ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.04.08 р.                     Справа № 25/33пд

Суддя господарського суду Донецької області І.А.Бойко

при секретарі судового засідання О.М. Якименко

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м. Донецьк в особі Слов’янського регіонального виробничого управління м. Слов’янськ Донецької області

до відповідача комунального виробничого підприємства „Краматорський водоканал” м. Краматорськ Донецької області

про спонукання відповідача прийняти пункти договору в редакції КП „Компанія „Вода Донбасу”

За участю представників сторін:

від позивача: Нудна О.А. – юрисконсульт (довіреність № 03-24 від 24.12.2007р.), Клочко А.М. – інженер (довіреність № 03-164 від24.03.2008);

від відповідача: Спільчак О.І. – представник (довіреність № 05-09/2548 від 08.04.2008), Юскова С.М. – заступник директора по збуту (довіреність № 05-09/1068 від 15.02.2008), Душенко А.А. –представник (довіреність № б/н від 06.12.2007р.)

В судовому засіданні 08.04.2008 було

оголошено перерву до 17.04.2008 до

10год.00хв.

Позивач – комунальне підприємство „Компанія „Вода Донбасу” м. Донецьк в особі Слов’янського регіонального виробничого управління м. Слов’янськ Донецької області (далі по тексту – КП „Компанія „Вода Донбасу” в особі Слов’янського РВУ) звернувся до господарського суду з позовом до комунального виробничого підприємства „Краматорський водоканал” м. Краматорськ Донецької області (далі по тексту - КВП „Краматорський водоканал”) про спонукання прийняти пункти 2.4., 3.1.2., 4.3., 4.5., 4.6., 5.4., 5.6., 6.2., 7.3. договору № 2/2 на послуги водопостачання від 08.01.2008 в редакції КП „Компанія „Вода Донбасу”.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на супровідний лист № 26 від 08.01.2008р. про направлення проекту договору, договір на послуги водопостачання № 2/2 від 08.01.2008р., додаток № 1 до договору № 2/2 від 08.01.2008, супровідний лист № 05-07/664 від 28.01.2008р. про направлення протоколу розбіжностей, протокол розбіжностей до договору на послуги водопостачання № 2/2 від 08.01.2008р., протокол узгодження розбіжностей від 12.02.2008 до договору на послуги водопостачання № 2/2 від 08.01.2008р., рішення Донецької обласної ради № 5/14-431 від 25.01.2008р. з додатком „Про затвердження тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення, що надаються КП „Компанія „Вода Донбасу”, рішення господарського суду Донецької області по справі № 9/41пд від 30.08.2007р., постанову Донецького апеляційного господарського суд у справі № 9/41пд від 15.10.2007р.

У відзиві на позовну заяву (вих. № б/н від 10.03.2008р.) відповідач проти позовних вимог заперечує та клопоче про прийняття пунктів 2.4, 3.1.2, 4.3, 4.5, 4.6, 5.4, 5.6, 6.2, 7.3. договору в його редакції.

Поясненнями на відзив відповідача (вих. № 501 від 21.03.2008р.) позивач позовні вимоги стосовно п. п. 2.4., 3.1.2., 4.3., 4.5., 5.4., 5.6. та 7.3. договору підтримав у повному обсязі.

Відповідач в додаткових поясненнях до відзиву (вих. № б/н від 21.03.2008р.) по п. 2.4. договору послався на рішення господарського суду Донецької області від 10.10.2007 у справі № 2/313пд; щодо п. 3.1.2. та п. 4.5. підтримав свою позицію; по п. 4.6. договору – відповідач згоден прийняти первісну редакцію цього пункту договору в викладенні позивача, крім фрази наступного змісту: „Крім того, водомірний облік повинен бути по кожній категорії водоспоживання” (з урахуванням заяви відповідача № б/н від 01.04.2008).

В засіданні суду 08.04.2008 позивач та відповідач дійшли згоди прийняти п. 6.2. договору № 2/2 від 08.01.2008 в редакції відповідача, про що зафіксовано в протоколі судового засідання від 08.04.2008.

В судовому засіданні 08.04.2008 було оголошено перерву до 17.04.2008 до 10год.00хв. для надання відповідачем пояснень щодо обґрунтування п. 2.4. договору з посиланням на норми матеріального права та досягнення згоди між позивачем та відповідачем по п. 4.5. договору.

