ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Херсон, вул. Горького, 18
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У
К Р А Ї Н И

25.03.2008
Справа №  4/33-08

Господарський суд
Херсонської області у складі судді
Ємленінової З.І. при секретарі
Сокуренко Л.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за
позовом дочірнього
підприємства "Ринок "Овощной" товариства з обмеженою
відповідальністю "Комерційний центр "Авалон" м. Херсон

до
приватного підприємця ОСОБА_1 м. Херсон

про  стягнення
45.205грн.58коп.

за участю   представників сторін:

від  позивача
- уповноважена особа  Гераскін
В.Д.

від  відповідача
- приватний підприємецьОСОБА_1

Позивач звернувся з позовом про
стягнення з відповідача 45205грн. 58коп. збитків станом на 01.11.2007року, в
тому числі 15704грн. 38коп. вартості спожитої
електроенергії і 29501грн. 20коп. ринкового збору та вартості
торгового  місця. Він посилається на те,
що відповідно до Правил торгівлі на ринках починаючи з 01.04.2006 року
відповідач повністю зайняла територію рибного ряду в критому м'ясо-молочному
павільйоні ринку і розмістила там електроспоживаюче обладнання, однак
розрахунків з  ринком в період  з 01 квітня 2006 року по 01 листопада  2007року не
здійснювала, тому він
просить  стягнути з  неї
суму позову як  спричинені
збитки.

Відповідач проти позову заперечує,
посилаючись на те, що позивачем не надано доказів того, що відповідач займав
вісім торгівельних місць і не сплачував ринкові послуги протягом спірного
періоду. Він зазначає, що згідно з договором про надання ринкових послуг
доказом  плати за надані ринком
послуги  є безіменна квитанція про сплату
ринкових послуг та надав суду копії
фіскальних  чеків і квитанцій,
посилаючись на те, що  за спірний
період  ним сплачено  ринку 9756грн.75коп. Крім  того,
рішення по справі №14/108-ПН-07, на яке посилається позивач, прийняте за
іншим предметом позову та з інших підстав, а тому відповідач вважає, що  зазначене
рішення не  є  належним доказом по  справі та не
може бути  покладено в основу
позову як  преюдиційні факти. Відповідач
також пояснює, що позивачем не
надано  доказів на підтвердження
обсягів спожитої електричної  енергії, а
зазначене в позові холодильне обладнання
є  власністю ОСОБА_2 і він лише
користувався деяким майном за виникненням необхідності. До  того ж, вартість  електроенергії  є
складовою  вартості торгового  місця, тому окремо  оплаті не
підлягає.

Розглянувши матеріали  справи, дослідивши надані до  справи докази, заслухавши представників
сторін, суд -

в с т
а н о в и в:

Між
позивачем та відповідачем
виникли  господарські
правовідносини  відповідно до  Правил
торгівлі на ринках, затверджених
наказом  №57/188/84/105 від
26.12.2002року Міністерства економіки
з  питань Європейської  інтеграції
України, Міністерства
внутрішніх  справ України,
Державної податкової  адміністрації
України,  Державного  комітету стандартизації, метрології  та сертифікації  України (далі -Правила), який зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 22.03.2002року за №288/6576. Зазначеними
Правилами  визначено  вимоги щодо
функціонування  створених  в установленому порядку ринків усіх  форм власності, організації  оптового
та роздрібного продажу на них
сільськогосподарських  продуктів,
продовольчих  і непродовольчих  товарів, худоби, тварин, кормів, тощо, а
також надання послуг, додержання ветеринарних, санітарних, протипожежних вимог  і правил безпеки  праці на ринках, прав споживачів і вимог  податкового
законодавства.

Звертаючись  з
позовом, позивач  в позовній заяві
зазначає,   що  відповідач в період  з 01.04.2006року по  01.11.2007року  займав
в критому м'ясо-молочному
павільйоні ринку  рибний ряд, який
налічує  вісім  торгівельних
місць, де розміщував наступне
обладнання: холодильну  вітрину
«Таір»потужністю 230 Вт; морозильну камеру «MORS” потужністю  238 Вт; побутовий холодильник “Донбас”
потужністю 160 Вт; холодильну камеру
потужністю 1740 Вт; морозильну камеру потужністю  210 Вт та стіл  металевий саморобний. Крім  того,
відповідач використовував лампу освітлення  потужністю 100 Вт.

