ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.04.08 Справа №6/68/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Зубкова Т.П. судді Зубкова Т.П. , Колодій Н.А. , Шевченко Т. М.

при секретарі: Лолі Н.О.

За участю представників сторін:

від позивача – Абрамов В.В. (довіреність б/н від 11.03.2008 р.)

від відповідача – Татаренко А.Н. (довіреність ВКС 941199 від 29.02.2008 р.)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи та апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (м. Енергодар)

на рішення господарського суду Запорізької області від 21.02.2008 р. у справі № 6/68/08

за позовом Приватного підприємства «Антал» (м. Жовті води

Дніпропетровської області)

до відповідача Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча

компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу

«Запорізька атомна електрична станція» (м. Енергодар Запорізької області)

про стягнення суми,

Приватне підприємство «Антал» звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» 10908,56 грн. втрат від інфляції та 1867,90 грн. – 3% річних, нарахованих за період з жовтня 2006 р. по грудень 2007 р. на суму основного боргу за договором № 552(1)01 УК від 17.09.2001 р., стягнуту рішенням          господарського суду Запорізької області від 01.02.2006 р. по справі № 15/369.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.02.2008 р. у справі № 6/68/08 (суддя Місюра Л.С.) позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача 10908,56 грн. втрат від інфляції, 1867,90 грн. – 3% річних, а також 127,77 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим судовим актом, ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (відповідач у справі) звернулось до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Заявник просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 21.02.2008 р. у справі № 6/68/08 та прийняти нове, яким залишити позовні вимоги ПП «Антал» без задоволення.

З підстав, викладених в апеляційній скарзі, заявник вважає, що господарським судом Запорізької області при прийнятті рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, а викладені в рішенні висновки суду не відповідають обставинам справи. Посилається, зокрема, на те, що на момент звернення ПП «Антал» із позовною заявою у відповідача не виник обов’язок по сплаті додатково нарахованих на суму боргу платежів, оскільки між сторонами не існує договору, яким би було встановлено момент виконання обов’язку по сплаті індексу інфляції та 3% річних, а вимогу в порядку ст. 530 ЦК України про їх сплату позивач відповідачу не пред’являв.

Порушення норм процесуального права (ст.ст. 1, 2 ГПК України) заявник вбачає в тому, що суд розглянув справу та прийняв рішення на користь позивача, хоча спір між сторонами, на думку заявника, відсутній і на момент звернення позивача до суду з боку відповідача не мало місця порушення прав позивача щодо сплати заявленої до стягнення суми.

Невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи, на думку заявника, полягає в тому, що матеріалами справи не підтверджено факт передачі позивачем грошових сум відповідачу, у зв’язку з чим користування чужими грошима з боку відповідача не мало місця.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 18.03.2008 р. апеляційна скарга ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» прийнята до провадження та призначена до розгляду на 17.04.2008 р.

Розпорядженням Голови Запорізького апеляційного господарського суду № 767 від 16.04.2008 р. справу № 6/68/08 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Зубкова Т.П. (доповідач), судді Колодій Н.А., Шевченко Т.М.

Позивач у справі – Приватне підприємство «Антал» апеляційну скаргу відповідача не визнає, вважає її безпідставною. Свою позицію виклав у письмовому відзиві. Вважає оскаржуване рішення обґрунтованим, прийнятим за повного з’ясування обставин справи, підстав для його скасування не вбачає. Просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 21.02.2008 р. у справі № 6/68/08 – без змін.

В судовому засіданні представники сторін підтримали у повному обсязі вищевикладені доводи в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

За клопотанням представника відповідача апеляційний розгляд справи фіксувався за допомогою програмно-апаратного комплексу «Діловодство суду».

За згодою сторін в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення місцевого господарського суду, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

17.09.2001 р. між ПП «Антал» (постачальником, позивачем у даній справі) та ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька АЕС» (покупцем, відповідачем у даній справі) було укладено договір № 552(1)01 УК (надалі – Договір), відповідно до умов якого позивач зобов’язався поставити, а відповідач – прийняти та оплатити продукцію, визначену пунктом 1.1 Договору.

У зв’язку з неналежним виконанням ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька АЕС» своїх зобов’язань за Договором ПП «Антал» звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за Договором, а також втрат від інфляції та 3 % річних, нарахованих за 2004 рік.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 01.02.2006 р. у справі № 15/369 позов ПП «Антал» задоволено: стягнуто на його користь з ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС» 49810,80 грн. основного боргу за Договором, а також 6126,73 грн. інфляційних втрат та 1494,32 грн. – 3 % річних за 2004 рік (арк. справи 15-16). Постановами Запорізького апеляційного господарського суду від 06.04.2006 р. та Вищого господарського суду України від 12.09.2006 р. рішення суду першої інстанції у справі № 15/369 залишено без змін (арк. справи 17-22).

