ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.03.08 Справа №4/21-08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Коробка Н.Д. судді Коробка Н.Д. , Кагітіна Л.П. , Хуторной В.М.

при секретарі: Пересада О.В.

за участю представників

позивача: Пилипенко А.К., дов. № 17 від 04.03.2008 р.

відповідача: Даниленко А.Г., дов. б/н від 14.01.2008 р.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства “Данилевич”, м. Херсон

на рішення господарського суду Херсонської області від 22.01.2008 р.

у справі № 4/21-08

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Ізумруд”, м. Кременчук Полтавської області

39623, Полтавська область, Автозаводський район, м. Кременчук, вул. Лізи Чайкіної ,37

до Приватного підприємства “Данилевич”, м. Херсон

юридична адреса: 73000, м. Херсон, Бериславське шосе, буд 4, кв. 180

фактична адреса: 73000, м. Херсон, вул. Залізнична, 3

про стягнення 79.400,00 грн.

Встановив:

25.12.2007 р. товариство з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Ізумруд”, м. Кременчук Полтавської області, (далі - позивач), звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного підприємства “Данилевич”, м. Херсон, (далі - відповідач), про стягнення 79.400,00 грн., які складаються з 73.597,22 грн. основного боргу за договором № 351/10 поставки (оптової партії товарів) від 18.09.2007 р., 2.150,23 грн. пені за неналежне виконання умов договору, 3.236,40 грн. втрат від інфляції, 416,15 грн. – 3% річних.

До прийняття рішення у справі позивач клопотанням від 22.01.2008 р. (а.с. 66) уточнив позовні вимоги, у зв’язку з частковим погашенням відповідачем заборгованості, просив стягнути з відповідача на його користь 58.220,00 грн., які складаються з 52.417,22 грн. основного боргу за договором № 351/10 поставки (оптової партії товарів) від 18.09.2007 р., 2.150,23 грн. пені за неналежне виконання умов договору, 3.236,40 грн. втрат від інфляції, 416,15 грн. – 3% річних. Заява прийнята судом першої інстанції до розгляду.

Розглянувши справу по суті, господарський суд Херсонської області своїм рішенням від 22.01.2008 р. у справі № 4/21-08 (суддя Ємленінова З.І.) позов задовольнив частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 52.417,22 грн. основного боргу, 2.118,66 грн. пені, 3.236,40 грн. втрат від інфляції, 409,97 грн. – 3% річних, 711,82 грн. державного мита, 105,79 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення 21.000,00 грн. основного боргу провадження у справі припинено. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано наступним.

Правовідносини між сторонами врегульовані договором № 351/10 поставки (оптової партії товарів) від 18.09.2007 р., згідно з умовами якого позивач передав у власність відповідачу товар на суму 138.059,97 грн. Відповідач свої зобов’язання за договором виконав частково, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 52.417,22 грн.

Керуючись ст. ст. 193, 230 ГК України, ст. ст. 525, 526, 712 ,692, 625 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості, втрат від інфляції та 3% річних. В частині позовних вимог про стягнення 21.000,00 грн. основного боргу суд першої інстанції провадження у справі припинив, у зв’язку з оплатою відповідачем під час розгляду справи.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі відповідач вважає, що рішення господарського суду Херсонської області від 22.01.2008 р. у справі № 4/21-08 прийнято при неповному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи та при невідповідності висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, просить рішення скасувати, в задоволенні позову відмовити. На думку відповідача, позивачем не доведено, що поставка товару за накладною № 02462/10 від 19.09.2007 р. є поставкою саме за спірним договором. Відповідач зазначає, що суд першої інстанції при стягненні штрафних санкцій не врахував сумлінного виконання відвідачем своїх зобов’язань щодо оплати поставленого товару. Також на думку відповідача, судом першої інстанції безпідставно відхилено клопотання про проведення звірки розрахунків між сторонами.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 20.02.2008 р. у даній справі апеляційна скарга відповідача прийнята до розгляду, який призначений на 20.03.2008 р.

Розпорядженням заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 521 від 19.03.2008 р. справу призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючого – Коробки Н.Д., суддів: Кагітіної Л.П., Хуторного В.М.

Позивач в своєму відзиві на апеляційну скаргу просив залишити її без задоволення, оскаржуване рішення – без змін.

