ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.05.2008                                                              Справа № 17/50

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ушак І.Г. у відкритому судовому засіданні за участю представників:

позивача –Магировський Ю.А., представник за довіреністю;

відповідача –Кондратенко Д.І., представник за довіреністю

розглянув справу за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Львів, м. Львів (далі - відділення) до військової частини А-1556 Міністерства оборони України, м. Мукачево про стягнення збитків на суму 12159,98 грн.

Позивач звернувся із вимогами про стягнення з відповідача зазначеної суми, яка виплачена позивачем на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі –Закон) як страхові виплати потерпілим внаслідок нещасного випадку на виробництві гр. Гнида Г.В. - за період з 28.08.07 по 1.02.08 на суму 1805,48 грн., гр. Турку В.В. – за період з 1.01.07 по 1.02.08 на суму 10354,50 грн.

Втрата працездатності зазначених громадян сталася внаслідок зіткнення електровоза, машиністом та помічником машиніста на якому були зазначені потерпілі громадяни, із вантажним автомобілем, що належав військовій частині правонаступником якої відповідач по справі - військова частина А–1556. За таких обставин позивач вважає, що суму здійснених страхових виплат належить стягнути за приписами Цивільного кодексу України в порядку регресу з відповідача як роботодавця, працівники якого протиправними діями призвели до заподіяння збитків позивачеві. Представник позивача у ході судового розгляду наполягає на задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх обґрунтованість долученими до матеріалів справи документами

Відповідач письмовим відзивом на позов та його представник у ході судового розгляду заперечує проти позову, вважаючи, зокрема, що питання здійснення страхових виплат, регресне стягнення яких є предметом даного спору, за приписами ст.ст. 21, 25, 28 Закону та ст. 7 Прикінцевих положень Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” віднесено до функціональних обов’язків Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно повно та об’єктивно розглянувши в судовому процесі всі обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому суд виходив з наступного.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач передав до відділення для здійснення подальших страхових виплат особові справи потерпілих гр.гр. Гниди Г.В. та Турок В.В. на підставі відповідних рішень суду за актами приймання-передачі від 01.03.07р. та від 19.12.07р.; позивачем здійснено виплати суми 12159,98 грн., відшкодування якої є предметом даного спору ( в т.ч.: гр. Гнида Г.В. - за період з 28.08.07 по 1.02.08 виплачено суму 1805,48 грн., гр. Турку В.В. – за період з 1.01.07 по 1.02.08 - 10354,50 грн.); дані суми є страховими виплатами відділення за змістом ст.ст. 21, 28 Закону у зв"язку з настанням страхового випадку - нещасного випадку на виробництві підприємства-роботодавця.

Таким чином, правовідносини сторін, які стали підставою заявленого позову виникли із виконання позивачем як страховиком зобов'язань за Законом.

Даний Закон, відповідно до його ст. 4, разом з Основами законодавства України про обов’язкове державне соціальне страхування, Кодексом законів про працю України і Законом України „Про охорону праці" становить законодавство про страхування від нещасного випадку, яке є спеціальним з питань державного соціального страхування. Це законодавство не містить відсильних норм до Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ), на приписи якого як на нормативну підставу своїх вимог посилається позивач. Відповідно ж до ч. 2 ст. 1 цього кодексу виключається можливість застосування його норм до спірних правовідносин, оскільки ці відносини не є цивільно-правовими.

У чинному ЦКУ відсутній аналог ст. 460 ЦК УРСР 1963р., якою було передбачено можливість подання органом державного соціального страхування чи Пенсійного фонду України регресної вимоги про відшкодування потерпілим від нещасних випадків виплачених сум допомоги або пенсій. Відсутність такої норми в ЦКУ є прямим наслідком створення в Україні системи загальнообов’язкового державного соціального страхування на нових засадах відповідно до вищенаведеного спеціального законодавства. Такої позиції дотримується Вищий господарський суд України при розгляді аналогічної справи (постанова Вищого господарського суду України від 21.02.2006р. у справі № 13/291).

Здійснення позивачем страхових виплат у разі настання страхового випадку на виробництві, зокрема, тих, регресне відшкодування яких є предметом даного спору, є функціональним обов'язком його як територіального структурного підрозділу Фонду страхування від нещасних випадків - цільового страхового фонду. Відповідно до ст.46 Закону джерела коштів Фонду складають страхові внески роботодавців відповідно до встановлених тарифів; капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників; прибуток, одержаний від тимчасово вільних коштів Фонду на депозитних рахунках; кошти, одержані від стягнення відповідно до законодавства штрафів і пені з підприємств; добровільні внески та інші надходження, отримання яких не суперечить законодавству.

Відповідно до приписів ст.ст. 25, 46 Закону, кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України, використовуються виключно за їх прямим призначенням, усі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим, передбачених ст. 21 Закону провадяться Фондом за рахунок його коштів.

Законом не передбачено права Фонду на регресне відшкодування виплачених страхових сум.

За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача до військової частини А-1556 про регресне відшкодування виплачених потерпілим внаслідок нещасного випадку на виробництві страхових сум.

З огляду на викладене, керуючись ст. 1 Цивільного кодексу України, Основами законодавства України про обов’язкове державне соціальне страхування, Законами України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", „Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, ст.ст. 4-3, 33, 43, 44-49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,

суд вирішив:

1. У позові відмовити.

Дане рішення набирає законної сили в порядку cm. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено 13.06.08.

Суддя Ушак І.Г.