СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12"
березня 2008 р.

Справа  № 20/221-07-8041

За позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1;

до
відповідача   Сільськогосподарського кооперативу
"УКРАЇНА";

про стягнення 75 954, 64 грн.

За
зустрічним позовом:
Сільськогосподарського кооперативу "УКРАЇНА"

до
відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

про
стягнення 52 301, 74
грн.

Суддя  Щавинська
Ю.М.

Представники сторін:

Від ОСОБА_1: не з'явився

Від СК
"УКРАЇНА":
Решетников Г.Є., діючий за дов. № 401 від 20.06.2006р.

Суть спору:
Суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1 звернулась до
господарського суду Одеської області з позовною заявою в якій, з урахуванням
наведених у заяві уточнень, просить стягнути з Сільськогосподарського
кооперативу "УКРАЇНА" 63 885 грн. заборгованості, 1915, 65 грн.  3% річних, 18 146, 90 грн. індексу інфляції,
8 390 грн. послуг адвоката, 839 грн. державного мита та 118 грн. витрат на ІТЗ
судового процесу. В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач посилається
на те, що згідно накладної № 11/15-1 від 15.11.2004р. ОСОБА_1 відпустила
відповідачу  пшеницю на суму 69 355 грн.,
між тим відповідач розрахувався з нею лише на суму 5500 грн.

Заперечуючи
проти позову (доповнення до відзиву а.с.40), відповідач зазначає про те, що
частково розрахувався з ОСОБА_1 шляхом видачі за видатковим касовим ордером від
30.11.2004р. 5 500 грн. та шляхом перерахування на рахунок ОСОБА_1 13602,
43грн., що підтверджується платіжним дорученням № 307 від 10.12.2007р., таким
чином відповідач визнає позов частково на суму 29 975,27 грн.

В
свою чергу відповідач звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про
стягнення з ОСОБА_1 46 015, 02 грн. заборгованості, 1034, 33 грн. 3% річних, 5
252 індексу інфляції, 523, 02грн. державного мита та 118 грн. витрат на ІТЗ
судового процесу, мотивуючи вимоги тим, що ним за договором №20 від
20.03.2005р. згідно з накладними  від
3.10.2006р. № 1441, 25.07.2005р. № 995, 24.07.2006р. № 762, СПД ОСОБА_1 було
поставлено продукцію, однак за поставлену продукцію вона не розрахувалась.

У
відзиві на зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 заперечує проти зазначених позовних
вимог СК "УКРАЇНА" та зазначає, що не отримувала товарно-матеріальних
цінностей за зазначеними довіреностями та накладними, а надані довіреності на
отримання товару та накладні не є належними доказами по справі, оскільки
підписи ОСОБА_1 на довіреностях та накладних не є ідентичними. Крім того,
довіреність № 990040 від 3.10.2006р. видана ОСОБА_2, особу якої посвідчує
паспорт ОСОБА_1. Таким чином, фактично, за позицією ОСОБА_1 ці документи є
сфальсіфікованими.

Ухвалою
від 16.01.2008р. провадження у справі було зупинено у зв'язку з надсиланням
матеріалів справи одночасно із повідомленням (ст.90 ГПК України) до
Ізмаїльської міжрайонної прокуратури.

Враховуючи,
що 22.02.2008р. до господарського суду надійшла постанова про відмову у
порушенні кримінальної справи відносно посадових осіб СК "Україна" та
СПД - ф.о. ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в їх діях складу злочину,
провадження у справі ухвалою від 27.02.2008р. було поновлено.

Проаналізувавши
наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, а також вивчивши матеріали
проведеної прокуратурою перевірки, суд доходить висновку про необхідність
часткового задоволення первісного позову та відмови у зустрічному позові,
виходячи з наступного:

Згідно
до ст. 193 ГК України, яка цілком кореспондується із ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а
за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як
вбачається із матеріалів справи, 15.11.2004р. між СПД ОСОБА_1 (постачальник) та
СК „Україна” (покупець) було укладено договір поставки (а.с.20), відповідно до
якого постачальник зобов'язується передати у власність насіннєву пшеницю в
кількості 53,35 тн. за ціною 1300 грн. на загальну суму 69 355 грн., а покупець
зобов'язується прийняти та сплатити зазначену продукцію.

На
виконання зазначеного договору позивач за накладною від 15.11.2004р. передав
обумовлену кількість пшениці. Факт зазначеної передачі підтверджується копією
накладної, яка завірена мокрою печаткою СК „Україна”, поясненнями колишнього
головного бухгалтера СК „Україна” ОСОБА_3 (а.с.115-116),  колишнього голови СК „Україна” ОСОБА_4
(а.с.119-120), головного бухгалтера СК „Україна” ОСОБА_5 (а.с.125-127),
наданими під час проведення прокуратурою перевірки, а також здійсненням СК
„Україна” часткового розрахунку.

