ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 45/73

24.04.08

За позовом: Відкритого акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі Філії Відкритого акціонерного товариства "Укрексімбанк" в м. Харкові

До відповідача 1: Відкритого акціонерного товариства "Електрон Банк"

До відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Метал"

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Артемівський завод скловиробів"

про визнання недійсним іпотечного договору в частині

Суддя Балац С.В.

Представники:

Позивача: Альошин В.В., дов.від 15.11.2007 року № 010-01/7008

Відповідача 1: Шиянюк М.В., дов.від 05.11.2007 року № 12-1/7103

Лавринович В.О., 05.11.2007 року № 12-1/7104

Відповідача 2: не з’явилися

Третьої особи: не з’явилися

Суть спору: визнати іпотечний договір від 21.02.2006, посвідчений приватним нотаріусом Буського районного нотаріального округу Кушинською Л.Я., зареєстрований в реєстрі за № 254, недійсним в частині передачі в іпотеку скло формуючої машини У8М/2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та третьою особою укладено договір застави, предметом якого була передача третьою особою в заставу позивачеві індивідуально-визначеного майна –склоформуючої машини У8М/2, яка, в свою чергу, була отримана третьою особою від відповідача 2 за договором поставки. Проте між відповідачем 2 та відповідачем 1 було укладено іпотечний договір, за яким відповідач 2 передав в іпотеку відповідачеві 1 те індивідуально-визначене майно –склоформуючу машину У8М/2, яку раніше відчужив на користь третьої особи. Позивач вважає, що відповідач 2 не мав прав на склоформуючу машину У8М/2, а тому не мав права передавати її в іпотеку. Позивач стверджує, що укладення іпотечного договору між відповідачами порушує його право, як законного заставодержателя та обмежує у їх здійсненні, що суперечить вимогам Закону України "Про заставу", тому позивач просить визнати недійсним іпотечний договір в частині передачі в іпотеку склоформуючої машини У8М/2 на підставі ч. 3 ст. 215, ч. 1 ст. 576 Цивільного кодексу України, ст. 207 Господарського кодексу України.

Відповідач 1 проти задоволення позову заперечив, та вказав, що предметом іпотеки за іпотечним договором, укладеним між відповідачами, є, окрім іншого, машина склоформуюча "U8M/2-GR, тобто, на думку відповідача 1, йому в іпотеку бала передана інша скло формуюча машина, тобто інше майно. Крім того, відповідач 1 звернув увагу на те, що машина склоформуюча "U8M/2-GR та склоформуючу машину У8М/2 мають різну балансову вартість. Тому права та інтереси позивача оспорюваним ним договором іпотеки не порушено.

Позивач надав суду заперечення на відзив відповідача 1 в якому вказав, що відповідач 1 вказує на ту ж саме скло формуючу машину, проте зазначає її найменування на іноземній мові, а іпотечний договір не є документом, що відображає залишкову балансову вартість.

Ухвалою від 29.02.2008 порушено провадження у справі № 45/73 та призначено її до розгляду на 31.03.2008.

В судовому засіданні 31.03.2008 позивач звернувся до суду із усним клопотанням про витребування у відповідача 1 технічної документації на склоформуючу машину, на що відповідач 1 вказав, що у нього такої документації немає. В задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено, оскільки вказане клопотання не відповідає вимогам ст. 38 ГПК України.

Ухвалою від 31.03.2008 розгляд справи відкладався на 14.04.2008, у зв’язку з неявкою відповідача 2 та третьої особи. Цією ж ухвалою суду зобов’язано позивача надати суду витяг державного реєстратора з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про місцезнаходження третьої особи для належного повідомлення її про розгляд справи.

Ухвалою від 14.04.2008 розгляд справи відкладався на 24.04.2008.

Представники відповідача 2 та третьої особи у судові засідання не з’явилися, належним чином не повідомили про причини неявки на виклик суду та не надали пояснень та витребуваних ухвалою суду документів. Представники відповідача 2 та третьої особи повідомлені судом про розгляд справи належним чином.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 24.04.2008, за згодою сторін, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача 1, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2006 між відповідачем 1 та відповідачем 2 укладено іпотечний договір (далі –іпотечний договір), за яким відповідач 2 передав в іпотеку відповідачеві 1 майно, серед якого визначено машина склоформуюча U8M/2-GR в кількості 1 шт. (пп. б п. 2 іпотечного договору та додаток № 1 до цього договору). Зокрема, відповідачеві 1 передано в іпотеку 3 склоформуючи машини.

15.08.2006 між позивачем та третьою особою укладено договір застави № 6806Z229 (далі –договір застави), за умовами якого третя особа передала в заставу позивачеві майно, серед якого визначено склоформуюча машина У8М/2 в кількості 1 шт. (пп. 4 п. 1.2. договору застави).

Спір виник в наслідок того, що позивач вважає, що склоформуюча машина, передана йому в заставу, неправомірно знаходиться в іпотеці у іншої особи.

Згідно ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 576 Цивільного кодексу України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Нормою ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав суду доказів які ідентифікували передане йому в заставу майно та відрізняли його серед інших подібних, яких у відповідача 1 в заставі значна кількість з різними роками випуску та різної вартості.

Отже, позивач не довів належними та допустимими доказами той факт, що обладнання "склоформуюча машина У8М/2" є тим саме обладнанням, що передано в іпотеку відповідачеві 1.

Відповідно вимоги позивача є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Всі інші докази, надані на підтвердження доводів та заперечень сторін, не мають значення для справи, тому на підставі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України судом не приймаються.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 33, 34, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення.

Суддя                                                            С. Балац

Дата підписання 15.05.2008