Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2008 р. Справа № 07/01-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., судді Пушай В.І. , Плужник О.В.

при секретарі Байбак О.І.

за участю представників сторін:

позивача - Загорулько Є.А.

відповідача - Костиря Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача вх. № 729Х/3-7 на рішення господарського суду Харківської області від 28.02.08 по справі № 07/01-08

за позовом ТОВ "Вішва-Ананда", с. Новокиївка

до ТОВ "Украгромаш", м. Харків

про розірвання договору та стягнення 61812,00 грн.

встановила:

В січні 2008 р. позивач –ТОВ „Вішва-Ананда”, с. Новокиївка, Херсонської області звернувся до господарського суду з позовною заявою в якій просив суд розірвати укладений між ним та відповідачем –ТОВ „Украгромаш”, м. Харків, договір № 132 від 30.05.07 р. та стягнути з останнього на свою користь 61812 грн. раніше сплачених позивачем грошових коштів за зерномететелі марки ЗМ-60а в кількості 3-х штук, мотивуючи свої вимоги тим, що поставлені відповідачем зернометателі в рамках спірного договору є неякісними. Крім того позивачем було заявлено до стягнення з відповідача судові витрати.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.02.08 р. (суддя Інте Т.В.) по справі № 07/01-08 в задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення мотивоване з тих підстав, що відповідач в обґрунтування своїх вимог не надав належних доказів укладання між сторонами договору № 132 від 30.05.07 р., а так само - доказів того, що поставлені відповідачем за накладною № 18.06 від 18.06.07 р. зернометателі були дійсно неякісними та ін.

Позивач з рішенням господарського суду не погоджується, вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 61812 грн. раніше сплачених ним на користь відповідача грошових коштів за спірні зерномететелі. Крім того, в судовому засіданні позивач просив суд також розірвати договір укладений між сторонами в простій формі (тобто укладений сторонами не в письмовій, а в усній формі), в рамках якого, як зазначає позивач, і відбулася передача спірних зернометателів та сплата передоплати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що господарський суд при винесенні рішення безпідставно не врахував той факт, що представниками відповідача неодноразово виявлялися недоліки поставлених відповідачем зернометателів, про що, на думку позивача, крім іншого також свідчить лист відповідача від 08.08.07 р., в зв’язку з чим, позивач на підставі ч. 2 ст. 678 ЦК України в даному випадку має право на повернення від відповідача передоплати та - на відмову від договору, укладеного сторонами у простій формі.

Разом з тим, позивач в обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що ст. 16 Закону України „Про захист прав покупців сільськогосподарських машин” встановлено 12 місячний гарантійний строк, в межах якого відповідач був зобов’язаний гарантувати якість поставлених зернометателів, проте вказані зернометателі не могли бути використані позивачем за цільовим призначенням через їх неодноразові поломки, про що свідчать зокрема залучені до матеріалів справи акти про несправність (в т.ч. акт від 19.07.07 р.) і вказані обставини, на думку позивача, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 651 ЦК України можуть бути підставою для розірвання судом укладеного між сторонами договору та ін.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що договір № 132 від 30.05.07 р. між сторонами не укладався, в зв’язку з чим, вимоги позивача про його розірвання, на думку відповідача, є безпідставними. Крім того, відповідач також зазначає, що позивачем при зверненні до суду не було виконано вимоги ст. 188 ГК України щодо надсилання відповідачу відповідної пропозиції про зміну або розірвання договору № 132, в зв’язку з чим, його право в розумінні ст. 1 ГПК України порушено не було. При цьому відповідач також вказує, що комісійні акти, якими позивач нібито зафіксував неякісність поставленого товару, мають ряд недоліків, в зв’язку з чим, на думку відповідача, не є належними доказами існування обставин викладених в них та ін.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, судова колегія встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, та правомірно встановлено судом першої інстанції, позивач при зверненні до господарського суду з вимогою про розірвання договору № 132 від 30.05.07 р. та стягнення передоплати посилався на те, що 30.05.07 р. ним від відповідача була одержана факсограма з текстом означеного договору на постачання товару на суму 123624,00 грн., підписаного з боку відповідача (постачальника) директором Бородіною О.А., підпис якої був скріплений печаткою підприємства. При цьому ні доказів одержання даної факсограми саме від відповідача, ні оригіналу договору № 132 від 30.05.07 р. позивач суду не надав, а відповідач проти передачі позивачу спірної факсограми з текстом договору № 132 заперечує, зазначаючи про відсутність на наданій позивачем факсограмі номеру факсу, з якого її було надіслано та не підтверджує отримання від відповідача зворотної факсограми з текстом підписаного позивачем договору.

Разом з тим, надана суду копія договору № 132 від 30.05.07 р. встановлює обов’язок постачальника (відповідача) передати у власність покупцю (позивачу) належний йому товар відповідно до рахунку № 132, а покупця - прийняти та оплатити його (п.1.1 договору). Загальна вартість товару встановлена п. 1.2 і складає 123624 грн. Найменування товару в договорі не зазначене.