17.04.2008 судове засідання було продовжено.

В судовому засіданні 17.04.2008 відповідач пояснив, що п. 2.4. договору в його редакції ґрунтується на ст. 20 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання”.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

Як зазначено в позовній заяві, КП „Компанія „Вода Донбасу” в особі Слов’янського регіонального виробничого управління в порядку ст. 181 Господарського кодексу України направило на адресу КВП „Краматорський водоканал” за супровідним листом (вих. № 26 від 08.01.2008) проект договору на послуги водопостачання № 2/2 від 08.01.2008.

29.01.2008 за вх. № 117 на адресу Слов’янського регіонального виробничого управління КП „Компанія „Вода Донбасу” повернувся проект зазначеного договору з протокол розбіжностей до нього.

Позивач, зі свого боку, підписав протокол розбіжностей з протоколом узгодження розбіжностей від 12.02.2008.

В результаті вжитих заходів щодо врегулювання виниклих розбіжностей, залишилися неврегульованими п. п. 2.4., 3.1.2., 4.3., 4.5., 4.6., 5.4., 5.6., 6.2., 7.3. договору № 2/2 на послуги водопостачання від 08.01.2008, які були передані КП „Компанія „Вода Донбасу” в особі Слов’янського регіонального виробничого управління на розгляд суду.

По спірним пунктам договору судом встановлено:

так, відповідач запропонував доповнити договір № 2/2 від 08.01.2008 пунктом 2.4. наступного змісту: „Підприємство здійснює розподіл питної води по водорозбірним точкам згідно Додатку № 1” -

Додаток № 1 до договору № 2/2

від 08.01.2008

Розподіл питної води по точкам водозабору

КВП Краматорський водоканал” в 2008 році

Свою позицію відповідач ґрунтує на ст. 20 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання” від 10.01.2002 № 2918-ІІІ, з змінами, останні зміни від 27.04.2007.

Крім того, відповідач наголошує на тому, що регламентація розподілу води по точкам підключення викликана необхідністю безперервно забезпечувати водопостачання всього міста, не допускаючи відсутності води в різних районах, враховуючи зміну пори року.

Позивач з позицією відповідача не згоден, посилається на те, що вимога Споживача (відповідача) не обгрунтована. Так, на підставі п. 1.13. Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України № 65 від 01.07.1994, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.07.1994 № 165/374, водопровідні вводи підприємств, відомчих жилих будинків і жилих будинків громадян, а також прилади й пристрої на них, у тому числі колодязі, запірна арматура, водолічильники, витратоміри та інші прилади обліку (надалі - водолічильники), стабілізатори тиску й обмежувачі витрат, належать абонентові та ним експлуатуються. Отже, Споживач може та повинен самостійно регулювати подачу води своїм абонентам. Бажання регулювати подачу води кожному своєму абоненту або групі абонентів не може бути виконано, оскільки Підприємство не має такої технічної можливості. Підприємство доводить користувачу ліміт води на місяць (згідно заявки), Користувач розподіляє воду своїм абонентам по своїм мережам згідно інформації про оплати абонентів, котра постійно змінюється. Крім того, Підприємство не втручається в систему розподілу води по точкам абонентів міськводоканалу.

Суд уважно вивчив позиції позивача і відповідача та вважає за доцільне прийняти позицію відповідача, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 20 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання” істотними умовами договору про надання послуг з питного водопостачання є, зокрема, режим надання послуг та обсяги питного водопостачання за нормативами питного водопостачання.

В силу приписів ч. 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Отже, з урахуванням положень зазначених статей Закону та Кодексу, позиція відповідача щодо включення в договір п. 2.4. має під собою правове підгрунття.

До того ж, в матеріалах справи міститься копія рішення господарського суду Донецької області від 10.10.2007 у справі № 2/313пд, яке набрало законної сили, в апеляційному та касаційному порядку не оскаржувалося, та було прийнято з аналогічного питання.

По пункту 3.1.2. договору № 2/2 від 08.01.2008, то позивач пропонував його викласти в такій редакції: „Підприємство підтримує вміст остаточного хлору в воді після резервуарів чистої води у відповідності з вимогами п. 2.4.3, п. 2.4.4. ДОСТа 2874-82”.

