ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2008 р.

№
28/411-07

Вищий
господарський  суд України у складі
колегії суддів:

Кочерової
Н.О., - головуючого,

Рибака
В.В., Черкащенка М.М.,

розглянувши
матеріали касаційної скарги

ТОВ
“СТАР Телеком”

на
постанову

Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 18.12.2007 року

у
справі господарського суду

Дніпропетровської
області

за
позовом

ТОВ
“СТАР Телеком” в особі Дніпропетровської філії

до  про та за зустрічним позовом до

ПП
ОСОБА_1 стягнення 7826,00 грн. ПП ОСОБА_1 ТОВ “СТАР Телеком” в особі
Дніпропетровської філії

про

стягнення
12184,00 грн.,

В засіданні взяли участь представники:

-
позивача:

Петрова
О.В.,

-
відповідача:

ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

У
липні 2007 року ТОВ “СТАР Телеком” в особі Дніпропетровської філії звернулось
до господарського суду з позовом до ПП ОСОБА_1 про стягнення 7826,00 грн.
штрафних санкцій.

У
серпні 2008 року ПП ОСОБА_1 звернулась до господарського суду із зустрічним
позовом до ТОВ “СТАР Телеком” 12184,00 грн. суму боргу.

Рішенням
господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2007 року в задоволенні
первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто на
користь ПП ОСОБА_1 3164,00 грн. - базової ставки винагороди за підключення,
1500,64 грн. -надбавки за ексклюзивні спеціалізовані магазини та 91,81 грн.
судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.12.2007 року рішення
місцевого господарського суду від 12.10.2007 року залишено без змін, а
апеляційну скаргу -без задоволення.

Доповідач:
Черкащенко М.М.

Не
погоджуючись з прийнятими рішеннями, ТОВ “СТАР Телеком” подало касаційну
скаргу, в якій просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського
суду від 18.12.2007 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області
від 12.10.2007 року скасувати, прийняти нове рішення, яким первісний позов
задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

В
обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами неправильно
застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до
прийняття незаконних судових актів.

Судова
колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права
вважає, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови
від 29.12.76 №11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності -на
підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад
і змісту законодавства України.

Судові
рішення цим вимогам не відповідають.

Відповідно
до вимог ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарську зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язань -відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться, а також не допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язань.

В той же час, судами не
досліджувались в повному обсязі умови Субдилерської угоди №06/07-06 від
25.07.2006 та умови додатків до неї, зокрема зобов'язання Сторін щодо
Початкового платежу, строків і підстав розрахунку, а також передбачених санкцій
в разі порушення своїх зобов'язань, що призвело до поспішних та помилкових
висновків.

Відмовляючи в задоволенні первісного
позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач, ПП ОСОБА_1
протягом часу дії угод не отримувала від абонентів початковий платіж при
укладенні останнім угоди про надання послуг стільникового мобільного зв'язку.
Але судами не наведено жодного доказу, на підставі якого вони дійшли такого
висновку.

Згідно
зі ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судами попередніх інстанцій не
проаналізованого жодної обставини з посиланням на діюче законодавство та умови
договору, а відповідно зроблено висновки, які не ґрунтуються на фактичних
обставинах справи.

Відповідно до частини 2 статті 1117
Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Правова
оцінка обставин та достовірності доказів по справі є виключна прерогатива
першої та апеляційної інстанції.

За
таких обставин, судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на
новий розгляд.

При
новому розгляді суду необхідно врахувати вищевикладене, витребувати докази у
відповідності з вимогами ст.36 ГПК України, повно, всебічно та об'єктивно
дослідити всі обставини справи, перевірити доводи позивача та відповідача, дати
їм належну юридичну оцінку і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу задовольнити частково.

Постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.12.2007 року та
рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2007 року у
справі № 28/411-07 скасувати.

Справу
направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий, суддя
Н. Кочерова

Судді:
В. Рибак

М. Черкащенко