30.05.07 р. відповідачем був виставлений позивачу рахунок № 132 на суму 123624,00 грн. на оплату 6 шт. зернометателів ЗМ-60А, вартістю 17170,00 грн. (без ПДВ) (а.с.23), який позивачем платіжним дорученням № 880 від 05.06.07 р. (а.с.25) був частково оплачений в сумі 61812 грн., що, як зазначає позивач, складає вартість трьох зернометателів.

Передача позивачу зернометателів ЗМ-60А в кількості 3-х штук була здійснена відповідачем позивачу відповідно до накладної № 18.06 від 18.06.07 р. (а.с.26).

Крім того, судом першої інстанції також правомірно встановлено, що і в рахунку № 132 від 30.05.07 р. і в товарній накладній № 18.06 від 18.06.07 р. відсутні посилання на здійснення даної господарської операції в рамках договору № 132 від 30.05.07 р., на який посилається позивач, як на підставу передачі йому відповідачем спірних зернометателів.

При цьому позивач звернувшись до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на судове рішення по даній справі вказує на те, що передача товару та сплата за нього грошових коштів мала місце в рамках договору, укладеного сторонами в простій формі (тобто укладений сторонами не в письмовій, а в усній формі), і просить суд апеляційної інстанції розірвати вказаний договір, посилаючись на істотне порушення відповідачем його умов.

23.06.07 р. в с. Красноармійському комісією у складі регіонального менеджера, ведучого агроному, завідуючого током та слюсаря зернотоку (без вказівки про їх місце роботи та повноваження) складено акт (а.с.27) про те, що 22.06.07 р. були прийняті три зернометателі , які після зборки були введені в експлуатацію та в процесі роботи виявилась їх неприродність до експлуатації в зв’язку з поломкою.

26.06.07 р. копія даного акту (без підписів учасників комісії) направлена по факсу відповідачу (а.с.28-29).

27.06.07 р. на адресу відповідача було надіслано лист з вимогою направити свого спеціаліста „для врегулювання ситуації, пов’язаної з несправністю трьох зернометателів" та повернення сплачених за них грошей (а.с.30-31).

12.07.07 р. комісією позивача, у тому ж складі, що і попередня, складено акт № 23 (а.с.32), в якому зазначено про отримання товару від фірми „Укрмаш" та вказано інші недоліки ніж в акті від 23.06.07 р.

20.07.07 р. комісією позивача складено акт (а.с.34) про те, що після ремонту зернометателя представниками заводу виробника „Укрмаш", протягом дня, зігнувся вал редуктора.

25.07.07 р. директору „Украгромаш" Бородіній О.А. позивачем було надіслано лист (а.с.35), в якому зазначалось про отримання 18.06.07 р. трьох неробочих зернометателів та вимагалось прислати повноважну особу для визначення розміру спричиненої шкоди та повернення сплачених грошей. До листа були додані два акти від 19.07.07 р. про отримання від „Укрмаш" трьох неякісних зернометателів, складені за участю комісії та двох слюсарів „Укрмаш" (а.с.36-37).

До справи також додано акт від 04.08.07 р. (а.с.38), складений по факту виходу з ладу зернометателя фірми „Украгромаш" та акт від 06.08.07 г. про недоліки трьох зернометателів, поставлених фірмою „Украгромаш".

Певні з вищезазначених актів не скріплено (не завірено повноваження відповідних осіб) підписом керівника та печаткою позивача.

08.08.07 р. відповідачем на адресу позивача направлено лист з погодженням виконати ремонт транспортера тримера та електрообладнання (пускателя та проводки) зернометателя працівниками позивача.

З матеріалів справи також вбачається, що господарський суд приймаючи оскаржуване рішення крім іншого виходив з того, що відповідач вобґрунтуванняя своїх вимог не надав належних доказів укладання між сторонами договору № 132 від 30.05.07 р. а так само доказів того, що поставлені відповідачем за накладною № 18.06 від 18.06.07 р. зернометателі були дійсно неякісними та ін.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, в зв’язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі рішення з наступних підстав:

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких, господарський суд, у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Розірвання договору, як наслідок передачі неякісного товару, законом не передбачено.

При цьому, сторона, яка ставить питання про розірвання договору, має довести факт його укладання відповідним чином, наявність істотного порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною.

Беручи до уваги викладене, а також по-перше те, що позивач в обґрунтування своїх вимог не надав належних доказів укладення між сторонами договору № 132 від 30.05.07 р. в розумінні ст.ст. 32-34 ГПК України у відповідному вигляді та формі, по-друге те, що в рахунку № 132 від 30.05.07 р. і в товарній накладній № 18.06 від 18.06.07 р. відсутні посилання на здійснення даної господарської операції саме в рамках договору № 132 від 30.05.07 р., на який посилається позивач, як на підставу передачі йому відповідачем спірних зернометателів, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині розірвання договору № 132 від 30.05.07 р.

