Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2008 р. Справа № 2/639-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шевель О. В., судді Бухан А.І. , Демченко В.О.

при секретарі Парасочці Н.В.

при секретарі Парасочці Н.В.,

за участю представників:

позивача

-

Малина І.В.

відповідача

-

не з’явився

розглянувши в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Рассвет" (вхідний № 951С/3-9) на рішення господарського суду Сумської області від 11 лютого 2008 року у справі № 2/639-07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВС", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рассвет", с. Полошки, Глухівський район, Сумська область

про стягнення 60795,58 грн.,

встановила:

Рішенням господарського суду Сумської області від 11 лютого 2008 року у справі №2/639-07 (суддя Соп’яненко О.Ю.) позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рассвет" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВС" 26598,25 грн. боргу, 26598,25 штрафу, 22% річних в сумі 7599,08 грн., 607,96 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач з рішенням господарського суду Сумської області не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 11 лютого 2008 року та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Уповноважений представник відповідача у судове засідання 18.06.2008 року не з’явився, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений у попередньому судовому засіданні, про що є відмітка на зворотній стороні обкладинки справи.

У судовому засіданні 02.06.2008 року розгляд справи був відкладений для надання представниками сторін акту звірки взаєморозрахунків станом на дату подання позовної заяви.18.06.2008 року представником позивача було надано до суду акт звірки взаєморозрахунків, підписаний обома сторонами, згідно якого борг ТОВ «Рассвет»на користь ТОВ «ЮВС»на 10 червня 2008 року становить 4419,25 грн.

Дослідивши матеріали справи, викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, заслухавши пояснення уповноваженого представника, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Сумської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених обставин спору, за якими встановив, що 27 квітня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір товарного кредитування сільгоспвиробників за № 139/06. Відповідно до п. 1.1 даного договору позивач зобов'язався передати відповідачу для вирощування (проведення посівів, обробки, захисту та збирання готової продукції) сільськогосподарських культур - цукрових буряків, зернових культур та іншої сільгосппродукції необхідні ресурси, а відповідач зобов'язався погасити заборгованість за взяті, на умовах товарного кредиту ресурси з урахуванням винагороди за послуги по наданню товарного кредиту з розрахунку 22% річних від наданих ресурсів. Відповідно до п. 3.1 договору позивач повинен повністю поставити ресурси у термін до 01.11.2006 року.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач свої зобов'язання по договору товарного кредитування виконав в повному обсязі та поставив ресурсів на 26598 грн. 25 коп., що підтверджується матеріалами справи, зокрема видатковою накладною № ЮВ - 0000699 від 27.04.2006 року, а також довіреністю № 754439 від 27.04.2006 року. Відповідно до п. п. 5.2 та 7.2 договору товарного кредитування відповідач зобов'язався сплатити вартість ресурсів до 15.11.2006 року з урахуванням винагороди за послуги користування товарним кредитом; надавати щомісячно до 5-го числа місяця, наступного за звітнім, акти використання наданих ресурсів з зазначенням норм витрат на 1 га або 1 т/км та понаднормативних витрат. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, не сплатив позивачу вартість ресурсів на суму 26598 грн. 25 коп., у зв’язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 26598 грн. 25 коп. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Пунктом 4.3 договору встановлено, що за користування товарним кредитом згідно з умовами договору відповідач сплачує позивачу винагороду за послуги по наданню товарного кредиту з розрахунку 22,0% річних від вартості наданих ресурсів. Виходячи з викладеного, підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення 7599 грн. 08 коп. відсотків за користування товарним кредитом. Відповідно до п. 8.2 договору товарного кредитування та ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Тому, за порушення строків, передбачених п. 5.2 договору, відповідач повинен сплатити позивачу штраф у розмірі 100% від вартості неповернутих ресурсів, що становить 25598 грн. 25 коп. Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При зазначених обставинах, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, правомірними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Викладені вище висновки господарського суду на думку колегії суддів частково відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи.

В обґрунтування свої апеляційної скарги відповідач надав копії своїх платіжних доручень від 19 вересня 2007 року № 329 про перерахування позивачу 6000 гривень, від 7 грудня 2007 року № 454 про перерахування позивачу 10000 гривень та від 7 грудня 2007 року № 455 про перерахування позивачу 6179 гривень. Факт одержання позивачем зазначених грошових коштів станом на прийняття оскаржуваного судового рішення підтверджено позивачем, про що свідчить підписаний сторонами у справі на вимогу апеляційного суду акт звірки взаєморозрахунків, відповідно до якого основний борг відповідача станом на 11 лютого 2008 року (дату прийняття судового рішення) дійсно складав лише 4419,25 гривень. Зазначені обставини не були враховані як позивачем, так господарським судом Сумської області при прийнятті ним оскаржуваного рішення.

Проте перерахування вказаних вище грошових коштів у загальній сумі 22179 гривень на користь позивача було здійснено відповідачем з порушенням умов укладеного між ним та позивачем договору, при цьому 16179 гривень –лише після порушення господарським судом Сумської області провадження по даній справі. Таким чином, відповідач дійсно був зобов’язаний нести передбачену законодавством та договором відповідальність за неналежне виконання прийнятих ним на себе зобов’язань. Через це колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у сумі 26598,25 грн. та 22% річних у сумі 7599,08 грн., оскільки позивачем було правомірно нараховані суми штрафу та річних (згідно п.8.2 та п. 4.3 договору) за період нарахування боргу (з 15.11.2006 року) та до сплати відповідачем частини боргу.

В зв’язку з вищенаведеним рішення господарського в частині стягнення суми основного боргу, витрат по сплаті держмита та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають відповідній зміні із зменшенням розміру основного боргу до 4419,25 гривень, витрат по сплаті позивачем державного мита до 386 ,17 грн. та на інформаційно-технічне обслуговування до 74,93 грн. (що відповідає розміру задоволених позовних вимог)

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України статтями 99, 101, пунктом 4 статті 103, пунктом 1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України,

постановила:

Рішення господарського суду Сумської області Сумської області від 11 лютого 2008 року у справі №2/639-07 змінити.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 22179 гривень основного боргу, 221,79 грн. витрат по сплаті держмита та 43,05 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду (в частині штрафу у сумі 26598,25 грн., 22% річних у сумі 7599,08, витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу у сумі 74,95 грн. та державне мито у сумі 386,17 грн.) залишити без змін.

Доручити господарському суду Сумської області видати відповідний наказ.

Головуючий суддя Шевель О. В.

Судді Бухан А.І.

Демченко В.О.