27.09.2007 р. рішенням господарського суду Запорізької області у справі № 10/365/06-7/220/07 стягнуто з ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС» на користь ПП «Антал» 8069,34 грн. інфляційних втрат та 2615,09 грн. – 3 % річних, нарахованих за період з січня 2005 р. по вересень 2006 р. на стягнену рішенням по справі № 15/369 суму основного боргу за Договором (арк. справи 23-24). Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 12.12.2007 р. рішення у справі № 10/365/06-7/220/07 залишено без змін (арк. справи 25-26).

Станом на січень 2008 р. рішення господарського суду Запорізької області від 01.02.2006 р. по справі № 15/369 в частині стягнення 49810,80 грн. основного боргу за Договором залишалося невиконаним.

Стягнення з ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька АЕС» 10908,56 грн. втрат від інфляції та 1867,90 грн. – 3 % річних, нарахованих за період з жовтня 2006 р. по грудень 2007 р. на суму основного боргу за Договором, стягнену рішенням по справі № 15/369, стало предметом судового розгляду у справі № 6/68/08.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим є зобов’язання, за яким боржник зобов’язується сплатити кредитору певну суму грошових коштів.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (п.2 ст. 509 ЦК України).

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства ...

Судовими рішеннями по справі № 15/369 встановлено, що відповідач не виконав грошове зобов’язання за Договором щодо сплати позивачу 49810,80 грн. за отриманий товар.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

На час подачі позову по справі № 6/68/08, як і на час прийняття оскаржуваного рішення, рішення господарського суду Запорізької області від 01.02.2006 р. у справі № 15/369 залишалося невиконаним і основний борг ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС» за Договором складав 49810,80 грн., що не заперечується самим відповідачем.

Діюче законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження по його примусовому виконанню.

Відтак, після прийняття судом рішення по справі № 15/369 про стягнення боргу за Договором грошове зобов'язання боржника (відповідача) не припинилось, оскільки кредитор (позивач) реально грошові кошти не отримав.

На сторону, яка допустила неналежне виконання зобов’язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України, оскільки остання передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Тобто, передбачені ст. 625 ЦК відсотки річних та інфляційні втрати можуть нараховуватись кредитором до моменту фактичного виконання грошового зобов'язання боржником.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що господарський суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача 10908,56 грн. втрат від інфляції та 1867,90 грн. – 3 % річних, нарахованих за період з жовтня 2006 р. по грудень 2007 р. на суму основного боргу за Договором.

Доводи заявника про відсутність у позивача порушеного права на момент звернення з даним позовом до суду є хибними, не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються вищевикладеним, а також наступним.

Інфляційні втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі і за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних – платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

Посилання заявника на те, що між сторонами не існує договору, яким би було встановлено момент виконання обов’язку по сплаті індексу інфляції та 3% річних, а вимогу в порядку ст. 530 ЦК України про їх сплату позивач відповідачу не пред’являв, є безпідставними і обґрунтовано не прийняті судом до уваги.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, обов’язок компенсувати кредитору втрати від інфляції та сплатити 3% річних виникає у боржника, який прострочив виконання грошового зобов’язання, в силу положень ст. 625 ЦК України і не потребує укладання окремого договору. При цьому законодавець не вимагає від кредитора пред’явлення до боржника вимоги в порядку ст. 530 ЦК України щодо сплати у зв’язку з простроченням грошового зобов’язання передбачених ст. 625 ЦК України річних та втрат від інфляції.

Безпідставним є також твердження заявника, що для стягнення 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами, необхідно довести факт передачі позивачем відповідачу грошових сум.

Колегія суддів зауважує, що позивач хибно тлумачить зміст визначення «трьох процентів річних», передбачених ст. 625 ЦК України, як плати за користування отриманими від кредитора грошима. В розумінні зазначеної статті річні є платою за користування грошовими коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, і підставою для їх нарахування є прострочення боржником грошового зобов’язання (щодо оплати товару, повернення отриманих за договором позики грошових коштів, внесення орендної плати тощо).

Також не знаходять свого підтвердження посилання заявника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, ст.ст. 1, 2 ГПК України.

Відповідно до ст. 1           ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 2 ГПК України визначає зовнішню форму звернення з метою порушення справи у господарському суді.

При цьому визначення обґрунтованості позову, зокрема і питання про порушене право позивача, яке він просить суд захистити, на стадії порушення провадження у справі не входить до повноважень судді.

Колегія суддів не вбачає порушень норм процесуального права при постановленні оскаржуваного рішення.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки доводи заявника апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах права, не підтверджені відповідними доказами та спростовані дослідженими обставинами справи, апеляційна скарга залишається судом без задоволення.

Колегія суддів дійшла висновку про відповідність рішення господарського суду Запорізької області нормам чинного законодавства. Підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Судові витрати по розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідно до приписів ст. 49 ГПК України покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (м. Енергодар) залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 21.02.2008р. у справі № 6/68/08 залишити без змін.

Головуючий суддя Зубкова Т.П.

судді Зубкова Т.П.

Колодій Н.А. Шевченко Т. М.