ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2008 р.

№ 11-27-1/138-06-4161

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенко Г.П.- головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Ходаківської І.П.,

розглянувши матеріали

касаційної скарги

ДТГО "Південно-Західна залізниця"

на рішення

господарського суду Одеської області від 05.11.2007

у справі

господарського суду Одеської області

за позовом

ДТГО "Південно-Західна залізниця"

до

ТОВ "Інтертранс"

про

стягнення штрафу в розмірі 34340 грн.,

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: Сабаєв Ю.А. (дов. від 220.08.07 № 2231-ЮД),

відповідача: Лашин Є.В. (дов. Від 19.02.08),

ВСТАНОВИВ :

Рішенням від 05.11.07 господарського суду Одеської області в задоволенні позову про стягнення штрафу в розмірі 34340 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ДТГО "Південно-Західна залізниця" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить його скасувати з огляду на порушення судами норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити частково.

Як було встановлено господарськими судами, які приймали рішення у даній справі, у листопаді 2005 року за накладною № 40282020 від 27.11.2005р. на станцію Київ-Петрівка Південно-Західної залізниці надійшли вагони № 87825576, № 87825600, № 87825584, № 87825592 з вантажем риба свіжоморожена, який був відправлений ТОВ “Інтертранс” зі станції Іллічівськ-Поромна Одеської залізниці. У накладній вказано одержувача вантажу ТОВ “Укрфішком” та його код 9999.

07.12.2006р. залізницею складено акт загальної форми № 36, у якому вказано про невідповідність зазначеного у накладній № 40282020 від 27.11.2005р. коду одержувача вантажу його дійсному коду - 3132.

Вказані обставини стали підставою для звернення до господарського суду Одеської області з даним позовом, в обґрунтування якого позивач посилався на положення статті 122 Статуту залізниць України, яка передбачає настання для відправника відповідальності у вигляді штрафу, встановленого ст. 118 Статуту, за неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача.

Приймаючи оскаржене рішення місцевий господарський суд виходив з того, що ст. 122 Статуту залізниць України передбачено на випадок, коли у накладній вказані невірно одночасно і код, і адреса одержувача вантажу, відповідно –вантаж доставлено не за місцем призначення і це, у свою чергу, спричинило настання негативних наслідків. Фактичні обставини справи свідчать про те, що адреса одержувача вантажу ТОВ "Укрфішком" в перевізних документах вказана правильно.

При цьому судом не враховано, що згідно зі ст. 122 Статуту залізниць за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року, при заповненні комплексу перевізних документів вантажовідправник повинен вказати точне й повне найменування установи, підприємства, організації, особи –одержувача вантажу та його код.

При цьому слід мати на увазі, що стягнення штрафу можливе, при умові, якщо неправильно вказано хоча б одна з вказаних вище відомостей.

До того ж, відповідно до п. 8 Правил видачі вантажів при розрахунках через технологічні центри з обробки перевізних документів проставляється чотирьохзначний код платника, присвоєний йому відповідним технологічним центром і у разі зазначення неправильного коду вантажовідправником, залізниця не може ідентифікувати вантажоодержувача, у зв’язку з чим на підставі ст. 129 Статуту залізниць складається акт загальної форми.

Статтею 920 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності, або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Разом з тим, відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст. 233 ГК України у разі, якщо порушення зобов’язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

З врахуванням викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, надати об’єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального права, які регулюють спірні відносини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Рішення від 05.11.2007 господарського суду Одеської області у справі № 11-27-1/138-06-4161 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Головуючий Коробенко Г.П.

Судді Костенко Т.Ф.

Ходаківська І.П.