ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

10.04.2008

Справа №2-15/1547-2008

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Біо-Тест-Лабораторія» (03151, м. Київ, вул.. Ушинського, 25А, ідентифікаційний код 18094674)

До відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод-Альянс» (96012, АР Крим, м. Армянськ, вул.. Шкільна, 55А; 75200, Херсонська область, смт. Чаплина, вул.. 60-років Жовтня, 124, ідентифікаційний код 32013094)

Про стягнення 38501,85 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача – не з’явився

Від відповідача – не з’явився

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Біо-Тест-Лабораторія» звернулося до господарського суду АР Крим з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод-Альянс» про стягнення 38501,85 грн., в тому числі 34863,91 грн. заборгованості, 2827,32 грн. пені, 810,62 грн. річних.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань по оплаті поставленого йому товару за договором поставки № 174/09/06 від 05.09.2006 р. на суму 34863,91 грн. та до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена, що і стало приводом для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Біо-Тест-Лабораторія» з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку та нарахування штрафних санкцій.

07.04.2008 р. до господарського суду АР Крим надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Судом вказане клопотання було задоволене.

Відповідач явку представника у судове засідання жодного разу не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав, вимоги суду не виконав, про час та місце розгляду справи був поінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Розгляд справи відкладався згідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

За такими обставинами, суд вважає, що матеріали справи в достатній мірі характеризують правовідносини, що склалися між сторонами, та вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

05.09.2006 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим підприємством «Біо-Тест-Лабораторія» (Продавець)(позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прод-Альянс» (Покупець)(відповідач) був укладений договір поставки № 174/09/06. (а.с. 10)

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що Продавець зобов’язується поставити і передати у власність Покупцю певний товар, а Покупець зобов’язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного Договору.

Згідно з пунктом 1.2 Договору предметом постачання є ветеринарні препарати та вакцини (товар) згідно видаткових накладних (передача за якими товару Покупцю підтверджується довіреностями від останнього), які є невід’ємною частиною даного договору.

Кількість та асортимент товару передбачається в видаткових накладних на кожну окрему поставку. (пункт 2.1 Договору)

Відповідно до пункту 4.1 Договору Покупець оплачує поставлений Продавцем товар за цінами, які вказуються в рахунках-фактурах та видаткових накладних на кожну окрему поставку. Ціна товару може підлягати зміні в залежності від зміни вартості енергоносіїв, сировини, матеріалів та впливу інших факторів, що її зумовлюють, а також у випадку коливання курсу іноземної валюти по відношенню до гривні.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що загальна сума кожної поставки визначається в видаткових накладних. Суму договору складає сума вартості всього товару, що постачається Продавцем Покупцю на умовах цього Договору на протязі терміну його дії. Загальна сума Договору не обмежується.

Розділом 5 передбачений порядок розрахунків за отриманий товар. Так, розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку в національній валюті України. 100% суми кожної поставки сплачується у вигляді попередньої оплати в термін трьох банківських днів з моменту виставлення Покупцю відповідного рахунка-фактури.

Строк дії договору обумовлений пунктом 6.1 Договору та становить з моменту підписання обома сторонами до 31.12.2007 р. Однак закінчення строку дії цього Договору не тягне за собою припинення зобов’язань, що виникли з цього Договору протягом строку його дії та не звільняє сторони від необхідності належного їх виконання..

Позивачем у виконання своїх зобов’язань за Договором було поставлено товару на загальну суму 37400,71 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи: видаткова накладна № 020557 від 15.01.2007 р., видаткова накладна № 020751 від 29.01.2007 р., видаткова накладна № 021019 від 16.02.2007 р.

Вказаний товар був отриманий відповідачем, про що свідчить підпис уповноваженого представника Покупця у накладних, а також довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Відповідачем частково було сплачено отриманий товар.

Проте, відповідачем не було сплачено залишок вартості отриманого товару у відповідності до умов договору у розмірі 34863,91 грн. в добровільному порядку та в повному обсязі, в результаті чого за відповідачем склалася заборгованість у розмірі 34863,91 грн. за поставлений товар, що і стало підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Біо-Тест-Лабораторія» з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідач відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України не представив доказів повної оплати заборгованості за поставлений позивачем товар.

За такими обставинами, матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті 34863,91 грн. заборгованості за поставлений товар, через що вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод-Альянс» заборгованості у розмірі 34863,91 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 810,62 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України суд вважає таким, що кореспондуються зі статтею 536 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод-Альянс» 3% річних за період 25.01.2007 р. по 27.11.2007 р. у розмірі 810,62 грн. підлягають задоволенню.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму пені у розмірі 2827,32 грн.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених статтею 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що Покупець у разі прострочення терміну розрахунків сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день затримки.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується сума пені у розмірі 2827,32 грн., є обґрунтованою, а тому підлягає стягненню з відповідача.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 33, 34, 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод-Альянс» (96012, АР Крим, м. Армянськ, вул.. Шкільна, 55А; 75200, Херсонська область, смт. Чаплина, вул.. 60-років Жовтня, 124, ідентифікаційний код 32013094) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Біо-Тест-Лабораторія» (03151, м. Київ, вул.. Ушинського, 25А, ідентифікаційний код 18094674, р/р 0615 в Київміськвідділенні ПромІнвестбанку МФО 322250) 34863,91 грн. основного боргу, 810,62 грн. річних, 2827,32 грн. пені, 385,10 грн. державного мита та 1180,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.