ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.06.08 р.                     Справа № 8/102пн

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Лінарус та Партнери”, м.Донецьк,

до відповідача 1 Донецької міської ради, м.Донецьк,

до відповідача 2 Виконавчого комітету Донецької міської ради, м.Донецьк,

про визнання права

Суддя Ємельянов А.С.

Представники:

від позивача: Медведовська Ю.О. – по дов.

від відповідача 1: Головченко О.І. – по дов.

від відповідача 2: Головченко О.І. – по дов.

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Лінарус та Партнери”, м.Донецьк, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача 1, Донецька міська рада, м.Донецьк, до відповідіча 2, Виконавчий комітет Донецької міської ради, м.Донецьк про визнання права позивача на отримання в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 0,1823 га для розміщення об’єкту – автомобільної газонаповнюючої компресорної станції АГНКС-360 за адресою: м.Донецьк, Кіровський район, вул.Петровського шляхом укладання прямого договору оренди строком на 15 років з Донецькою міською радою в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі" в редакції, яка діяла на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю „Лінарус та Партнери” до Донецького міського голови з заявою про надання земельної ділянки в оренду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність у нього права на отримання спірної земельної ділянки в оренду на умовах та в порядку, передбачених Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі" в редакції, яка діяла на момент звернення з заявкою до Донецького міського голови.

Відповідач 1 надав відзив на позовну заяву №01/15-4016 від 26.06.2008р., в якому повідомив суд про відсутність предмету спору по цій справі, враховуючи ті обставини, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували відмову відповідача 1 у оформленні відповідного договору оренди. Крім цього, за твердженням відповідача 1, передача в оренду земельних ділянок здійснюється виключно на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, внаслідок чого неправомірною є передача земельної ділянки в оренду згідно з рішенням суду.

Відповідач 2 у відзиві №01/15-4020 від 26.05.2008р. проти позовних вимог заперечує з огляду на те, що укладання договорів оренди земельних ділянок відноситься до повноважень Донецької міської ради.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

13.08.2007р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Лінарус та Партнери” звернулося до Донецького міського голови з заявою про надання земельної ділянки для розміщення об’єкту – автомобільної газонаповнюючої компресорної станції АГНКС-360 за адресою: м.Донецьк, Кіровський район, вул.Петровського.

На підставі рішення Донецької міської ради від 30.09.2005р. №21/2 "Про затвердження правил забудови м.Донецька", рішення Донецького міського голови (віза) питання щодо надання позивачу в оренду земельної ділянки було передано на розгляд постійно діючої комісії з питань вибору земельних ділянок для розміщення об’єктів.

30.08.2007р. постійно діючою комісією з питань вибору земельних ділянок для розміщення об’єктів була надана відповідь, за змістом якої позивачу необхідно розробити, погодити та затвердити містобудівне обґрунтування розміщення об’єкту.

На замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю „Лінарус та Партнери” Акціонерним товариством закритого типу "Територіальний проектний інститут "Донбасцивільпроект" (ліценція серії АВ №314395 від 16.03.2007р.) було розроблено містобудівне обґрунтування розміщення вказаного вище об’єкту на земельній ділянці, яка розташована за адресою: м.Донецьк, Кіровський район, вул.Петровського.

Одночасно, ТОВ „Лінарус та Партнери” були отримані наступні дозволи державних органів та органів місцевого самоврядування на розміщення автомобільної газонаповнюючої компресорної станції АГНКС-360:

-          висновок Українського державного науково-дослідного інституту "Діпромісто" №15-36 від 14.01.2008р.

-          висновок Донецької міської санітарно-епідеміологічної станції №376/07 від 13.02.2008р.;

-          навколишнього природного середовища в Донецькій області №05/463 від 18.02.2008р.;

-          висновок управління культури та туризму Донецької міської ради №01-1/556-з від 26.02.2008р.;висновок Донецького міського управління земельних ресурсів №05-6-1049 від 08.04.2008р.;

-          висновок відділу регуляторної політики Державного управління охорони

-          висновок Головного управління містобудування і архітектури №01/14-2242 від 02.06.2008р.

У відповідності з п.6 глави 2 частини 3 додатку «Правила забудови міста Донецька» до рішення виконавчого комітету Донецької міської ради №23/17 від 16.12.2005р. у випадку, коли розташування об’єкта принципово заперечує рішенням затвердженої містобудівної документації або у разі недоцільності розміщення об’єкта за місцем розташування, запропонованим зацікавленою особою, з містобудівних, екологічних, санітарних, земельних, історико-культурних міркувань, інших обмежень та обтяжень, що підтверджуються висновками відповідних служб, зацікавленій особі за підписом Донецького міського голови видається мотивована відмова.