Позивач свою пропозицію щодо викладення п. 3.1.2. договору мотивує п. п. 2.4.3, 2.4.4. ДОСТа 2874-82, що саме після резервуарів чистої води нормується вміст остаточного хлору. В точці підключення Споживач отримує по договору „Питну воду” по ДОСТу 2874-82. Крім того, при необхідності Споживач після точки підключення може улаштувати додаткове введення хлору для збільшення його вмісту або влаштувати дегазацію води.

Споживач (відповідач) в протоколі розбіжностей до договору пропонував п. 3.1.2. договору викласти наступним чином: „Підприємство підтримує вміст хлору в воді в точках підключення Споживача у відповідності з вимогами п. 2.4.3, п. 2.4.4. ДОСТа 2874-82”. В поясненнях до відзиву на позовну заяву (вих. № б/н від 21.03.2008) відповідач просив п. 3.1.2. договору прийняти в його редакції або повністю виключити цей пункт з договору.

Відповідач вважає, що п. 3.1.2. договору не може бути прийнятий в редакції позивача, оскільки точок підключення по питній воді – 12, і тільки дві з них – резервуари чистої води. Виходячи з умов п. 3.1.1. договору № 2/2, позивач доводить якість води до вимог ДОСТа 2874-82 та поставляє її в розводящу мережу відповідача. Таким чином, не підтримання вмісту остаточного хлору у всіх точках підключення, у тому числі і після резервуарів чистої води, приводить до порушень вимог зазначеного ДОСТу. В доповнення відповідач наголошує на тому, що подача всієї питної води здійснюється Постачальником після резервуарів питної води, розташованих на насосній станції 2-го підйому. Після цих резервуарів вся вода, що подається, повинна відповідати вимогам ДОСТа 2874-82. КВП „Краматорський водоканал” має декілька точок підключення та не всі з них розташовані безпосередньо за резервуарами питної води Постачальника, чим і обґрунтовується позиція відповідача стосовно п. 3.1.2.

Вивчивши позиції обох сторін щодо п. 3.1.2. договору, суд приймає позицію позивача, а саме: „Підприємство підтримує вміст остаточного хлору в воді після резервуарів чистої води у відповідності з вимогами п. 2.4.3, п. 2.4.4. ДОСТа 2874-82”, оскільки така редакція пункту відповідає вимогам ДОСТа 2874-82.

Щодо заперечень відповідача по п. 3.1.2. договору, то останній не довів, чим порушуються вимоги ДОСТу 2874-82 у випадку прийняття п. 3.1.2. в редакції позивача.

Стосовно пункту 4.3. договору № 2/2 від 08.01.2008, то позивач виклав його наступним чином: „При ліквідації Споживачем підключення свого трубопроводу до водоводу Підприємства, Споживач зобов’язаний заявити зупинку водоводу Підприємства, з компенсацією скидання води та демонтувати водомірні колодці та колодці, які підключають”.

Позивач вважає, що таким чином Підприємство питного водопостачання захищає свої права.

Відповідач з такою позицією позивача не згоден та просить п. 4.3. виключити із договору за необґрунтованістю.

Суд погоджується з відповідачем щодо виключення п. 4.3. з договору № 2/2 від 08.01.2008, оскільки редакція позивача не підкріплюється нормами матеріального права та заснована тільки на його припущеннях.

Таким чином, п. 4.3. підлягає виключенню з договору.

Пункт 4.5. в редакції КП „Компанія „Вода Донбасу” виглядає так: „В точці підключення Підприємством забезпечується тиск згідно існуючої гідравлічної схеми даного водоводу. У випадку необхідності, більш високий або низький тиск в своїх мережах Споживач забезпечує своїми силами та засобами”.

Свою позицію позивач підкріплює п. п. 2.2. та п. 5.1.Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України № 65.

Відповідач не погодився з позивачем та пропонує свою редакцію спірного пункту.

Так, п. 4.5. в редакції відповідача -: „В точці підключення Підприємством забезпечується тиск, згідно існуючої гідравлічної схеми даного водоводу згідно нижченаведеної таблиці. У випадку необхідності, більш високий або низький тиск в своїх мережах Споживач забезпечує своїми силами та засобами”.

