КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2008                                                                                           № 05-5-31/1958

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової Л.Г.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з’явився

від відповідача -не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Севастопольська міська організація Національного союзу архітекторів України

на рішення Господарського суду м.Києва від 26.02.2008

у справі № 05-5-31/1958

за позовом                               Севастопольська міська організація Національного союзу архітекторів України

до                                                   Севастопольська міська державна адміністрація

Управління містобудування і архітектури Севастопольської міської державної адміністрації

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  про визнання організації і проведення архітектурного конкурсу не відповідними законодавству та визнання недійсними результатів архітектурного конкурсу

Севастопольська міська організація Національної спілки архітекторів України звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Севастопольської міської державної адміністрації та Управління державного будівництва і архітектури Севастопольської міської державної адміністрації про визнання організації та проведення архітектурного конкурсу невідповідності законодавству і визнання недійсними результатів архітектурного конкурсу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.02.2008 № 05-5-31/1958 позовні матеріали повернуті позивачу без розгляду на підставі п.п. 4, 10 ст. 63 ГПК.

Ухвала мотивована тим, що до поданої позовній заяві не додано доказів сплати державного мита у встановленому порядку, зокрема в платіжному дорученні про сплату державного мита № 70 від 27.12.2007 не вказаний символ звітності “095”, а також не додано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а саме в платіжному дорученні про сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу № 69 від 27.12.2007 в призначенні платежу не вказані сторони позову і сама назва позову .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду.

В апеляційній скарзі № 5 - А від 14.03.2008 (вх. 02-4.1/1424) позивач просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2008 № 05-5-31/1958 з підстав невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та передати справу на розгляд до господарського суду міста Києва.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Позивач посилається на те, що, державне мито сплачено у відповідному розмірі і на належні рахунки, має напис кредитної установи про зарахування даного платежу в дохід бюджету, що підтверджується платіжним дорученням № 70 від 27.12.2007, тобто вимоги Інструкції “Про порядок обчислення та сплати державного мита” при подачі позову до господарського суду м. Києва були виконані в повному обсязі.

Крім цього, заявником зазначено, що в частині оплати витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу, ним було повністю дотримано вимоги чинного законодавства, зокрема, “Порядку оплати витрат на інформаційно – технічне забезпечення судових процесів, пов’язаних з розглядом цивільних та господарських справ, а також їхні розміри”, затвердженого Постановою КМУ № 1258 від 21.12.2005.

Також в апеляційній скарзі позивач посилається на те, що згідно вищевказаного Порядку відсутні вимоги щодо вказівки на найменування сторін процесу у платіжному дорученні про оплату витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу та відсутні вимоги щодо вказівки на символ 095 у платіжному дорученні про сплату державного мита.

На адресу суду 15.04.08 від апелянта надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи ухвали господарського суду м. Києва від 26.02.08 про повернення позовної заяви та клопотання про проведення розгляду апеляційної скарги без його представника, що було задоволено судом.

Представники відповідача –1 та відповідача - 2 в судове засідання 15.04.08 не з’явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення № 6639759, відправлене на адресу Севастопольської МДА (відповідач – 1), вручене 28.03.08 та повідомлення про вручення поштового відправлення № 6639724, відправлене на адресу Управління державного будівництва і архітектури Севастопольської МДА (відповідач – 2), вручене 28.03.08.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивачем до господарського суду міста Києва була подана позовна заява до Севастопольської міської державної адміністрації та Управління державного будівництва і архітектури Севастопольської міської державної адміністрації про визнання організації та проведення архітектурного конкурсу невідповідності законодавству і визнання недійсними результатів архітектурного конкурсу. Судом першої інстанції позивачу було повернуто позовну заяву без розгляду оскаржуваною ухвалою на підставі п.п. 4, 10 ст. 63 ГПК України.

Однак, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується з вищевказаними висновками місцевого господарського суду про повернення позовної заяви без розгляду, з огляду на наступне.

Так, оскаржувана ухвала, зокрема, ґрунтується на тому, що позивачем не було подано доказів сплати державного мита у встановленому порядку та не було подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В ухвалі № 05-5-31/1958 господарського суду м. Києва від 26.02.08 в частині неприйняття доказів сплати державного мита зазначено, що в доданому до позовної заяви платіжному дорученні № 70 від 27.12.07 не вказаний символ звітності “095”, а в доданому до позовної заяви платіжному дорученні № 69 від 27.12.07 про сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу не повно зазначено призначення платежу, так в графі призначення платежу не вказані назви організації позивача та назва організації відповідача.

Частиною першою статті 46 ГПК встановлено, що державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Документи, які підтверджують, зокрема, сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі повинні додаватись до позовної заяви відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України.

Згідно з пунктом 14 Інструкції “Про порядок обчислення та справляння державного мита”, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України № 15 від 22.04.1993р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.1993р. за № 50, у разі безготівкового перерахування державного мита з рахунку платника відповідальний виконавець установи банку зобов’язаний на лицевій чи зворотній стороні останнього примірника платіжного доручення, який видається платнику, зробити відповідний напис (помітку) про зарахування державного мита до державного бюджету. Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском круглої печатки кредитної установи з зазначенням дати виконання платіжного доручення.

Як вбачається з матеріалів справи, додане до позовної заяви платіжні доручення за № 70 від 27.12.2007 оформлене відповідно до вимог Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, адже звороті даного платіжного доручення є надпис про те, що державне мито зараховано до державного бюджету, водночас цей напис скріплено підписами уповноважених осіб банку та відтиском печатки даної кредитної установи.

Згідно зі ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до вимог ст. 38 ГПК України у випадку, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов’язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їхньої участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Згідно зі ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Листом № 05-2/183 від 14.02.2003 Вищий господарський суд України (далі - ВГСУ) звернув увагу суддів на неприпустимість необґрунтованого повернення позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг.

Відповідно до п.п. 3.2. роз’яснення президії ВГСУ № 04-5/609 від 31.05.02 суд не вправі повернути позовну заяву з мотиву недодання документів, що є доказами, оскільки позивач може їх надавати, а суд – вимагати їх надання до закінчення розгляду справ.

При цьому, колегія суддів зазначає, що оскільки однією з основних умов, за якої господарський суд приймає заяву до розгляду, є факт надходження державного мита до державного бюджету України, то у разі виникнення сумнівів щодо фактичного надходження коштів і зарахування їх в якості державного мита до державного бюджету і на розгляд якої саме позовної заяви були сплачені кошти, господарський суд не був позбавлений можливості витребувати у позивача про це відповідний документ від територіального органу казначейства, якому було здійснено перерахування державного мита, зазначивши про це у відповідній ухвалі.

Посилання господарського суду на те, що позивачем не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а саме, те, що позивачем не були зазначені в платіжному доручені найменування учасників спору, Київський апеляційний господарський вважає необґрунтованими.

Інші підстави для повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду, передбачені ст. 63 ГПК України, також відсутні.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку про безпідставність повернення судом першої інстанції позовної заяви та доданих до неї документів без розгляду на підставі п.п. 4, 10 ст. 63 ГПК України. Таке порушення призвело до прийняття неправомірної ухвали.

Відповідно до ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що доводи апелянта про те, що ухвала місцевого господарського суду про повернення позову Севастопольської міської організації Національної спілки архітекторів України без розгляду, була винесена з порушенням норм процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення, є обгрунтованими.

У зв’язку з цим, апеляційна скарга Севастопольської міської організації національного союзу архітекторів України підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала господарського суду міста Києва – повному скасуванню (п. 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 104 ГПК України) з направленням справи для розгляду по суті до господарського суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду міста Києва від 26.02.2007 №05-5-31/1958 скасувати.

2. Позовні матеріали за № 05-5-31/1958 передати на розгляд господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом місяця.

Головуючий суддя

Судді