СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

07 квітня 2008 року

Справа № 2-28/3406-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Борисової Ю.В.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Щепанської О.А.,

секретар судового засідання                                        Наконечний О.В.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився (Кримське республіканське виробниче підприємство "Кримтролейбус");

відповідача: не з'явився (Державна податкова інспекція у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим);

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Альошина С.М.) від 03 лютого 2006 року по справі № 2-28/3406-2006А

за позовом           Кримського республіканського виробничого підприємства "Кримтролейбус" (вул. Київська, 78,Сімферополь,95000)

до           Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим (вул. М. Залки, 1/9,Сімферополь,95053)

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 08.08.2005р

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 03 лютого 2006 року у справі № 2-28/3406-2006А задоволено позов Кримського республіканського виробничого підприємства "Кримтролейбус" до Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 08.08.2005р.

Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим № /0 від 08.08.2005 р. про визначення суми податкового зобов’язання по податку на додану вартість у загальній сумі 120874,00 грн., у тому числі основного платежу у розмірі 80582,00 грн. та штрафу у сумі 40292,00 грн.

Не погодившись з вказаним судовим актом, Державна податкова інспекція у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, котрим відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду першої інстанції прийнята при неповному з’ясуванні судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права.

Кримське республіканське виробниче підприємство "Кримтролейбус" надало суду першої інстанції заперечення на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Представники сторін в судове засідання не з’явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені належним чином.

Від Кримського республіканського виробничого підприємства "Кримтролейбус" надійшла телеграма, в якій сторона просила відкласти розгляд справи у зв’язку з неможливістю забезпечити явку свого представника в судове засідання 07.04.2008 р.

Судова колегія, враховуючи ті обставини, що явка представників сторін не визнавалась обов’язковою, клопотання про відкладення розгляду справи не мотивовано та не містить причин поважності неявки в судове засідання представника сторони, визнала можливим розглянути справу за наявних в ній матеріалів без представників сторін.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до вимог статі 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Державною податковою інспекцією у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим з 18 липня 2005 року по 05 серпня 2005 року проведена планова комплексна документальна перевірка дотримання вимог податкового і валютного законодавства підприємством Сімферопольський тролейбусний парк №1 Кримського державного виробничого підприємства "Кримтролейбус".

Перевіркою встановлені порушення статті 9 Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік” та пункту 4.1 статті 4 Закону України „Про податок на додану вартість”, які полягали в тому, що при розрахунку податкових зобов’язань з податку на додану вартість за січень, лютий та березень 2005 року, Сімферопольським тролейбусним парком № 1 Кримського державного виробничого підприємства "Кримтролейбус" не визначено базу оподаткування виходячи з фактичних витрат на перевезення пасажирів, а визначено базу оподаткування виходячи з фактично одержаної виручки.

Однак, як вбачається з аналізу роботи Кримського державного виробничого підприємства "Кримтролейбус" за 1-й квартал 2005 року витрати на перевезення пасажирів на 1,00 грн. виручки фактично склали 3,25грн., в результаті арифметичних помилок в серпні, жовтні 2004 року та січні 2005 року завищено податковий кредит, що призвело до зменшення податкових зобов’язань на 7789,00грн.

За результатами перевірки складено акт № 689/23-1/03328264 від 05.08.2005, на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 08.08.2005, яким визначено податкове зобов’язання у сумі 120784,00грн., у тому числі основний платіж 80582,00грн., штрафні санкції -40292,00грн.

