2 зазначив, що у п. 3. інформаційного листа від 25.11.2005 р. №
01-8/2229 „Про деякі питання практики застосування норма законодавства,
порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у І півріччі 2005
року” Вищого господарського суду України зазначено , що господарські суди
вирішують спори у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору
відповідає ст. 1 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять
господарський характер. Дійшовши висновку, що предмет позову не відповідає
встановленим законом або договором способам захисту прав, суд повинен відмовити
у позові, а не припиняти провадження у справі за її непідвідомчістю суду».

З
урахуванням викладеного Відповідач робить висновок, що Позивач, як
«учасник»даного спору не відповідає вимогам статті 1 ГПК України, а
правовідносини, з яких виник спір, не мають господарський характер і самий
предмет позову не відповідає встановленим законом способам захисту прав.

Позивачем
05.03.2008 р. за вх. №№ 4652,4653,4654 були заявлені клопотання про
витребування доказів, та за вх. №4672 клопотання про зобов'язання відповідача
надати документи.

Відповідно
до ст. 38 Господарського процесуального кодексу України сторона, яка порушує
клопотання перед господарським судом про витребування доказів, повинна докладно
зазначити: який доказ вимагається, підстави, з яких вони вважають, що ці докази
має підприємство чи організація, і обставини, які можуть підтвердити ці докази.

З
огляду на викладене заявлені Позивачем клопотання про від 05.03.2008 р. за вх.
№ 4652, за вх. №4653, за вх. №4654 про витребування доказів, та клопотання про
зобов'язання відповідача надати документи
(вх. № 4672  від 05.03.2008 р.)
судом не задовольняються у зв'язку з недодержання Позивачем при подачі
клопотань  вимог ст. 38 Господарського
процесуального кодексу України.

Досліджуючи матеріали справи, аналізуючи  норми чинного законодавства, що стосується
суті спору, суд дійшов наступних висновків.

Склад
сторін корпоративного спору передбачений пунктом 4 частини першої статті 12 ГПК
включає: 1) учасника (акціонера, засновника) господарського товариства, в тому
числі такого, що вибув, та товариство або 2) учасників (акціонерів,
засновників) господарського товариства у спорі між ними, пов'язаному із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням цього товариства.

До
виключної компетенції господарських судів відносяться справи у спорах між
учасниками (акціонерами, засновниками) господарського товариства та
господарським товариством, пов'язані з реалізацією та захистом корпоративних
прав.

Частиною
другою статті 194  Цивільного кодексу
України (далі -ЦК України) визначено , що до особи, яка набула право власності
на цінний папір, переходять у сукупності усі права, що ним посвідчуються. Особа
вважається акціонером та відповідно суб'єктом корпоративних прав з моменту
набуття права власності на акції.

До
корпоративних спорів належать також спори за позовами учасників (акціонерів)
господарських товариств про визнання недійсними правочинів, укладених
товариством, якщо позивач обґрунтовує позовні вимоги порушенням його
корпоративних прав або інтересів.

Позивач, який відповідно до
сертифікату іменних акцій серії НОМЕР_1 є акціонером Відкритого акціонерного
товариства „Лазтранссервіс”, та власником іменних акцій товариства у кількості
1000 шт., загальною номінальною вартістю 250 грн. звернувся до господарського
суду з позовними вимогами про визнання договору купівлі-продажу нерухомого
майна від 02.11.2007 р., укладеного між ВАТ „Лазтранссервіс” та ТОВ „Будмакс”,
недійсним з моменту його укладання та повернення сторін у первісний стан , а
підставою позовних вимог Позивач вважає саме те, що укладання зазначеного
договору купівлі-продажу порушує його права як учасника (акціонера) товариства.

З огляду на викладене  посилання відповідачів на те, що вимога про
визнання недійсним господарського договору не підвідомча господарському суду
,не пов'язана з корпоративними відносинами та не може бути заявлена фізичною
особою, що не є суб'єктом підприємницької діяльності не приймається судом до
уваги.

Також суд вважає необґрунтованими
твердження відповідачів стосовно порушення правил територіальної підсудності
спору так як відповідно до ч. 1 ст. 15 Господарського процесуального кодексу
України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні
господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними
розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за
договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати
майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо.

Справи
у спорах за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором Позивача (ч.3 ст.15 ГПК).

При
розгляді матеріалів поданих Позивачем 24.01.2008 р. за вх. № 334 до
господарського суду Одеської області , судом встановлено ,що  в позовній заяві  та договорі ,що є предметом оскарження
,місцезнаходженням ВАТ „Лазтранссервіс” є м. Одеса, Ленінградське шосе, 2.

Позивач
звернувся до Господарського суду Одеської області за місцезнаходженням одного з
відповідачів -ВАТ „Лазтранссервіс”.