Виконуючи
свої зобов'язання за договором, СК „Україна” розрахувалась за поставлену
пшеницю шляхом видачі грошових коштів на суму 5 500 грн. (видатковий касовий
ордер №1442а від 30.11.2004р. (а.с.42), перерахування коштів в сумі 13 602,43
грн. (платіжне доручення №307 від 10.12.2004р. (а.с.45), тобто на загальну суму
19 102,43 грн.

Крім
того, на різницю між сумою поставленого насіння та сумою оплати, яка склала 50
252, 57 грн., між СК „Україна” -продавець та СПД ОСОБА_1 -покупець 27.12.2004р.
було укладено форвардний контракт №17 (а.с.98-100) на поставку
сільгосппродукції 2005 року. 20.03.2005р. замість зазначеного форвардного
контракту новим директором СК „Україна” з СПД ОСОБА_1 було укладено договір №20
на цю ж суму.

На
виконання зазначеного договору СК „Україна” за накладними від 3.10.2006р. №
1441, 25.07.2005р. № 995, 24.07.2006р. № 762, згідно з довіреностями від
5.07.2006р. № 036020, 3.10.2006р. № 990040, 21.07.2005р. № 990014, СПД ОСОБА_1.
було поставлено пшеницю та соняшник на загальну суму 46 015,02 грн. Факт
отримання СПД ОСОБА_1 зазначеної продукції цілком підтверджується матеріалами
справи, а саме: накладними (а.с.56-58), довіреностями (а.с.59-61),
товаротранспортними накладними (а.с.104-114), а також поясненнями ОСОБА_1,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с.128-136), наданими під час проведення прокуратурою
перевірки.

Відповідно
до ст.ст.599, 601 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним
належним чином, а також зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк
виконання яких настав.

Враховуючи
викладене, заборгованість СК „Україна”, з урахуванням проведеного грошовим та
натуральним способом розрахунку, складає 4 237 грн. 55 коп., а первісний позов
підлягає задоволенню на зазначену суму.

Приймаючи
до уваги, встановлення судом факту укладання та виконання СК „Україна” договору
№20 від 20.03.2005р. з метою виконання зобов'язань за договором від
15.11.2004р., а також у зв'язку із зарахуванням вартості поставленої за
договором №20 від 20.03.2005р. продукції у розрахунок по договору від
15.11.2004р., вимоги про стягнення основного боргу, заявлені СК „Україна” у
зустрічному позові, задоволенню не підлягають.

Щодо
вимог обох сторін про стягнення 3% річних та індексу інфляції, суд зазначає
наступне.

Відповідно
до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування. не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ухвалою
від 27.02.2008р. сторони були зобов'язані надати уточнення позовних вимог по
первісному та зустрічному позовам з урахуванням обставин, встановлених
перевіркою прокуратури.

Враховуючи,
що сторонами не надано належного розрахунку 3% річних та індексу інфляції із
вказанням періоду стягнення з урахуванням правовідносин, що склалися між
сторонами, суд вважає за необхідне відмовити у зазначених вимогах у зв'язку з
їх недоведеністю.

Не
підлягають також задоволенню вимоги СПД ОСОБА_1 про стягнення витрат по оплаті
послуг адвоката, так як, по-перше, позивачем не зазначено законодавчих підстав
такого стягнення, а, по-друге, не надано доказів укладення договору з
адвокатом, а також оплати його послуг у заявленій сумі.

Крім
того, суд зазначає про неналежне виконання представником ОСОБА_1 своїх
обов'язків по представництву інтересів у суді, що виразилося у відсутності
представника на більшості судових засіданнях та неподанні витребуваних доказів.

Згідно
до ст.44,49 витрати по сплаті державного мита та ІТЗ судового процесу
покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49,
82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          Первісний позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Сільськогосподарського кооперативу „УКРАЇНА”
(68600, Одеська область, Ізмаїльського району, с. Багате, вул. Леніна, 28,
ідентифікаційний  код 57) на
користь Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний  код НОМЕР_1) -4 237  /чотири тисячі двісті тридцять сім/  грн. 55 коп. основного боргу, 42 /сорок дві/
грн. 37 коп. державного мита та 6 /шість/ грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

3.          В решті позову відмовити.

4.          У задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ
видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя
Щавинська Ю.М.