Як вбачається з акту перевірки, Державній податковій інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим було відомо про відсутність у Сімферопольського тролейбусного парку № 1 Кримського державного виробничого підприємства "Кримтролейбус" прав юридичної особи на дату перевірки в періоді, який перевірявся.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що свідоцтво платника податку на додану вартість № 00848676 від 12.09.1997 анульовано рішенням господарського суду Автономної республіки Крим від 19.04.-10.05.2005 у справі № 2-7/4671-2005, оскільки Сімферопольський тролейбусний парк № 1 Кримського державного виробничого підприємства "Кримтролейбус" був зареєстрований платником податку на додану вартість і одержав вказане свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість без достатніх законних підстав. Дане рішення набрало законної сили 25.08.2005.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, яке набрало законної сили, не доводяться при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже Сімферопольський тролейбусний парк № 1 Кримського державного виробничого підприємства "Кримтролейбус" не є платником податку на додану вартість.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Пунктом 1.1 статті 1 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" встановлено, що відособлені підрозділи без прав юридичної особи можуть бути платниками податку тільки якщо такий обов’язок покладено на них спеціальним законом.

Згідно з пунктами 1.2, 1.3 статті 1, статті 2 Закону України „Про податок на додану вартість” (у редакції, що діяла у перевіряємому періоді), який є спеціальним законом з податку на додану вартість, платниками податку на додану вартість є суб’єкти підприємницької діяльності, інші юридичні особи, а також фізичні особи, які здійснюють діяльність, віднесену до підприємницької.

Філія без прав юридичної особи не визнається платником податку на додану вартість і тому у Сімферопольського тролейбусного парку № 1 Кримського державного виробничого підприємства "Кримтролейбус" були відсутні правові підстави по відрахуванню і внесенню до бюджету податку на додану вартість відповідно до пункту 1.3 статті 1 та пункту 10.1 статті 10 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Своїм листом від 30.01.2002 № 1707/7/16-1217 Державна податкова адміністрація України роз’яснила, що особи, які не мають статусу юридичних можуть бути зареєстровані платниками податку на додану вартість за наявності згоди головного підприємства.

В матеріалах справи не представлені докази того, що Кримське державне виробниче підприємство "Кримтролейбус" надавало згоду на взяття його філіалу - Сімферопольського тролейбусного парку № 1 на податковий облік.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що визначення податкового зобов’язання по спірному податковому повідомленню-рішенню філії без прав юридичної особи без визначення податкового зобов’язання юридичній особі за той же період є самостійною підставою для визнання спірного податкового повідомлення-рішення нечинним.

Господарським судом встановлено, що Державна податкова інспекція у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим визначила податкове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 109189,50грн., у тому числі основного платежу –72793,00 грн., штрафних санкцій –36396,50грн. з порушенням вимог Закону.

Відповідно до підпункту 5.1.13 пункту 5.1 статті 5 Закону України „Про податок на додану вартість” у 1 кварталі 2005 року від оподаткування звільнялися послуги з перевезення осіб пасажирським транспортом в межах населеного пункту, тарифи на які регулюються органами місцевого самоврядування.

Податкове зобов’язання по спірному податковому повідомленню-рішенню визначено Державною податковою інспекцією у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим на послуги з перевезення пасажирів за межами населеного пункту (передмістя і траса).

Згідно з пунктом 4.1 статті 4 Закону України „Про податок на додану вартість” (із змінами та доповненнями), у редакції, що діяла у спірному періоді, база оподаткування визначалася виходячи з договірної, контрактної вартості, яка визначалась за вільними або регульованими цінами (тарифами).

Частиною 11 статті 9 Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік” від 23.12.2004 встановлено, що база оподаткування на додану вартість операцій з постачання товарів (робіт, послуг) визначалась виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними або регульованими цінами (тарифами), але не нижче за фактичні витрати на їх виготовлення (придбання). Пунктом 31 статті 73 вказаного закону на 2005 рік була припинена дія пункту 4.1 статті 4 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Зазначені Закони не містять поняття „фактичних витрат на виготовлення (придбання) послуг” та не встановлюють порядок визначення таких витрат.

Пунктом 11.4 статті 11 Закону України „Про податок на додану вартість” визначено, що зміна порядку оподаткування на додану вартість може здійснюватись тільки шляхом внесення змін до цього Закону окремим законом з питань оподаткування. У випадку, якщо іншим законом, незалежно від часу його ухвалення, встановлюються нові правила обкладення цим податком, відмінні від зазначених у цьому Законі, пріоритет мають норми цього Закону.

Як вбачається з акту перевірки, податкові зобов’язання, які задекларовані Сімферопольським тролейбусним парком № 1 Кримського державного виробничого підприємства "Кримтролейбус" у січні, лютому та березні 2005 року відповідають фактично одержаній виручці за перевезення пасажирів за межами населеного пункту за тарифом, встановленим постановою Ради Міністрів Автономної Республіки Крим від 13.07.2004 № 300 „Про впорядкування тарифів на послуги електротранспорту”.

Суд першої інстанції встановив, що у спірному податковому повідомленні-рішенні Державна податкова інспекція у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим при визначенні податкового зобов’язання посилається на пункт 4.1 статті 4 Закону України „Про податок на додану вартість”, тоді як в акті перевірки посилається на статтю 9 Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік” та на п. 4.1 статті 4 Закону України „Про податок на додану вартість”. При цьому базу оподаткування операцій з перевезення пасажирів Сімферопольського тролейбусного парку № 1 Державна податкова інспекція у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим визначила виходячи з даних аналізу роботи Кримського державного виробничого підприємства "Кримтролейбус" за 1 квартал 2005 року в цілому по підприємству.

Таким чином, Державною податковою інспекцією у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим порушено вимоги статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, оскільки показники витрат на 1,00грн. виручки за 1 квартал по Кримському державному виробничому підприємству "Кримтролейбус" застосував до його філіалу - Сімферопольського тролейбусного парку № 1 (який не мав прав юридичної особи) за кожний звітний період: січень, лютий та березень 2005 року.

Пунктом 1.6 Статуту Кримського державного виробничого підприємства "Кримтролейбус" встановлено, що до його складу входять відокремлені філіали без прав юридичної особи, серед яких Сімферопольський тролейбусний парк № 1.

З аналізу роботи Кримського державного виробничого підприємства "Кримтролейбус", на який посилався відповідач при визначенні бази оподаткування послуг з перевезення пасажирів Сімферопольському тролейбусному парку № 1, Державною податковою інспекцією у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим за основу розрахунків взяті узагальнені показники роботи всього підприємства в цілому за 1 квартал 2005 року. Витрати, які наведені в аналізі на 1,00грн. виручки є недиференційованими по кожній філії, у тому числі по Сімферопольському тролейбусному парку № 1, а також по податкових періодах, по платних та пільгових перевезеннях, по операціях, які оподатковуються та звільнені від оподаткування.

Відповідач неправомірно застосував суму 3,25 грн. з аналізу роботи Кримського державного виробничого підприємства "Кримтролейбус" для перерахунку податкового зобов’язання Сімферопольському тролейбусному парку № 1 за січень, лютий та березень 2005 року і необґрунтовано збільшив податкове зобов’язання по спірному податковому повідомленню-рішенню на 72793,00 грн., а також застосував штрафні санкції у сумі 36396,50 грн.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки спірне податкове повідомлення-рішення адресовано особі, яка за законом не є платником податку на додану вартість, а також у зв’язку з тим, що податкове зобов’язання в частині, що оскаржена позивачем, визначено з порушенням вимог законодавства, а не оскаржена сума сплачена позивачем до бюджету самостійно.

З урахуванням викладеного, судова колегія дійшла висновку, що постанова у справі прийнята при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим вимоги Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим, які викладені в апеляційній скарзі, задоволенню не підлягають, підстави для скасування постанови місцевого господарського суду відсутні.

Керуючись статтями 195, 198 (пункт 1), 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 03 лютого 2006 року по справі № 2-28/3406-2006А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Постанову або ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        Ю.В. Борисова

Судді                                                                      В.І. Гонтар

О.А. Щепанська