Відповідач вважає, що позивач не приводить будь-яких доказів в підтвердження своєї редакції спірного пункту. До того ж, у відповідача відсутні документи, на які позивач посилається.

Судом приймається позиція позивача зі спірного пункту, оскільки остання підкріплена нормами матеріального права, зокрема п. п. 2.2. та 5.1. Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України.

Так, згідно зазначених пунктів Правил № 65 Водоканал по одержанні листа, оформленого відповідно до п.2.1. цих Правил, протягом місяця після попередньої оплати замовником робіт та послуг, які виконуються Водоканалом щодо підготовки вихідних даних для проектування систем водопостачання та водовідведення, видає технічні умови про можливість приєднання об'єкта замовника до комунального водопроводу з урахуванням потужностей головних споруд, пропускної здатності мережі і таке інше, із зазначенням умов для проектування вводу (місце врізки, місцеположення водомірного вузла, умови для влаштування проміжного резервуара і насосів-підвищувачів тиску, прокладання дільниць мережі тощо), гарантованих напорів та кількості води, що подається.

При наявності погодженого Водоканалом проекту на будівництво об'єкта технічні умови не подовжуються.

При недостатньому тискові в комунальній водопровідній мережі для постачання водою верхніх поверхів будинків за проектами, ухгодженими з Водоканалом, передбачається встановлення насосів для підвищення тиску води, а при постійному надмірному тискові понад 1 кг/см2 - регулятори тиску "після себе".

Насосні станції підкачування та регулятори тиску, розміщені всередині жилих будинків, перебувають на балансі абонента і ним експлуатуються незалежно від відомчої належності.

Насосне обладнання для підкачування холодної води та регулятори тиску, встановлені в теплових пунктах, перебувають на балансі теплопостачальних організацій і експлуатуються ними.

Водоканал відшкодовує витрати на експлуатацію насосного обладнання:

- встановленого у житловому фонді місцевих Рад та житлово-будівельних кооперативах - ЖЕО;

- встановленого в котельних, центральних теплових пунктах, прибудовах до них - теплопостачальним організаціям.

Окремо розміщені насосні станції для підкачування холодної води перебувають на балансі Водоканалу і ним експлуатуються.

Отже, позиція позивача цілком відповідає наведеним пунктам Правил, тому й приймається судом.

Щодо заперечень відповідача, то останні не приймаються за необгрунтованістю.

Пункт 4.6. договору позивач пропонує в такому варіанті: „Споживач зобов’язаний мати прилад обліку води для розрахунку з Підприємством за відпущену воду. Придбання та установка приладів обліку здійснюється Споживачем за свій рахунок. Вузол обліку повинен розташовуватись на мережі Споживача, як правило, на межі балансової належності мереж Підприємства та Споживача. Проектування, монтаж та експлуатація вузлів обліку виконується у відповідності з вимогами ДБН по технічним умовам Підприємства. Прийом в експлуатацію вузла обліку та його реєстрація здійснюється за участю представника Підприємства. Крім того, водомірний облік повинен бути по кожній категорії водоспоживання”.

Свою позицію КП „Компанія „Вода Донбасу” ґрунтує на рішенні Донецької обласної ради від 25.01.2008 № 5/14-431 „Про затвердження тарифів на послуги по водопостачанню та водовідведенню, що надаються КП „Компанія „Вода Донбасу”.

Відповідач настоює на виключенні з п. 4.6. договору останнього абзацу наступного змісту: „Крім того, водомірний облік повинен бути по кожній категорії водоспоживання”.

В протоколі врегулювання розбіжностей від 12.02.2008 до договору № 2/2 від 08.01.2008 позивач запропонував останній спірний абзац викласти наступним чином: „Для можливості розрахунку кількості спожитої технічної напірної води за льотним тарифом Споживач надає довідку про кількість води, що споживається населенням після переробки на питну на фільтрованій станції. Довідка повинна бути підписана уповноваженою особою та скріплена печаткою. Відповідальність за надання даних по споживанню води населенням несе Споживач.”.

Відповідач зі зміненою редакцію останнього абзацу п. 4.6. також не погодився.

