ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.08                                                                                 Справа № 8/63

За позовом

Фермерського господарства «Альтаир», с. Хворостяновка Старобільського району Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліспрод», м. Лисичанськ Луганської області

про стягнення 19204 грн. 00 коп.

Суддя Пономаренко Є.Ю.

Представники сторін:

від позивача - Попова Л.В., представник за довіреністю б/н від 17.04.08;

від відповідача - Васил'єва В.М., представник за довіреністю №61 від 16.01.08.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв’язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача боргу за поставлений товар в сумі 13770 грн. 00 коп., пені в сумі 2354 грн. 00 коп., інфляційні нарахування в розмірі 2727 грн. 00 коп. та 3% річних в сумі 353 грн. 00 коп.

Розпорядженням голови господарського суду Луганської області від 05.05.2008р. дану справу передано на розгляд судді Пономаренко Є.Ю.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в частині боргу у сумі 9770 грн. та решти вимог у первісно заявленому обсязі.

Представник відповідача визнав позовні вимоги в частині суми основного боргу. Проти решти позовних вимог заперечив.

Згідно акту звірення розрахунків на 01.05.08, підписаному сторонами обопільно, сума основної заборгованості складає 9 770 грн. 00 коп. (4000 грн. сплачено після звернення до суду).

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи та вислухавши представника позивача суд встановив наступне.

Між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу від 15.02.06р. №15/02/06, за яким позивач зобов’язався продати муку, а відповідач, як покупець, за договором зобов’язався прийняти товар та вчасно сплати його.

На виконання даного договору позивач продав відповідачу товар на загальну суму 13770 грн., що підтверджується видатковою накладною від 04.05.2007р.

Одержання даного товару на підставі договору вказаного поставки підтверджується також поясненнями позивача та не заперечується відповідачем.

Відповідно до п. 3.2 договору відповідач зобов’язаний був здійснити повну оплату протягом 10 банківських днів з моменту отримання товару.

Відповідач грошові зобов’язання зі сплати за одержану продукцію станом на день подачі позовної заяви до суду не виконав.

Відзивом від 08.04.2008р. відповідач визнав суму основного боргу, що існувала на той час, в повному обсязі у сумі 13 770 грн.

Після звернення позивача до суду відповідачем сплачено 4000 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку, поясненнями обох сторін та складеним актом звірення розрахунків.

Розмір боргу на час прийняття даного рішення складає 9 770 грн.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно п.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 43, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем доводи позивача не спростовано, належних доказів виконання зобов’язань, на підставі яких заявлено позовні вимоги не надано.

Відзивом від 08.04.2008р. відповідач визнав суму основного боргу, що існувала на той час, в повному обсязі у сумі 13 770 грн.

Після звернення позивача до суду відповідачем сплачено 4000 грн.

Розмір боргу на час прийняття даного рішення складає 9 770 грн.

Таким чином позовна вимога про стягнення боргу підлягає задоволенню в частині 9 770 грн.

В частині вимог по стягненню боргу у сумі 4000 грн. провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України за відсутності предмету спору.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Обґрунтований розмір боргу з урахуванням щомісячного індексу інфляції за період з червня 2007 р. по лютий 2008 р. складає 16 647,52 грн., з яких безпосередньо розмір інфляційних втрат становить 2877,52 грн. Заявлена ж до стягнення позивачем сума інфляційних втрат у розмірі 2727 грн., яка є меншим від належного розміру.

Тому, задовольняється вимога позивача по стягненню з відповідача заявленої позивачем суми інфляційних втрат у розмірі 2727 грн.

Вимоги по стягненню 3 % річних у сумі 413 грн. підлягають задоволенню частково.

Відповідно до умов договору прострочення відповідача виникло з 22.05.2007 р. Днем закінчення періоду прострочення є 24.03.2008 р., який визначено позивачем в розрахунку наведеному в позовній заяві.

Так, обґрунтованим розміром 3% річних, що підлягає стягненню є 348,33 грн.

Вимоги позивача про стягнення пені підлягають задоволенню частково виходячи з наступних підстав.

Пеня розрахована позивачем за період починаючи з 18.05.2007р. по 24.03.2008р.

Термін, з якого починається прострочення виконання відповідачем зобов’язання, є, відповідно до умов п. 3.2. договору, 22.05.2007 р.

Позивачем неправильно нарахована пеня за період у 312 днів з 18.05.2007р. по 24.03.2008р. з огляду на положення п. 6 ст. 233 Господарського кодексу України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Термін, з якого починається прострочення виконання відповідачем зобов’язання, за що нараховується штрафна санкція, є, відповідно до умов договору, 22.05.2007 р. (тобто зобов’язання мало бути виконаним відповідачем до 21.05.2007р.). Терміном закінчення нарахування санкції відповідно до положень п. 6 ст. 233 Господарського кодексу України є 22.11.2007р. Розмір пені, за вказаний період складає 1120 грн. 46 коп.

Тому, розмір пені, що обґрунтовано визначено позивачем та підлягає стягненню складає 1120 грн. 46 коп.

Таким чином, оцінивши доводи позивача та надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача підлягає стягненню борг у сумі 9770 грн. 00 коп., інфляційні втрати у сумі 2727 грн. 00 коп., 3% річні у сумі 348 грн. 33 коп. та пеня у сумі 1120 грн. 46 коп. В частині вимог по стягненню боргу у сумі 4000 грн. провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України за відсутності предмету спору.

В частині вимог по стягненню решти пені та 3% річних слід відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України на відповідача покладаються судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог (з віднесенням на відповідача витрат по сплаченій після подачі позову до суду сумі боргу в розмірі 4000 грн.) у складі: 179 грн. 66 коп. державного мита, а також 110 грн. 39 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліспрод», м. Лисичанськ Луганської області, вул. Макаренка, б. 208, ідентифікаційний код за , на користь Фермерського господарства «Альтаир», с. Хворостяновка Старобільського району Луганської області, ідентифікаційний код за , борг у сумі 9770 грн. 00 коп., інфляційні втрати у сумі 2727 грн. 00 коп., 3% річних у сумі 348 грн. 33 коп. та пеню у сумі 1120 грн. 46 коп., витрати зі сплати державного мита у сумі 179 грн. 66 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 110 грн. 39 коп. Наказ видати позивачу.

3. В частині вимог по стягненню боргу у сумі 4 000 грн. провадження у справі припинити.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту рішення оформленого відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення підписано 23.05.2008р.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко