донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.04.2008 р.                                                              справа №18/297пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

при секретарі

Григоренко О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача:

Манько Р.М. - по дов. б/н від 30.10.07р.,

від відповідача:

Шарандін Ю.В. - наказ №1 від 27.12.95р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Виробничо-комерційного приватного підприємства "Промсервіс" м.Жданівка

на рішення господарського суду

Донецької області

від

14.03.2008 року

по справі

№18/297пд , судді: Азарова З.П., Радіонова О.О.)

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос-2" м.Донецьк

до

Виробничо-комерційного приватного підприємства "Промсервіс" м.Жданівка Донецької області

про

визнання договору недійсним

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 14.03.2008 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос-2" м. Донецьк ( далі по тексту –Товариство) до виробничо-комерційного приватного підприємства "Промсервіс" м.Жданівка Донецької області ( далі по тексту –Підприємство) про визнання договору про сумісну діяльність №7 недійсним від 01.11.2002 року - задоволено.

В обґрунтування рішення, місцевий суд послався на те, що позивачем доведений факт підпису оспореної угоди не керівником ТОВ "Лотос-2", що відповідно до ст.48 Цивільного кодексу УРСР ( в ред.1963р.), який діяв на день укладення вказаної угоди, є підставою визнання останньої недійсною.

Виробничо-комерційне приватне підприємство "Промсервіс" не погодилось з рішенням господарського суду, та звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, оскільки воно винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, на підставі висновків, які не відповідають дійсним обставинам справи. Також у апеляційній скарзі наведені і інші заперечення, на підставі яких скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати, а в позові –відмовити.

Представник відповідача відзив на апеляційну скаргу суду не надав, однак, в судовому засіданні проти її задоволення заперечує і вважає рішення господарського суду законним і обґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Донецький апеляційний господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

01 листопада 2002 року між ТОВ „Лотос-2” в особі директора Пісарева А.О. та ВКПП „Промсервіс” в особі директора Шарандіна Ю.В. був укладений договір № 7 про сумісне часткове інвестування будівництва.

У жовтні 2007 року ТОВ "Лотос-2" звернувся до ВКПП "Промсервіс" з позовом про визнання недійсним договору про сумісну діяльність від 01.11.2002 року з додатковою угодою від 22.10.2003 року на часткове інвестування з урахуванням уточнень предмету позову ( а.с.25 том ІІ), поданих в порядку ст..22 Господарського процесуального кодексу України. Позивач вважає, що цей договір ніколи директором ТОВ "Лотас-2" не підписувався.

Рішенням суду від 14.03.2008 року позовні вимоги позивача задоволені.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє оскаржене рішення у повному обсязі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності з врахуванням пояснень представників сторін, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Суд першої інстанції при винесенні рішення з'ясував всі обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку та дійшов правильного висновку про доведеність позовних вимог.

Так, відповідно до ст. 48 Цивільного кодексу УРСР ( в ред. 1963р.), який діяв на день укладення оспорюваної угоди, вона визнається недійсною, якщо не відповідає вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження своїх доводів, позивач надав господарському суду висновок експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 28.01.2008 року № 20, який був зроблений на підставі ухвали апеляційного суду Донецької області по цивільній справі № 22ц-7721-2007року.

Вищевказаним висновком експерта встановлено, що підпис у графі „Директор ТОВ „Лотос-2” в договорі № 7 від 01.11.2002 року про сумісну діяльність виконаний не Пісаревим А.О., а іншою особою з підробкою підпису Пісарева А.О. Цей висновок у встановленому законом порядку відповідачем не оспорений, а рішення суду з цивільної справи набрало законної сили.

Тому, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що згідно п.4 ст.35 Господарського процесуального кодексу України рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Виходячи з вищенаведеного апеляційний господарський суд вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що оспорений договір про сумісну діяльність не підписувався керівником підприємства, а підписаний іншою особою, повноваження якої не встановлено і жодних доказів в обґрунтування права цієї особи укладати договір від імені товариства, як суду першої, так і апеляційної інстанції не надано.

Тому на думку судової колегії, господарський суд правомірно зробив висновок та навів правове обґрунтування і визнав договір №7 від 01.11.2002 року недійсним з моменту його укладення. При цьому, скаржник не спростував доводів, стосовно безпідставності заявлених вимог позивачем.

Не приймається до уваги апеляційним судом ї посилання скаржника на пропуск позивачем строку позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 256-257 Цивільного кодексу України захист цивільних прав здійснюється у встановленому законом порядку в межах трирічного строку позовної давності.

Відповідно до п.1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як було встановлено господарським судом, про наявність оспорюваного договору позивач дізнався 19.09.2007 року після подачі відповідачем апеляційної скарги на рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 30.07.2007 року.

За таких обставин, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що строк позовної давності позивачем не пропущений і його порушене право підлягає захисту.

Що стосується інших заперечень позивача, то вони, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими, оскільки не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції, які викладені у оскаржуваному рішенні.

Також, апеляційним судом не було встановлено порушень, або неправильного застосування судом першої інстанції норм як матеріального, так і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія дійшла висновку, що при винесенні оскарженого рішення, місцевий суд з'ясував всі обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку та правомірно задовольнив позовні вимоги, в зв'язку з чим апеляційний суд не знаходить підстав для його скасування.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст.ст.49, 99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Донецької області від 14.03.2008 року по справі №18/297пд залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано 5пр.: позивачу-1пр., відповідачу-1пр., у справу –1пр., ДАГС-1пр., ГСДО-1пр.