Відповідач наполягає на виключенні останнього абзацу п. 4.6. договору, виходячи з наступного. Наявна в місті Краматорську система водопостачання є замкнутою. Це означає, що не існує окремих розводящих мереж по всім точкам подачі питної води та неможливо підрахувати кількість води спожитої населенням після переробки на фільтрованій станції, оскільки в розводящу мережу міста поступає питна вода не тільки від фільтрованої станції, а і з інших 12 точок підключення по питній воді.

Суд повністю погоджується з висновком відповідача, оскільки останній цілком технічно обґрунтований; позивач, зі свого боку, не довів та не переконав суд щодо залишення п. 4.6. в своїй редакції.

З огляду на це, суд приймає п. 4.6. в редакції відповідача, а саме: „Споживач зобов’язаний мати прилад обліку води для розрахунку з Підприємством за відпущену воду. Придбання та установка приладів обліку здійснюється Споживачем за свій рахунок. Вузол обліку повинен розташовуватись на мережі Споживача, як правило, на межі балансової належності мереж Підприємства та Споживача. Проектування, монтаж та експлуатація вузлів обліку виконується у відповідності з вимогами ДБН по технічним умовам Підприємства. Прийом в експлуатацію вузла обліку та його реєстрація здійснюється за участю представника Підприємства”.

Відносно п. 5.4. та п.5.6. договору, то позивач пропонує їх викласти наступним чином:

пункт 5.4. – „Споживач згідно заявленого обсягу води та поточний місяць, самостійно здійснює платежі по діючим тарифам в наступні строки:

-          до початку поточного місяця в розмірі 1/3 заявленого місячного обсягу за першу декаду;

-          до 10-го числа поточного місяця в розмірі 1/3 заявленого місячного обсягу за другу декаду;

-          до 20-го числа поточного місяця в розмірі 1/3 заявленого місячного обсягу за третю декаду;

пункт 5.6. – „Кінцевий розрахунок за надані послуги за минулий місяць Споживач здійснює самостійно на підставі підписаного сторонами акта в отриманні води платіжним дорученням, з урахуванням поточних оплат, в строк до 1-го числа місяця наступного за звітним.”.

Свою позицію позивач обґрунтовує п. 12.3. Правил № 65.

Крім того, позивач посилається на п. 6.9. Правил користування електричною енергією № 28 від 31.07.1996, яким передбачено, Споживач, який має узгоджену в установленому порядку екологічну і/або аварійну броню електропостачання здійснює протягом перших трьох днів поточного розрахункового періоду платіж за резервування обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні в наступному розрахунковому періоді по тарифам, які діють на день здійснення платежу. Вимога про попередню оплату за екологічну броню визначено в п. 4 Додатку № 5 договору № 1026 від 01.11.2006 на подачу електроенергії Краматорськими ЕМ. Акт екологічної броні затверджений 17.02.2005: екологічна броня на рівні середньодобового споживання. Рішенням господарського суду Донецької області по справі № 32/384пд суд прийняв п. 4 Додатку № 5 договору № 1026 від 01.11.2006 в редакції Постачальника електричної енергії.

Відповідач зазначає про те, що не може погодитись з умовами, запропонованими позивачем, стосовно порядку та строків оплати, оскільки, основна сума оплати за послуги поступає КВП „Краматорський водоканал” від населення, яке складає 80% споживачів комунальної послуги (водопостачання). Надходження грошових коштів від підприємств та підприємців в першій декаді місяця становлять мінімальну частину від суми оплати відповідачу. На кінець місяця вказані надходження збільшуються, як і збільшується сума оплати населення. Таким чином, сформувати суму оплати за послуги, надані позивачем, уявляється можливим тільки на кінець місяця – початок наступного. З огляду на це, відповідач пропонує п. 5.4. виключити з договору, а п. 5.6. викласти в такій редакції: „Споживач самостійно здійснює оплату Підприємству за поставлену кількість води за минулий місяць на підставі підписаного акта в отриманні води, платіжним дорученням протягом 7-ми днів з моменту отримання рахунку”. Свою позицію відповідач підкріплює ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 18 Правил надання послуг централізованого опалення, поставки холодної та гарячої води і водовідведення”, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (далі – Правила № 630).

Суд дослідив пропозиції позивача та відповідача по спірним пунктам 5.4. та 5.6. договору та доводи в їх обґрунтування, та вважає за доцільне прийняти п. п. 5.4. та 5.6. договору в редакції, запропонованій позивачем, з огляду на таке.

