ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2008 р.

№ 8/212

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

Головуючого судді Кузьменка М.В.,

суддів Васищака І.М.,

Палій В.М.,

розглянувши касаційну скаргу Малого колективного комерційного виробничо-торгівельного підприємства "Техноком" на рішення господарського суду Полтавської області від 14.06.2007р. та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 30.11.2007р.

у справі №8/212 господарського суду Полтавської області

за позовом Малого колективного комерційного виробничо-торгівельного підприємства "Техноком"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю

"Карлівський "Агрошляхбуд"

про визнання недійсними установчих документів та спонукання до приведення їх у відповідність із законодавством

за участю представників:

МККВТП "Техноком" –Горошинський І.І.;

ТОВ "Карлівський "Агрошляхбуд" –не з’явилися

в с т а н о в и л а :

Мале колективне комерційне виробничо-торгівельне підприємство "Техноком" звернулося до господарського суду м. Києва з позовом та просило суд:

- визнати недійсними установчі документи відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю "Карлівський "Агрошляхбуд", зареєстровані розпорядженням Карлівської райдержадміністрації №445 від 01.07.2002р.;

- зобов’язати відповідача привести їх у відповідність із законодавством.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач стверджує, що зміни та доповнення до установчих документів, які викладені у новій редакції, внесені на підставі рішення загальних зборів ТОВ "Карлівський "Агрошляхбуд", які відбулись у червні 2002р., що зафіксовані у протоколі, до якого внесені неправдиві відомості про зміну складу учасників товариства. Факт складення фіктивного протоколу зборів учасників ТОВ "Карлівський "Агрошляхбуд" від 12.06.2002р. №2 встановлений ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 21.04.2006р. під час розгляду кримінальної справи про обвинувачення Рубана С.І. у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.366 КК України. Однак, не зважаючи на фіктивність протоколу, як стверджує позивач, установчі документи товариства не приведені у відповідність до цього часу.

Також позивач посилається на те, що між ним та відповідачем у справі 07.09.98р. укладено договір, предметом якого є оренда АЗС, який передбачає перехід до нього права власності на об’єкт оренди після оплати орендної плати у розмірі 44 000грн. Позивач вказує на те, що відповідач, користуючись фіктивною й незаконною заміною складу своїх учасників, ігнорує укладені раніше від його імені правочини, виступає стороною у судових справах (а.с.2-4).

Відповідач у справі – ТОВ "Карлівський "Агрошляхбуд" у відзиві на позов просить у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що позивач не є особою, якій належить право вимоги, оскільки його права та інтереси не порушуються (а.с.48-49).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 14.06.2007р. у позові відмовлено (а.с.54-55).

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача не порушуються і йому не належить відповідне право вимоги. При цьому, посилання скаржника на ігнорування новим керівництвом підприємства відповідача договору оренди від 07.09.98р., який укладений сторонами, не є підставою для визнання недійсними установчих документів ТОВ "Карлівський "Агрошляхбуд".

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 30.11.2007р. рішення господарського суду Полтавської області від 14.06.2007р. залишено без змін (а.с.99-103).

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, МККВТП "Техноком" звернулося до Вищого господарського суд України з касаційною скаргою та просить їх скасувати, прийнявши рішення про задоволення заявлених вимог.

Вимоги касаційної скарги мотивовані порушенням судами норм матеріального та процесуального права при винесення оскаржуваних судових актів.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ГПК України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст.2 ГПК України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України “Про судоустрій України” є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред’явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Однак, наявність права на пред’явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації встановленого вищевказаними нормами права.

Так, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб’єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову (враховуючи відсутність у господарського суду права на заміну неналежного позивача належним), незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов’язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов’язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов’язаних осіб. Отже, лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб’єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з’ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Предметом спору у даній справі є дійсність установчих документів відповідача –ТОВ "Карлівський "Агрошляхбуд" та обов’язок відповідача привести установчі документи у відповідність з чинним законодавством.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує на те, що заявлені ним вимоги направлені на захист його суб’єктивного матеріального права, яке виникло на підставі договору оренди від 07.09.98р. між Карлівською міжколгоспною пересувною механізованою шляхобудівельною колоною, правонаступником якого є відповідач, та позивачем у справі, який передбачає передачу в строкове платне користування майна з правом подальшого його викупу.

Зокрема, позивач вказує на те, що відповідач ігнорує вказаний договір, виступає позивачем у справі за позовом до МККВТП "Техноком".

Оцінюючи підстави заявленого позову в частині зазначення позивачем про порушення його прав, суди дійшли правильного висновку про те, що позивач не є особою, який належить право вимоги.

Так, відповідний договір, на який посилається позивач, укладений між ним та юридичною особою МККВТП "Техноком", а не з якимось-із його засновників чи групою таких засновників. У випадку порушення відповідачем умов вищевказаного договору, позивач не позбавлений звернутися до суду з відповідним позовом на захист своїх суб’єктивних матеріальних прав, які виникли в силу укладення такого договору.

Посилання скаржника на порушення прав та інтересів ТОВ "Лан", заява про вступ у справу якої в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору відхилена судом, не можуть бути прийняті до уваги.

ТОВ "Лан", звертаючись з відповідною заявою, вказує на те, що було учасником ТОВ "Карлівський Агрошляхбуд", якого безпідставно виключено із складу учасників товариства на підставі фіктивного рішення, що є підставою для внесення змін до установчих документів відповідача (викладення них у новій редакції).

Разом з тим, зазначена особа має право, у разі, якщо її права або законні інтереси порушуються, звернутись до суду з відповідним позовом у загальному порядку.

За таких обставин, підстав для зміни чи скасування прийнятих у справі судових актів не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 30.11.2007р. у справі №8/212 господарського суду Полтавської області залишити без змін, а касаційну скаргу Малого колективного комерційного виробничого-торгівельного підприємства "Техноком" -–без задоволення.

Головуючий суддя Кузьменко М.В.

Судді Васищака І.М.

Палій В.М.