ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

10.06.2008

Справа №2-28/3244-2008

За позовом – Відкритого акціонерного товариства «Крименерго», м. Сімферополь,

до відповідача – Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго» , м. Сімферополь, в особі Євпаторійської філії Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго», м. Євпаторія,

про стягнення 385 512,68 грн.

Суддя С. М. Альошина

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

21.04.2008 р.

Від позивача – Тріфонова Т.В. – юрисконсульт, довіреність № 012-Д від 03.01.2008 р. (к/копія довіреності у справі)

Від відповідача – Аркатова В.В. - юрист, довіреність від 18.01.2008 р. № 211 (к/копія довіреності у справі)

13.05.2008 р.

Від позивача – Аширов Ф.Ю.– юрисконсульт, довіреність № 004-Д від 03.01.2008 р. (к/копія довіреності у справі)

Від відповідача – Аркатова В.В., юрист, довіреність від 18.01.2008 р. № 211 (к/копія довіреності у справі)

10.06.2008 р.

Від позивача – не з`явився

Від відповідача – Аркатова В.В., юрист, довіреність від 18.01.2008 р. № 211 (к/копія довіреності у справі)

Суть спору:

Відкрите акціонерне товариство «Крименерго», м. Сімферополь, звернулось до господарського суду АР Крим із позовом до Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго», м. Сімферополь, в особі Євпаторійської філії Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго», м. Євпаторія, про стягнення 385 512,68 грн., у тому числі 3% річних у розмірі 73 198,62 грн. та 312 314,06 грн. індексу інфляції.

26.03.2008 р., до розгляду справи у засіданні суду, на адресу господарського суду АР Крим надійшло уточнення до позовної заяви № 10/753 від 24.03.2008 р., в якому позивач вказав, що у позовній заяві було невірно вказано, зокрема, адресу відповідача, у зв’язку з чим уточнив, що вірною юридичною адресою відповідача є: 97408, АР Крим, м. Євпаторія, вул. Лінійна, 10.

Представник позивача у судовому засіданні, яке відбулось 21.04.2008 р., позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у цьому ж засіданні суду надав суду відзив від 21.04.2008 р. на позовну заяву, в якому відповідач з позовними вимогами не погодився та, обґрунтувавши свої заперечення проти позову, просив суд застосувати положення про позовну давність та відмовити у позові.

За результатами судового засідання було оголошено перерву до 13.05.2008 р. до 09 години 30 хвилин, у зв’язку з необхідністю надання сторонами суду додаткових документів та доказів у справі.

Після перерви розгляд справи був продовжений за участю представників позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні, яке відбулось 13.05.2008 р., позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Також, представник позивача надав суду письмове заперечення № 10/1094 від 30.04.2008 р. на позов, в якому позивач з доводами відповідача, викладеними у вищевказаному відзиві на позовну заяву, не погодився та, додатково обґрунтувавши позовні вимоги, підтримали їх у повному обсязі.

Представник відповідача у цьому ж засіданні суду з позовними вимогами не погодився з мотивів, викладених у вищевказаному відзиві від 21.04.2008 р на позовну заяву, наданому у попередньому судовому засіданні, і просив у позові відмовити.

Також, представники сторін у цьому ж судовому засіданні заявили письмове клопотання про продовження строку вирішення спору у порядку ст. 69 ГПК України, у зв’язку з необхідністю надання додаткових доказів у справі.

За результатами судового засідання було винесено ухвалу про продовження строку вирішення спору у порядку ст. 69 ГПК України та оголошено перерву до 10.06.2008 р. до 10 години 00 хвилин, у зв’язку з необхідністю надання сторонами суду додаткових доказів у справі.

Після перерви розгляд справи був продовжений за участю представника відповідача.

Позивач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, однак, 10.06.2008 р., до розгляду справи у засіданні суду, передав через канцелярію господарського суду АР Крим клопотання № 10/1399 від 10.06.2008 р., в якому просив розгляд справи відкласти, у зв’язку з зайнятістю його представника у судовому засіданні у Севастопольському апеляційному господарському суді.

В обґрунтування зайнятості представника в іншому судовому засіданні, позивачем додано до вказаного клопотання ксерокопію ухвали Севастопольського апеляційного господарського суду від 02.06.2008 р. у справі № 2-7/2215-2008А, якою призначено скаргу у вказаній справі до апеляційного розгляду на 10 червня 2008 р. о 12 годині 00 хвилин.

Cуд вважає клопотання позивача про відкладення розгляду справи таким, що не підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах справи наявні всі документі, необхідні для вирішення спору по суті та суд не зобов’язував нікого особисто з представників Відкритого акціонерного товариства «Крименерго», м. Сімферополь, з’являтись у судове засідання.

09.06.2008 р., до продовження розгляду справи у засіданні суду, відповідач передав через канцелярію господарського суду АР Крим доповнення від 09.06.2008 р. до відзиву на позовну заяву, в якому додатково обґрунтував свої заперечення проти позову і просив у позові відмовити.