У відповідності до п. 12.3. Правил № 65 розрахунки за воду здійснюються в такому порядку і в такі строки:

а) з підприємствами (за винятком ЖЕО), як правило, один раз на місяць. Проте Водоканал має право вести розрахунки в порядку:

- попередньої оплати, суму якої Водоканал визначає за об'ємами водоспоживання та водовідведення у минулому місяці, з остаточним розрахунком по закінченні місяця;

- планових платежів з періодичністю, передбаченню договором сторін (додаток N 4), з остаточним розрахунком по закінченні місяця.

Крім того, пункт 12.3 Правил передбачає, що строки та порядок розрахунків, а також порядок подання Водоканалу необхідних документів можуть змінюватись Водоканалом залежно від місцевих умов.

До того ж, відповідно до п.12.7. Правил № 65 абоненти розраховуються за воду та каналізацію в порядку, встановленому чинним законодавством України, тобто Правилами.

Оскільки Правилами № 65 передбачено порядок розрахунків за воду, редакція п. п. 5.4. та 5.6. договору, запропонована позивачем, відповідає вимогам Правил, тому суд приймає п. п. 5.4. та 5.6. договору в редакції позивача.

Позиція відповідача по цим пунктам договору судом до уваги не приймається, оскільки, Сторони за даним договором у своїх відношеннях повинні користуватись перш за все спеціальним нормативним актом, яким є Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, про що сторони зазначили в п. 8.5. договору № 2/2 від 08.01.2008, по якому сторони дійшли згоди.

По пункту 6.2. договору сторони дійшли згоди в судовому засіданні залишити зазначений пункт в редакції, запропонованій відповідачем, а саме: виключити зазначений пункт з договору, про що відображено в протоколі судового засідання від 08.04.2008.

Суд також вважає за доцільне прийняти сторону відповідача щодо п. 6.2., оскільки по кожній точці підключення мається вузол обліку спожитої води, як того вимагають приписи п. 4.2. Правил № 65. Отже, весь обсяг води, який спожив відповідач, враховується вказаними вузлами, та у відповідності з їх даними позивачем виставляється сума до оплати за воду. В цей обсяг споживання входять і витоки, які виникли із-за пошкоджень та несправностей мереж, які знаходяться на балансі КВП „Краматорський водоканал”.

Відносно п. 7.3. договору, то позиція позивача виглядає наступним чином: „У випадку несвоєчасної оплати послуг водопостачання Споживач зобов’язаний уплатити підприємству пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня”.

Позивач свою позицію обґрунтовує тим, що основним витратним елементом у виробництві води, що реалізується, є електроенергія, її частина в структурі витрат, які приймаються за 100%, складає 80%. Енергопостачальні організації при нарахуванні штрафних санкцій здійснюють нарахування пені в повному обсязі.

Відповідач пропонував викласти цей пункт таким чином: „У випадку невиконання Водокористувачем своїх зобов’язань по оплаті за минулий розрахунковий період в строки, оговорені п. 5.6. цього Договору, він зобов’язаний уплатити Постачальнику за кожен день прострочення штрафну неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на дату виникнення боргу, виключив при цьому вартість спожитої води населенням, якщо Водокористувач доведе факт виникнення заборгованості (повної або часткової) внаслідок заборгованості населення за спожиту воду. Дана умова про зниження нарахування пені діє тільки протягом строку дії Закону України „Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги” від 13.11.1996 № 486/96-ВР”.

Свою позицію відповідач грунтує на Законі України „Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги” від 13.11.1996 № 486/96-ВР.

Суд уважно вивчив позиції позивача та відповідача щодо п. 7.3. договору, та, враховуючи, що дія Закону України „Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги” від 13.11.1996 № 486/96-ВР, розповсюджується на підприємство КВП „Краматорський водоканал, приймає позицію відповідача. До того ж, останній не заперечує проти застосування до нього неустойки у вигляді нарахування пені.