Відповідно до  рішення господарського  суду Херсонської  області від
24.05.2007року по  справі
№14/108-ПН-07, яке  залишено  в силі
постановою Запорізького апеляційного
господарського  суду  від 21.09.2007року (зі зміною  мотивувальної
частини  рішення),  відповідача
зобов'язано  усунути  перешкоди
в роботі ринку шляхом вивільнення
зайнятої  території  та спонукання його  вивезти
з території  ринку своє   обладнання і продукцію.

За посиланням  позивача
за період  з  01.04.2006року по  01.11.2007року відповідачем  спричинені йому збитки  через
несплату вартості торгового  місця
та ринкового  збору на загальну суму
29.501грн.20коп. а також  у зв'язку
із  спожитими  обсягами
електричної  енергії,
вартість  якої  становить 15.704грн.38коп. Всього позивач
просить  відшкодувати  йому
45.205грн.58коп.  відповідно
до  вимог
статей 224, 2225 ГК України, ст. 610, 611, 612, 623  ЦК України.

Відповідно
до  статті 224 ГК України учасник
господарських  відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо
здійснення  господарської  діяльності, повинен  відшкодувати    завдані цим збитки суб'єкту, права або  законні інтереси  якого
порушено.

Під
збитками розуміються витрати, зроблені управненою  стороною, втрата або  пошкодження її майна, а також  не одержані нею  доходи, які управнена сторона одержала б  у разі належного  виконання
зобов'язання  або  додержання правил здійснення
господарської  діяльності.

Аналогічна норма міститься   і в статті 22 ЦК України.  Частиною 1 статті  614  ЦК
України  встановлено, що  особа, яка
порушила зобов'язання  несе  відповідальність  за наявності її  вини, якщо
інше  не  встановлено
договором або  законом.

Зазначені статті визначають  загальну норму  щодо
відшкодування збитків  внаслідок
наявності  складу господарського  правопорушення: порушення права; завдання
збитків та причинний зв'язок між
порушенням  права та збитками.
При  наявності таких  обставин
у особи виникає  право на
відшкодування  завданих  збитків.

Притягнення ж  до
господарсько-правової
відповідальності можливе лише при наявності  передбачених
законом умов. Їх  сукупність  утворює
склад  господарського  правопорушення, який є  підставою
господарсько-правової
відповідальності. Склад
господарського  правопорушення,
визначений законом для настання
відповідальності у формі
відшкодування  збитків
утворюють  наступні елементи:  суб'єкт, об'єкт,  об'єктивну та суб'єктивну  сторону. Суб'єктом є  боржник;
об'єктом - правовідносини  по
зобов'язаннях; об'єктивною  стороною -
наявність  збитків  у майновій сфері кредитора, протиправна
поведінка  суб'єкта господарювання,
а  також
причинний зв'язок  між  протиправною
поведінкою правопорушника і збитками; суб'єктивну сторону  господарського  правопорушення  складає
вина.

Відсутність  хоча б
одного  із  вищеперелічених  елементів, що
утворюють  склад  господарського  правопорушення, звільняє  відповідача від  відповідальності за порушення  у сфері
господарської діяльності, оскільки
його  поведінка  не
може бути  кваліфікована як  правопорушення.

Документального  підтвердження вини  відповідача в спричинені саме
зазначеного  в позові розміру збитків
та  обґрунтування складу і розміру  збитків
позивач на протязі
неодноразових  засідань  суду
не  надав.

Звертаючись  з
позовом, позивач просить  стягнути
з  відповідача збитки  через
несплату ним вартості торгового
місця та ринкового  збору на
загальну суму 29.501грн.20коп. а також  у
зв'язку із  спожитими  обсягами
електричної  енергії,
вартість  якої  за його
розрахунком становить 15.704грн.38коп.

Розмір  збитків
відповідно до  статті 225 ГК
України та статті 623 ЦК України
визначається  відповідно до  реальної
вартості  втраченого  майна з
урахуванням  ринкових  цін
які існували  на  день розгляду справи, або  додаткові
витрати,  понесені стороною,
яка  зазнала збитків  внаслідок порушення зобов'язання іншою  стороною.

При цьому відповідно до   статті 33 ГПК України саме позивач
повинен  довести   ті реальні витрати, які він  поніс внаслідок спричинення йому збитків.