Проте, як вказує позивач, відповідної відмови, підписаної Донецьким міським головою не приймалося, розташування об’єкту будівництва погоджено з відповідними органами місцевого самоврядування, їх підрозділами і службами.

Листом №142 від 17.06.2008р. Донецької міської ради було повідомлено позивача про неможливість передачі в оренду спірної земельної ділянки.

Підставою для відмови в передачі позивачу земельної ділянки на праві оренди вказано ті обставини, що внаслідок внесення змін до Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" отримання права оренди земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності, на теперішній час відбувається виключно на аукціонах.

Як вказує позивач, бездіяльність органів місцевого самоврядування щодо оформлення документів на відведення спірної земельної ділянки в оренду є необґрунтованою та незаконною, порушує його права, внаслідок чого позивачем заявлені вимоги про визнання права позивача на отримання в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 0,1823 га для розміщення об’єкту – автомобільної газонаповнюючої компресорної станції АГНКС-360 за адресою: м.Донецьк, Кіровський район, вул.Петровського шляхом укладання прямого договору оренди строком на 15 років з Донецькою міською радою в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі" в редакції, яка діяла на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю „Лінарус та Партнери” до Донецького міського голови з заявою про надання земельної ділянки в оренду.

Відповідач 1 та відповідач 2 проти позовних вимог заперечують з підстав, викладених у відзивах відповідно №01/15-4016 від 26.06.2008р. та №01/15-4020 від 26.06.2008р.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача до відповідача 1 такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно із ст.ст.13, 41 Конституції України передбачено, що від імені українського народу права власника, зокрема, на землю здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Відповідно до ст.ст.142, 143, 144, 145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальної громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Зокрема, у відповідності із ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього кодексу.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом.

Порядок надання у постійне користування земельних ділянок юридичним особам та порядок передачі земельних ділянок в оренду визначені ст.ст.123, 124 Земельного кодексу України та ст.16 Закону України "Про оренду землі".

В силу ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

У відповідності з п.3 глави 2 частини 3 додатку «Правила забудови міста Донецька» до рішення Донецької міської ради №23/17 від 16.12.2005р. особа, зацікавлена у відведенні земельної ділянки для будівництва, звертається з клопотанням про погодження місця розташування об’єкта до Донецької міської ради.

Згідно зі ст.16 Закону України "Про оренду землі" в редакції, яка діяла на момент звернення позивача до Донецького міського голови, особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання). Розгляд заяви (клопотання) і надання земельної ділянки в оренду проводяться у порядку, встановленому Земельним кодексом України. У разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог цього закону.

Таким чином, волевиявлення майбутнього орендаря щодо укладення договору оренди реалізується шляхом подання відповідної заяви.

Внаслідок внесення змін Законом України від 28.12.2007р. N107-VI до ст.16 Закону України "Про оренду землі" та ст.124 Земельного кодексу України, набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, має здійснюватись виключно на аукціонах, крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб і в яких відсутні акції (частки, паї), що належать державі.

З висновками суду, правовідносини щодо оренди землі виникли між органами місцевого самоврядування та позивачем з моменту подання клопотання щодо надання в оренду спірної земельної ділянки, тобто, до набрання чинності змінами до ст.16 Закону України "Про оренду землі" та ст.124 Земельного кодексу України.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.4 п.3 мотивувальної частині рішення Конституційного суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99 норми ст.58 Конституції України можуть розповсюджуватись на юридичні особи.

Таким чином, посилання органів місцевого самоврядування на неможливість розгляду документів з відведення спірної земельної ділянки у зв’язку із внесенням змін до Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" є необґрунтованими та такими, що порушують права позивача на оренду земельної ділянки.

Крім цього, як було зазначено в рішенні Конституційного суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008 Конституція України у статті 92 визначила сфери, зокрема бюджетну, які мають врегульовуватися виключно законом. Закон про Держбюджет є основним фінансовим документом держави. Через своє спеціальне призначення цей закон не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя. Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Таким чином, Конституційний Суд України в своєму рішенні дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Згідно з резолютивною частиною рішення Конституційного суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008 визнано неконституційними положення пункту 2 та пункту 8 розділу II Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до ч.6 ст.16 Закону України "Про оренду землі" в редакції, яка діяла при подачі позивачем заявки на оренду землі, проведення відповідними органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування аукціону або конкурсу щодо набуття права оренди земельної ділянки вимагається у разі надходження двох або більше заяв (клопотань) на оренду однієї і тієї самої земельної ділянки.