Дослідивши матеріали господарської справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. ст. 179, 180, 181 Господарського кодексу України, Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затвердженими наказом Державного Комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 № 65, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 22.07.1994 № 165/374, Закону України „Про питну воду та питне водопостачання” від 10.01.2002 № 2918-ІІІ, з змінами, останні зміни від 27.04.2007, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м. Донецьк в особі Слов’янського регіонального виробничого управління м. Слов’янськ Донецької області до комунального виробничого підприємства „Краматорський водоканал” м. Краматорськ Донецької області про спонукання прийняти пункти 2.4., 3.1.2., 4.3., 4.5., 4.6., 5.4., 5.6., 6.2., 7.3. договору № 2/2 на послуги водопостачання від 08.01.2008 в редакції КП „Компанія „Вода Донбасу” задовольнити частково.

Пункти 3.1.2., 4.5., 5.4. та 5.6. договору № 2/2 на послуги водопостачання від 08.01.2008 прийняти в редакції позивача, а саме:

пункт 3.1.2. договору: „Підприємство підтримує вміст остаточного хлору в воді після резервуарів чистої води у відповідності з вимогами п. 2.4.3, п. 2.4.4. ДОСТа 2874-82.”;

пункт 4.5. договору: „В точці підключення Підприємством забезпечується тиск, згідно існуючої гідравлічної схеми даного водоводу. У випадку необхідності, більш високий або низький тиск в своїх мережах Споживач забезпечує своїми силами та засобами.”;

пункт 5.4. договору: „Споживач згідно заявленого обсягу води та поточний місяць, самостійно здійснює платежі по діючим тарифам в наступні строки:

-          до початку поточного місяця в розмірі 1/3 заявленого місячного обсягу за першу декаду;

-          до 10-го числа поточного місяця в розмірі 1/3 заявленого місячного обсягу за другу декаду;

-          до 20-го числа поточного місяця в розмірі 1/3 заявленого місячного обсягу за третю декаду.”;

пункт 5.6. договору: „Кінцевий розрахунок за надані послуги за минулий місяць Споживач здійснює самостійно на підставі підписаного сторонами акта в отриманні води платіжним дорученням, з урахуванням поточних оплат, в строк до 1-го числа місяця наступного за звітним.”.

Пункти 2.4., 4.3., 4.6., 6.2., 7.3. договору № 2/2 на послуги водопостачання від 08.01.2008 прийняти в редакції відповідача, враховуючи узгоджену в судовому засіданні редакцію п. 6.2. договору, а саме:

доповнити договір № 2/2 від 08.01.2008 пунктом 2.4. наступного змісту: „Підприємство здійснює розподіл питної води по водорозбірним точкам згідно Додатку № 1” -

Додаток № 1 до договору № 2/2

від 08.01.2008

Розподіл питної води по точкам водозабору

КВП Краматорський водоканал” в 2008 році

пункт 4.3. виключити з договору;

пункт 4.6. договору: „Споживач зобов’язаний мати прилад обліку води для розрахунку з Підприємством за відпущену воду. Придбання та установка приладів обліку здійснюється Споживачем за свій рахунок. Вузол обліку повинен розташовуватись на мережі Споживача, як правило, на межі балансової належності мереж Підприємства та Споживача. Проектування, монтаж та експлуатація вузлів обліку виконується у відповідності з вимогами ДБН по технічним умовам Підприємства. Прийом в експлуатацію вузла обліку та його реєстрація здійснюється за участю представника Підприємства.”;

пункт 6.2. виключити із договору;

пункт 7.3. договору: „У випадку невиконання Водокористувачем своїх зобов’язань по оплаты за минулий розрахунковий період в строки, оговорені п. 5.6. цього Договору, він зобов’язаний уплатити Постачальнику за кожен день прострочення штрафну неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на дату виникнення боргу, виключив при цьому вартість спожитої води населенням, якщо Водокористувач доведе факт виникнення заборгованості (повної або часткової) внаслідок заборгованості населення за спожиту воду. Дана умова про зниження нарахування пені діє тільки протягом строку дії Закону України „Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги” від 13.11.1996 № 486/96-ВР.”.

Стягнути з комунального виробничого підприємства „Краматорський водоканал” (84313, м. Краматорськ Донецької області, вул. Южная, 6, ) на користь комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” в особі Слов’янського регіонального виробничого управління (83001, м. Донецьк, вул. Артема, 85, ) витрати по сплаті держмита в сумі 37грн.77коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 52грн.44коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Бойко І.А.