Крім
того з доданої Відповідачем (ВАТ „Лазтранссервіс”) до відзиву копії Статуту
товариства, вбачається, що місцезнаходженням товариства є м. Одеса,
Ленінградське шосе, 2

Статтею
17 ГПК України встановлено, що справа, прийнята господарським судом до свого
провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по
суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною
іншому господарському суду.

Враховуючи,
що справа прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням
правил підсудності  вона повинна бути
розглянута по суті саме господарським судом Одеської області.

В період укладення  оспорюванного договору купівлі-продажу
нерухомого майна від 02.11.2007 р. між ВАТ „Лазтранссервіс” та ТОВ „Будмакс” ,
діяльність Відкритого акціонерного товариства „Лазтранссервіс” здійснювалась
згідно із Статутом товариства ,затвердженим
загальними зборами акціонерів 26 жовтня 2005 року .

Згідно п.8.1  зазначеного Статуту товариства , органами
управління і контролю товариства , є Загальні збори акціонерів, Наглядова рада
товариства, Генеральний  директор товариства,
Ревізійна комісія товариства. Повноваження органів управління і контролю
визначаються нормативними актами ,Статутом і Загальними зборами акціонерів
товариства.

Виконавчим органом товариства ,що
здійснює управління його поточною діяльністю , є Генеральний директор
товариства , який відповідно до  п.8.4.1.
Статуту - за попередньою письмовою згодою
Наглядової Ради укладає угоди (договори ,контракти) з придбання чи відчуження
нерухомого майна та транспортних засобів.

Наглядова Рада товариства контролює і
регулює діяльність  генерального
директора товариства( п.п.8.3.1. Статуту). До компетенції Наглядової Ради ,
згідно  частині «а»підпункту 8.3.3 пункту
8.3 Статуту ВАТ „Лазтранссервіс” , належить попереднє затвердження операцій з
розпорядження майном, що належить товариству, вартість яких перевищує суму,
еквівалентну      50 000,00 грн. шляхом
видачі доручення генеральному директору товариства  на підписання конкретного договору.

Вищим
органом ВАТ „Лазтранссервіс” є загальні збори акціонерів товариства, у
якому  мають право брати участь  усі його акціонери чи призначені ними
представники.

Згідно
до п. 2  ст. 159 Цивільного кодексу
України до виключної компетенції загальних зборів акціонерів належить:

1)
внесення змін до статуту товариства, у тому числі зміна розміру його статутного
капіталу;

2)
обрання членів наглядової ради, а також утворення і відкликання виконавчого та
інших органів товариства;

3)
затвердження річної фінансової звітності, розподіл прибутку і збитків
товариства;

4) рішення
про ліквідацію товариства.

До
виключної компетенції загальних зборів статутом товариства і законом може бути
також віднесене вирішення інших питань.

Питання,
віднесені законом до виключної компетенції загальних зборів акціонерів, не
можуть бути передані ними для вирішення іншим органам товариства.

Також
абз. 5 ст. 41 Закону України „Про господарські товариства” встановлено, що до
компетенції загальних зборів належить:

а)
визначення основних напрямів діяльності акціонерного товариства і затвердження
його планів та звітів про їх виконання;

б)
внесення змін до статуту товариства, у тому числі зміна розміру його статутного
капіталу;

в)
обрання і відкликання членів наглядової ради;

г)
утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства;

д)
затвердження річних результатів діяльності акціонерного товариства, включаючи
його дочірні підприємства, затвердження звітів і висновків ревізійної комісії,
порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку
(дивідендів), визначення порядку покриття збитків;

е)
створення, реорганізація та ліквідація дочірніх підприємств, філій та
представництв, затвердження їх статутів та положень;

є)
винесення рішень про притягнення до майнової відповідальності посадових осіб
органів управління товариства;

ж)
затвердження правил процедури та інших внутрішніх документів товариства,
визначення організаційної структури товариства;

з)
вирішення питання про придбання акціонерним товариством акцій, що випускаються
ним;

и)
визначення умов оплати праці посадових осіб акціонерного товариства, його
дочірніх підприємств, філій та представництв;

і)
затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує вказану в
статуті товариства;

ї)
прийняття рішення про припинення діяльності товариства, призначення
ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу;

й)
прийняття рішення про обрання уповноваженої особи акціонерів для представлення
інтересів акціонерів у випадках, передбачених законом.

Повноваження,
передбачені пунктами б", "в", "г", "д",
"е", "ї", "й", належать до виключної компетенції
загальних зборів акціонерів і не можуть бути передані іншим органам
товариства.

Аналізуючи
приписи ст. 41 Закону України „Про господарські товариства”, ст. 159 Цивільного
Кодексу України та положення п. 8.2.5. Статуту ВАТ „Лазтранссервіс” слід
зазначити, що затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує
вказану в статуті товариства), а також надання дозволу на укладання зазначених
угод не є виключною компетенцією загальних зборів акціонерів ВАТ
„Лазтранссервіс”.