Одночасно, за змістом матеріалів справи, стосовно оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: м.Донецьк, Кіровський район, вул.Петровського, була подана тільки одна заявка - ТОВ „Лінарус та Партнери ”. Відповідачами вказані обставини не спростовані, доказів подання заявок іншими особами до матеріалів справи не надано.

Таким чином, враховуючи, що позивач є єдиною особою, яка реалізувала своє право на оренду спірної земельної ділянки, проведення аукціону або конкурсу щодо набуття права оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: м.Донецьк, Кіровський район, вул.Петровського, нормами ст.16 Закону України "Про оренду землі" не передбачено.

Відповідно до п.34 ст.26, п.2 ст.77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання надання земельної ділянки в оренду вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

За висновками суду, порушені права позивача підлягають захисту способами, передбаченими ст.152 Земельного кодексу України.

Зокрема, згідно з вказаною статтею захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав.

Як встановлено судом вище, позивач звернувся до Донецького міського голови в передбаченому законодавством порядку з клопотанням про надання земельної ділянки в оренду з наданням для цього всіх необхідних документів.

Листом №142 від 17.06.2008р. Донецькою міською радою було повідомлено позивача про неможливість передачі в оренду спірної земельної ділянки, внаслідок чого, твердження відповідача 1 про відсутність предмету спору по цій справі судом до уваги не приймаються.

При цьому, посилання відповідача 1 на неправомірність позовних вимог у зв’язку з відсутністю відповідного рішення органу місцевого самоврядування про передачу в оренду спірної земельної ділянки суд вважає безпідставними, враховуючи, що предметом позовних вимог є визнання права позивача на оренду земельної ділянки в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі" в редакції, яка діяла на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю „Лінарус та Партнери” з заявкою до Донецького міського голови.

Тобто, рішенням суду фактично визначається правомірність дій позивача як єдиної особи, що може реалізувати своє право на отримання спірної земельної ділянки в оренду, а також визначається порядок проведення таких дій та законодавство на підставі якого вказані дії повинні здійснюватися.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги до відповідача 1 про визнання права на отримання в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 0,1823 га для розміщення об’єкту – автомобільної газонаповнюючої компресорної станції АГНКС-360 за адресою: м.Донецьк, Кіровський район, вул.Петровського шляхом укладання прямого договору оренди строком на 15 років з Донецькою міською радою в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі" в редакції, яка діяла на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю „Лінарус та Партнери” до Донецького міського голови з заявою про надання земельної ділянки в оренду, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Одночасно, позов в частині вимог до відповідача 2 підлягає залишенню без задоволення, враховуючи відсутність на момент розгляду спору у Виконавчого комітету Донецької міської ради повноважень на укладання договорів оренди землі та будь-яких доказів оспорювання прав позивача з боку відповідача 2.

При визначенні підвідомчості цієї справи суд виходив з того, що між сторонами існує спір про право позивача на отримання в оренду спірної земельної ділянки.

Тобто, правовідносини, що склалися між сторонами з приводу наявності чи відсутності у позивача права на оренду носять договірний характер, який є наслідком виниклих між сторонами господарських відносин у сфері землеустрою.

При цьому, відповідачі у спірних правовідносинах не здійснюють владних повноважень, а виступають як суб'єкти господарських відносин. Таким чином, цей спір підвідомчий господарському суду.

У відповідності до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати підлягають віднесенню на відповідача 1 повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Лінарус та Партнери”, м.Донецьк до Виконавчого комітету Донецької міської ради, м.Донецьк.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Лінарус та Партнери”, м.Донецьк до Донецької міської ради, м.Донецьк задовольнити повністю.

Визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю „Лінарус та Партнери” на отримання в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 0,1823 га для розміщення об’єкту – автомобільної газонаповнюючої компресорної станції АГНКС-360 за адресою: м.Донецьк, Кіровський район, вул.Петровського шляхом укладання прямого договору оренди строком на 15 років з Донецькою міською радою в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі" в редакції, яка діяла на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю „Лінарус та Партнери” до Донецького міського голови з заявою про надання земельної ділянки в оренду.

Стягнути з Донецької міської ради, м.Донецьк на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Лінарус та Партнери”, м.Донецьк витрати по сплаті державного мита в сумі 85 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

За згодою сторін у судовому засіданні 27.06.2008р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення рішення.

Повний текст рішення підписано 27.06.2008р.

Суддя