Звертаючись  з
позовом, позивач не  надав
документального  обґрунтування розрахунку
суми  позову та розміру понесених  ним збитків.
Надані до  матеріалів справи
акти    від 01.03.2006року, від
12.04.2006року, від 02.06.2006року та від 10.10.2007року   складені
без  участі відповідача. В  цих
актах  зазначено, що  відповідач на території  ринку розмістив  вищезазначене
обладнання відповідною потужністю та користується лампою  освітлення
потужністю 100Вт у зв'язку з  чим
комісія  прийшла до  висновку, що
відповідач  зайняв повністю  територію
рибного  ряду , який розрахований
на вісім  торгівельних  місць. При
цьому  не  зазначено, яким чином  це було
встановлено. Не зазначено  в актах
і того, на підставі яких  документів   була встановлена  потужність
обладнання.

Надані
ж позивачем   фотографії  (арк. справи 107-109, 111) не  можуть
бути  прийняті судом як належний
доказ   на обґрунтування викладених  в позові обставин  щодо зайняття відповідачем восьми  торгівельних
місць  та  використання ним обладнання відповідної  потужності, а відповідно і розміру
прямої  матеріальної  шкоди.

Статтею  34  ГПК
України  передбачено, що  обставини
справи, які  відповідно до  законодавства
повинні  бути доведені  певними
засобами  доказування, не  можуть
підтверджуватися  іншими  засобами
доказування.

Так,
не  можуть  бути
прийняті як    обґрунтування
потужності холодильного  обладнання,  з
огляду належності та допустимості доказів,  фотографії (арк. справи 107-108),  так як
вони не є  підтвердженням
технічних  характеристик обладнання щодо
його  потужності.  Невідомо
в якому місці, коли, ким   та
з  приводу чого  вони були здійснені.

Крім
того, із   наданої  позивачем калькуляції  вартості торгового  місця при
торгівлі продовольчою групою
товарів вбачається, що до вартості торгового  місця включено  також
вартість  електроенергії в су мі
900грн.00коп.  на добу, а затрати  нараховані виходячи із  середньої
кількості 27 робочих  днів в
місяць. Розрахунок затрат  позивачем
здійснено відповідно  за 30  та 31 день
в місяць. При  цьому доказів того,
що  відповідач використовував торгові
місця  та користувався
електроенергією  по  30-31 день
на місяць  до  матеріалів справи не  надано.

Відповідач
в засіданні суду посилався на те, що  ним
не  використовувалося вісім  торгівельних
місць, оскільки  холодильне  обладнання
належало  приватному підприємцю
Щербіньовій  С.П., якою  воно  і
було  вивезено  з
території  ринка в жовтні 2007року,  а
до  01.11.2007року частина
обладнання знаходилася в неробочому стані, а інша частина  використовувалася нею не  постійно, а по  мірі необхідності.

Таким
чином,  позивачем не  підтверджено належними  доказами кількість торгівельних  місць, зайнятих  відповідачем,
розміщення певного  обладнання
відповідної  потужності  у зазначений в позові період, а також  розрахунок суми  позову щодо
вартості торгового  і
ринкового  збору та  витрат понесених  ним  у
зв'язку із  сплатою  вартості
реально спожитої  відповідачем
кількості електричної  енергії.

Відповідачем
в засідання суду надані  фіскальні
чеки  про
сплату  позивачу послуг, в тому
числі ринкового  збору  та сплати вартості торгового  місця а також
квитанції  на підтвердження  перерахування
позивачу   послуг  ринка
та вартості електричної  енергії в
період  з
травня 2006року по  жовтень
2007року на загальну суму  9.756грн.75коп.
При цьому, в квитанціях  зазначено  фактичне
призначення платежів.  Однак  зазначені суми  позивачем не
враховані в розрахунку суми
позову, а в засіданні суду його
представник не  зміг  надати
доказів на підтвердження того, в рахунок
якого періоду  ринком зарахована
зазначена сума. При цьому його  посилання
на те, що  ці суми  зараховано в
рахунок боргу, який виник до 01.04.2006року не  підтверджені належними  документами первинного  бухгалтерського  обліку.

З
урахуванням  викладеного, позивачем
не  доведено  причинного
зв'язку між  діями  відповідача
та розміром спричинених йому
збитків, які він  просить  стягнути
а також  належного обґрунтування
розрахунку цих  збитків, тому
підстави  задоволення позовних  вимог
відсутні.

Судові
витрати  відповідно до  ст. 49 ГПК України відносяться на позивача.

В
засіданні за згодою представників сторін
оголошувалася вступна та резолютивна частина рішення.

На
підставі ст. 224, 225 Господарського Кодексу України, ст. 623 Цивільного
Кодексу України   та  керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Суддя
З.І. Ємленінова

Рішення оформлено  відповідно
до

ст. 84 ГПК України
26.03.2008року.