Слід
підкреслити, що положення п. 8.2.5. „Компетенція Зборів” Статуту ВАТ
„Лазтранссервіс”  взагалі  не передбачає надання  Зборами дозволу на укладання угод  та затвердження договорів (угод), укладених
на суму, що перевищує вказану в статуті товариства.

З
наданих суду матеріалів  вбачається , що
Протоколом № 18 засідання Наглядової ради ВАТ „Лазтранссервіс” від 02.10.2007
р. було вирішено провести продаж нерухомого майна ВАТ „Лазтранссервіс”, що
знаходиться за адресою: м. Одеса, Ленінградське шосе, 2, загальною площею 15
806,1 кв.м. за ціною 43 567 000,00 грн. та укласти відповідний договір
купівлі-продажу з ТОВ „Будмакс”. Зазначеним протоколом було уповноважено
директора товариства Латиша В.Ю. на підписання даного договору.

29.12.2007
р. Загальними зборами акціонерів ВАТ „Лазтранссервіс”, на яких був затверджений
договір купівлі-продажу нерухомого майна від 02.11.2007 р., укладений між ВАТ
„Лазтранссервіс” і ТОВ „Будмакс”. Рішення прийнято акціонерами, що володіють
77,16%  акцій, тобто більше 3/4 голосів
акціонерів.

З
огляду на викладене  суд дійшов висновку
, що посилання Позивача на укладення договіру купівлі-продажу нерухомого майна
від 02.11.2007 р., між ВАТ „Лазтранссервіс” та ТОВ „Будмакс” з порушенням
законодавства України є необґрунтованими, не підтверджені належними
доказами  та  таким суперечать матеріалам справи.

Також
слід зазначити, що посилання Позивача на положення ст. 98 Цивільного кодексу
України в обґрунтування  позовних вимог є
безпідставними з огляду на те, що  положення
вказаної статті  є загальними, і тому
можуть застосовуватись щодо порядку голосування на загальних зборах товариства,
у разі прийняття рішення про відчуження майна товариства на суму, що становить
п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, лише якщо зазначені повноваження
(прийняття рішення про відчуження майна товариства на суму, що становить
п'ятдесят і більше відсотків майна товариства) віднесено до компетенції
загальних зборів товариства.

Відповідно
до ст. 1 ГПК підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому
числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта
підприємницької діяльності мають право звертатися до господарського суду захистом
своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Акціонер
може захищати свої безпосередні права чи охоронювані законом інтереси шляхом
звернення до суду у випадку їх порушення, оспорювання чи невизнання самим
акціонерним товариством, учасником якого він є, органами чи іншими акціонерами
цього товариства.  Порядок судового
захисту порушених будь-ким, у тому числі третіми особами, прав чи охоронюваних
законом інтересів акціонерного товариства, які не можуть вважатися тотожними простій
сукупності індивідуальних охоронюваних законом інтересів його акціонерів,
визначається законом. (Рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від
01.12.2004 р. у справі № 1-10/2004 щодо офіційного тлумачення окремих положень
частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про
охоронюваний законом інтерес).

В
ході розгляду справи Позивач не вказав
чим саме порушені його корпоративні права або інтереси  .

Оцінюючи
докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, щодо відсутності підстав для визнання
договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.11.2007 р., укладеного між ВАТ
„Лазтранссервіс” та ТОВ „Будмакс”, недійсним з моменту його укладання та
повернення сторін у первісний стан з огляду на те, що права Позивача  даним договором не порушені.

Також
слід зазначити, що вказаний договір був затверджений рішенням загальних зборів
акціонерів ТОВ „Лазтранссервіс” від 29.12.2007 р.

Зазначене
рішення є чинним, ніким не оскаржувалось.

Позивач
, належним чином повідомлений ТОВ „Лазтранссервіс” про  проведення загальних зборів 29.12.2007 р. , в
судовому засіданні від 24.03.2008 р. надав пояснення , що не міг  приймати участь  у зборах у зв'язку з хворобою , але  правом передати свої  повноваження іншим акціонерам  чи своєму
представнику,  відповідно до
п.п.8.2.8. п. 8.2 Статуту, не скористався.

Враховуючи
вищенаведене, позовні вимоги ОСОБА_1 до ВАТ „Лазтранссервіс” та ТОВ „Будмакс”
про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.11.2007 р.,
укладеного між ВАТ „Лазтранссервіс” та ТОВ „Будмакс”, недійсним з моменту його
укладання та повернення сторін у первісний стан, задоволенню не підлягають, як
необґрунтовані та такі, що протирічать наявним матеріалам справи та вимогам
діючого законодавства.

Витрати
по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового
процесу віднести за рахунок Позивача, згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд,  -

ВИРІШИВ:

1.          В позові відмовити.

Рішення суду набуває
законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Наказ видати після
набрання рішенням законної сили.

Суддя
Власова
С.Г.