Представники сторін підтримали в судовому засіданні доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

За клопотанням представників сторін судовий процес вівся без застосування засобів технічного забезпечення та за їх згодою в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи і апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

18.09.2007 р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 351/10 поставки (оптової партії товарів) (далі - Договір) (а.с. 13 - 15), згідно з умовами якого позивач зобов’язався протягом дії Договору передати у власність відповідача товар зазначений в п. 1.1 Договору за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що погоджуються сторонами в заявці, яка є невід’ємною частиною Договору, а відповідач зобов’язався прийняти товар й оплатити його на умовах Договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.4 Договору відповідач оплачує товар протягом 28 (двадцяти восьми) календарних днів з моменту поставки товару (дата підписання накладної).

Позивач на виконання умов Договору передав відповідачу товар на загальну суму 138.059,97 грн., що підтверджується накладними: № 02460/10 від 18.09.2007 р., № 02462/10 від 19.09.2007 р., № 02487/10 від 12.11.2007 р. (а.с. 16 - 30).

Відповідач свої зобов’язання за Договором щодо оплати отриманого товару виконав частково, сплативши до подання позивачем позову (20.12.2007 р., що вбачається з відповідно конверту, а.с. 49) 72.642,75 грн. і під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції – 13.000,00 грн., що підтверджується копіями банківських витягів і платіжних доручень (а.с. 31 – 42, 59 - 60). Внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 52.417,22 грн.

Стягнення з відповідача на користь позивача 79.400,00 грн., які складаються з 73.597,22 грн. основного боргу за Договором, 2.150,23 грн. пені за неналежне виконання умов Договору, 3.236,40 грн. втрат від інфляції, 416,15 грн. – 3% річних, стало предметом спору у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як зазначалось вище, правовідносини сторін врегульовані Договором, який за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в ст. 193 Господарського кодексу України.

Доказів оплати відповідач суду не надав. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення 52.417,22 грн. основного боргу є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На думку колегії суддів судом першої інстанції безпідставно припинено провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України в частині стягнення 21.000,00 грн. основного боргу, оскільки матеріалами справи підтверджується, що відповідач оплатив після звернення позивача з позовом (20.12.2007 р.) саме 13.000,00 грн. (платіжні доручення: № 497264 від 20.12.2007 р. на суму 10.000,00 грн., № 511494 від 28.12.2007 р. на суму 3.000,00 грн.). Отже провадження у справі слід припинити в частині стягнення 13.000,00 грн. основного боргу.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п. 6.1 Договору у випадку невиконання своїх зобов’язань, зазначених у п. 2.4, п. 5.2 Договору, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої в строк суми вартості товару та/або зворотної тари за кожний день прострочення платежу та/або повернення.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції стосовно того, що позовні вимоги про стягнення пені в сумі 2.150,23 грн. за заявлений позивачем період (див. розрахунок, а.с. 12) підлягають задоволенню частково в сумі 2.118,66 грн., оскільки при розрахунку пені позивачем не була врахована проплата в сумі 8.000,00 грн., зроблена відповідачем 12.12.2007 р.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення 3.236,40 грн. втрат від інфляції за заявлений позивачем період (див. розрахунок, а.с. 11) обґрунтовані і підлягають задоволенню. Позовні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 416,15 грн. за заявлений позивачем період (див. розрахунок, а.с. 11) підлягають задоволенню частково в сумі 409,97 грн., оскільки при розрахунку пені позивачем не була врахована проплата в сумі 8.000,00 грн., зроблена відповідачем 12.12.2007 р.

У зв’язку з вищенаведеним, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду першої інстанції підлягає зміні через порушення норм процесуального права.

Судові витрати за розгляд справи згідно зі ст. 49 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства “Данилевич”, м. Херсон, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від 22.01.2008 р. у справі № 4/21-08 змінити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства “Данилевич”, м. Херсон, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Ізумруд”, м. Кременчук Полтавської області, 52.417,22 грн. основного боргу, 2.118,66 грн. пені, 3.236,40 грн. втрат від інфляції, 409,97 грн. – 3% річних, 711,82 грн. державного мита, 75,97 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Припинити провадження в частині стягнення 13.000,00 грн. основного боргу.

В іншій частині позову відмовити.

Видачу наказу із зазначенням необхідних реквізитів доручити господарському суду Херсонської області.

Головуючий суддя Коробка Н.Д.

судді Коробка Н.Д.

Кагітіна Л.П. Хуторной В.М.