ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2008 р.

№ 28/466-б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й. –головуючий-доповідач,

Разводової С.С.,

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу

державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва

на ухвалу

Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2007

у справі

господарського суду

№ 28/466-б

міста Києва

про визнання банкрутом

товариства з обмеженою відповідальністю «Танаіс»

ліквідатор

Єсіна Б.Ю.

в судовому засіданні взяли участь представники :

від заявника касаційної скарги

Москальова Г.С. (дов. №17460/9/10-209)

від боржника

не з’явились

В С Т А Н О В И В :

в провадженні господарського суду міста Києва знаходиться справа про визнання банкрутом товариства з обмеженою відповідальністю «Танаіс»(далі –боржника), яку було порушено ухвалою суду від 19.10.2007, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постановою господарського суду від 15.11.2007 боржника визнано банкрутом за спрощеною процедурою, згідно зі статті 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відкрито ліквідаційну процедуру у справі, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Єсіна Б.Ю., зобовязано у п’ятиденний строк опублікувати в офіційному друкованому органі оголошення про визнання боржника банкрутом, зобов’язано за результатами проведеної роботи у строк до 15.11.2008 подати до господарського суду звіт про свою діяльність та ліквідаційний баланс.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва (далі –інспекція) звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати постанову суду від 15.11.2007.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2007 інспекції було відмовлено у прийнятті апеляційної скарги на підставі статті 91 Господарського процесуального кодексу України, зазначивши, що вона не є стороною по справі, а тому не має права на апеляційне оскарження постанови місцевого господарського суду.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, інспекція звернулась до Вищого господарського суду України, в якій просила скасувати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2007, мотивуючи її прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, а зокрема, статті 129 Конституції України, статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статей 1, 4-2, 43, 91 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку ухвалу господарського суду на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, норми якого, як спеціальні норми права, превалюють у застосуванні над загальними нормами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону, кредитором є юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов’язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника. Сторонами у справі про банкрутство є кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Згідно з статтею 91 Господарського процесуального кодексу України право на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили, надається сторонам у справі та прокурору, які звертаються до апеляційної інстанції відповідно з апеляційною скаргою або апеляційним поданням.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою господарського суду міста Києва від 15.11.2007 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Єсіна Б.Ю., зобовязано у п’ятиденний строк опублікувати в офіційному друкованому органі оголошення про визнання боржника банкрутом, зобов’язано за результатами проведеної роботи у строк до 15.11.2008 подати до господарського суду звіт про свою діяльність та ліквідаційний баланс.

Інспекція не зверталось з заявою про визнання грошових вимог до боржника у визначеному законом порядку. Отже, вона не є учасником провадження у справі про банкрутство.

Відтак, судом апеляційної інстанції було правильно відмовлено у прийнятті апеляційної скарги інспекції на постанову суду першої інстанції від 15.11.2007 на підставі статті 91 Господарського процесуального кодексу України, зазначивши, що вона не є стороною по справі, а тому не має права на апеляційне оскарження постанови місцевого господарського суду.

Враховуючи викладене, колегія Вищого господарського суду України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у прийнятті апеляційної скарги від 24.12.2007.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва залишити без задоволення.

2. Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2007 залишити без змін.

Головуючий Л. Катеринчук

Судді                                                                        С. Разводова

Н. Ткаченко