ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 4/469

16.01.08

За позовом Національний Києво - Печерський історико - культурний заповідник

до Державна служба з питань національної культурної спадщини Міністерства культури і туризму України

про стягнення 6725,24 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 6725,24 грн заборгованості по орендній платі за користування приміщенням за договором оренди від 24.05.2005 року на використання пам’ятки архітектури „Келії клірошан” (охоронний № 4/7), площею 519,00 кв м за адресою: м. Київ, вул. Січневого повстання, 21, корпус № 20.

Представник відповідача проти позову заперечує в повному обсязі, вважає, що позовні вимоги Національного Києва-Печерського історико-культурного заповідника є необґрунтованими та безпідставними. Свої заперечення відповідач виклав у відзиві на позовну заяву від 16.01.2008 року.

Представник позивача підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Позовні вимоги позивач виклав у позовній заяві від 27.11.2007 року за № 693 та 16.01.2008 року надав суду правове обґрунтування позовних вимог, в якому також підтримав свою позицію в повному обсязі.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти позову, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ

Між Національним Києво-Печерським історико-культурним заповідником та Державною службою з питань національної культурної спадщини було укладено договір оренди від 24.05.2005 року на використання пам’ятки архітектури „Келії клірошан” (охоронний № 4/7), площею 519,00 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Січневого повстання, 21, корпус № 20.

Термін дії договору закінчився 23.05.2006 року, але відповідач виявив бажання продовжувати використання приміщень в подальшому.

Позивач заперечень, щодо подальшого використання приміщень Відповідачем не мав.

На відносини, що склалися на підставі даного договору розповсюджується дія Закону України „Про оренду державного та комунального майна”.

Оскільки зазначений об’єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, рішення про продовження дії Договору приймає сесія Київської міської ради.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Після закінчення дії Договору Відповідач без будь-яких перешкод користувався приміщенням.

Згідно з п. 3.1 Договору, за користування об’єктом оренди „Орендар” відшкодовує „Орендодавцю” витрати на утримання майна.

Державна служба з питань національної культурної спадщини Міністерства культури і туризму України своїх зобов’язань по договору , щодо сплати орендних платежів не виконала, у зв’язку з чим за період з червня по грудень 2006 року виникла заборгованість по сплаті орендних платежів за фактичне використання приміщень корпусу № 20, що складає 6 725, 24 грн.

Відповідно до ст. 265 Цивільного кодексу України та ст. 18 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” орендар зобов’язаний своєчасно і у повному обсязі вносити плату за користування майном.

21.12.2006 року Київрада прийняла рішення про продовження договору оренди на вищевказані приміщення корпусу № 20, загальною площею 519,00 кв. м.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позивач довів суду та підтвердив документально, що заборгованість за фактичне користування приміщенням за період з червня по грудень 2006 року становить 6 725, 24 грн., тому суд вважає його вимогу є обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Витрати по оплаті держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

16.01.2008р. закінчено розгляд справи. Суддя, за згодою сторін, відповідно до ст.85 ГПК України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. ст. 49, п.1-1 ст.80, ст.ст. 82- 85 ГПК України Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державної служби з питань національної культурної спадщини

Міністерства культури і туризму України (01015, м. Київ, вул.Січневого повстання, 21, корпус № 20; Код 26296015) на користь Національного Києва-Печерського історико-культурного заповідника (01015 м. Київ, вул. Січневого повстання, 21 корпус № 8; Код 20073260 ) 6 725, 24 грн. заборгованості, 102 грн. витрат по сплаті держмита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                           І.І. Борисенко