Представник відповідача у судовому засіданні з позовними вимогами не погодився з мотивів, викладених, зокрема, у вищевказаному доповненні від 09.06.2008 р. до відзиву на позовну заяву, і просив у позові відмовити.

Строк вирішення спору був продовжений за згодою представників сторін на підставі ст. 69 ГПК України для надання сторонами суду додаткових доказів у справі.

У судових засіданнях оголошувались перерви відповідно до вимог ст. 77 ГПК України для надання сторонами суду додаткових документів та доказів у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд,

В С Т А Н О В И В :

12.11.1996 р. між ДАЕК «Крименерго» та Орендним підприємством «Євпаторіятеплокомуненерго» було укладено договір на користування електричною енергією № 230.

Згідно з п. 1.2. Розділу 1 Статуту Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» (нова редакція) товариство є правонаступником прав і обов’язків Державної акціонерної енергопостачальної компанії «Крименерго».

Відповідно до п. 1.2. Розділу 1 Статуту Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго» останнє є правонаступником, зокрема, Орендного підприємства «Євпаторіятеплокомуненерго», реорганізованого шляхом приєднання до Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго».

Рішенням господарського суду АР Крим від 08.10.2001 р. у справі № 2-2/6362-2001 з Орендного підприємства «Євпаторіятеплокомуненерго», м. Євпаторія, на користь Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» в особі Євпаторійських електричних мереж було стягнуто 1 968 456 грн. 42 коп. заборгованості, 811 549 грн. 28 коп. боргу за перевитрату ліміту споживання, 100 000,00 грн. пені, 1 700,00 грн. державного мита та 69,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання цього рішення господарським судом були видані відповідні накази від 19.10.2001 р. про примусове виконання рішення.

Як вбачається з розрахунків 3% річних та індексу інфляції, позивачем нараховано відповідачу 3% річних за період з 01.02.2005 р. по 31.01.2008 р. у розмірі 73 198,62 грн. та 312 314,06 грн. індексу інфляції за період з лютого 2005 р. по січень 2008 р.

Вказані кошти нараховані на суму 813 318,28 грн., у тому числі на суму 811 549,28 грн. боргу за перевитрату ліміту споживання, а також на суми: 1 700,00 грн. державного мита та 69,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, які були стягнуті з відповідача за вищевказаним рішенням господарського суду АР Крим від 08.10.2001 р.

Позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Підпунктом 3.2.4. п. 3.2. договору на користування електричною енергією № 230 від 12.11.1996 р. передбачалось, що абонент (відповідач) зобов’язувався щорічно до 15-го травня подавати заявку на необхідну кількість енергії на черговий рік з розбивкою по кварталах з обґрунтованим розрахунком потреби (для оновлення додатку № 1).

У рішенні від 08.10.2001 р. у справі № 2-2/6362-2001 господарським судом встановлено, що умовами договору № 230 від 12.11.1996 р. було визначено право ВАТ «Крименерго» скоригувати граничну величину споживання електроенергії, зокрема, до нуля в односторонньому порядку у разі наявності заборгованості споживача за спожиту електроенергію.

Вказаним рішенням господарського суду встановлений факт несвоєчасного надходження оплати за спожиту електроенергію.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» № 575/97-ВР від 16.10.19997 р. (в редакції, яка діяла у спірний період) споживачі (крім населення) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам п'ятикратну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Таким чином, ВАТ «Крименерго» було скориговано граничну величину споживання електроенергії та нараховано відповідачу 811 549,28 грн. боргу за перевитрату ліміту споживання, яке мало місце у червні та листопаді 2000 р., тобто п'ятикратну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто вказаною нормою передбачений обов’язок боржника сплатити вказані санкції за порушення, саме, грошового зобов’язання.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Однак, перевитрата ліміту, за яку нараховано п'ятикратну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини, по своїй правовій природі є не грошовим зобов’язанням, а мірою відповідальності за неналежне виконання або невиконання грошового зобов’язання.

Водночас рішення суду також не є підставою виникнення грошових зобов’язань.

Також, як було зазначено вище, рішенням господарського суду АР Крим від 08.10.2001 р. у справі № 2-2/6362-2001 з відповідача стягнуто 1 700,00 грн. державного мита та 69,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, на які ВАТ «Крименерго» також нараховано 3% річних та індекс інфляції.

Проте, вказані суми також не є грошовим зобов’язанням відповідача перед позивачем та чинним законодавством України не передбачено можливості нарахування 3% річних та індексу інфляції на суми несплаченого державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

З викладеного слідує, що нарахування позивачем 3% річних та індексу інфляції на суми 811 549,28 грн. боргу за перевитрату ліміту споживання, 1 700,00 грн. державного мита та 69,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу є необґрунтованим.

За таких обставин у позові повинно бути відмовлено.

За згодою представника відповідача, згідно зі ст. 85 ГПК України, у засіданні суду були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене у відповідності до ст. 84 ГПК України і підписане 17.06.2008 року.

Керуючись ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Альошина С.М.