Ч. 2-3 ст. 101 ГПК України встановлено, що Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 678 ЦК України У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов’язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з’явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги позивача про розірвання договору укладеного між сторонами в простій формі (в рамках якого, як зазначає позивача, і відбулася передача товару та сплата грошових коштів) а так само вимоги про повернення передоплати через відмову позивача від договору на підставі ч. 2 ст. 678 ЦК України не були предметом розгляду в суді першої інстанції, вказані вимоги судом апеляційної інстанції не можуть бути прийняті до розгляду, та відповідно, не підлягають задоволенню. Тим більше позивач в обґрунтування своїх вимог не надав жодного належного доказу неодноразового усунення позивачем недоліків поставлених відповідачем зернометателів, належних доказів виявлення недоліків після прийняття товару (тобто в межах гарантійного строку, як зазначає позивач) та взагалі не зазначив, яким саме стандартам якості (ДСТУ) не відповідають вказані зернометателі, причини, підстави, повноваження тощо.

Відповідно до ст. 675 ЦК України, товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлений договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 637 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу, а в разі відсутності в договорі умов щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Статтею 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення правомірно встановив, що факт виникнення недоліків товару до моменту передачі його відповідачем позивачу останнім належним чином не доведений.

Ст. 674 ЦК України встановлено, що відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п.1 „Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю", затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.66 р. № 7 (далі за текстом –Інструкція П-7), ця Інструкція застосовується в усіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними та Особливими умовами постачання або іншими обов'язковими для сторін правилами не встановлений інший порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю.

Позивачем не надано суду доказів наявності будь-яких узгоджених з відповідачем умов приймання за якістю зернометателів, в зв'язку з чим, обов'язковими для додержання при прийманні товару є вимоги Інструкції П-7.

Відповідно до п. 29 Інструкції П-7, за результатами приймання товару за якістю, за участю представників, визначених в п.п. 19, 20 Інструкції, складається акт про фактичну якість та комплектність отриманого товару.

В порушення п. 29 Інструкції П-7, в зазначених вище актах, наданих позивачем, не вказано місце приймання товару та складання акту; час початку та закінчення приймання товару; дата та номер документу про повноваження представника (п.19, 20 Інструкції) на участь у перевірці якості товару, а також вказівка про те, що вказані особи ознайомлені з правилами приймання товару за якістю; найменування та адреса виробника (відправника) товару та постачальника; дата та номер телефонограми або телеграми про виклик представника відправника або відмітка про те, що виклик відправника Основними та Особливими умовами постачання, іншими обов'язковими правилами або договором не передбачений; дата та номер рахунка-фактури та документу, який підтверджує якість товару, транспортної накладної; дата відправки товару від відправника; час доставки товару на склад отримувача; номер та дата договору купівлі - продажу (постачання) товару; стан тари та упаковки в момент огляду товару; номери стандартів, технічних умов, креслень, зразків, за якими здійснювалась перевірка якості продукції; дата відкриття тари; наявність чи відсутність пакувальних ярликів або пломб на окремих місцях; висновок про характер виявлених недоліків товару та причини їх виникнення.

Крім того, в наданих позивачем актах взагалі не міститься вірної назви товаровідправника - ТОВ „Украгромаш" - в деяких актах зазначено про отримання товару від „Укрмаш", в інших - від фірми „Украгромаш". Комісія у складі регіонального менеджера, провідного агроному, зав. током та слюсаря не може бути визнана компетентною у питаннях якості зернометателів.

До того ж позивачем не підтверджені причини визначення в актах різних недоліків одного й того ж товару, що свідчить про те, що протягом часу знаходження товару у позивача, він не знаходився на відповідальному зберіганні, а, можливо, був задіяний в роботі що могло усугубити його недоліки, якщо такі мали місце та ін.

Разом з тим, не можуть бути прийняті судом до уваги доводи позивача про те, що недоліки спірного товару крім іншого нібито були зафіксовані двостороннім актом від 19.07.07 р., в складанні якого також приймали участь представники відповідача, оскільки як свідчить вказаний акт, його складено не представниками відповідача, а представниками „Укрмаш” м. Харків. При цьому доказів того, що в даному випадку мала місце помилка при зазначенні в акті підприємства, як вказує позивач, останній суду також не надав. Крім того, позивач також не надав суду доказів наявності у вказаних представників повноважень на складання даного акту.

Враховуючи викладене, господарський суд правомірно визнав недоведеною вину відповідача в передачі позивачу за накладною № 18.06 від 18.06.07 р. 3-х неякісних зернометателів, в зв’язку з чим, суд правомірно залишив без задоволення заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 61812 грн. вартості зернометателів.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, судова колегія -

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 28.02.08 р. по справі № 07/01-08 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Повний текст постанови підписано 21.04.08 р.

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Судді Пушай В.І.

Плужник О.В.