ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.08
Справа № 30/3

за позовом:  ВАТ „Львіворгрес”, м. Львів

до
відповідача-1:    ВАТ
„Західенергоавтоматика”, м. Львів

до
відповідача-2:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1., м. Львів

про    визнання
договору недійсним

Суддя  Н.Мороз

Представники:

від
позивача -Полянський
В.Е.-предст.

від відповідача- 1-
Чорній Р.Ю. - представник

від відповідача-2-   ОСОБА_1.

Суть
спору:

Позовну
заяву подано відкритим акціонерним товариством по пуску, налагодженню,
удосконаленню технології та експлуатації електростанцій і мереж “Львіворгрес”,
м. Львів, до відповідача -1 -відкритого акціонерного товариства
“Західенергоавтоматика”, м. Львів, до відповідача -2 -фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1, м. Львів, про визнання недійсним договору купівлі-продажу
домоволодінь, що знаходяться в с. Матяші Кам'янка-Бузького району Львівської
області від 11.02.2005 р., посвідченого приватним нотаріусом Кам'янка-Бузького
районного нотаріального округу ОСОБА_2., зареєстрований в реєстрі за №329,
укладений між відкритим акціонерним товариством “Західенергоавтоматика” та
суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1та зобов'язання
повернути в натурі все отримане за договором.

08.01.2008
р. господарський суд Львівської області порушив провадження у справі та
призначив розгляд на 25.01.2008 р. Розгляд справи неодноразово відкладався з
мотивів, зазначених в ухвалах суду від 25.01.2008 р., 14.02.2008 р., 28.02.2008
р.

Представникам
сторін роз'яснено їх права згідно ст. 22 ГПК України. У відповідності до ст. 75
ГПК України, справа слухається за наявними у ній матеріалами.

У
судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у
позовній заяві. Ствердив, зокрема, що позивач є акціонером відповідача -1.
Оспорюваний договір купівлі-продажу від 11.02.2005 р. був укладений на
збиткових для товариства умовах по ціні, яка була нижчою не лише від ринкової,
а й від балансової вартості проданого майна. Крім цього, оцінка вартості майна
була проведена на підставі договору від 31.01.2005 р., у той час як рішення
провести таку оцінку було прийнято правлінням лише 07.02.2005 р. Просить позов
задовольнити.

Представники
відповідачів позов заперечили з мотивів, зазначених у відзивах. Ствердили,
зокрема, що оспорюваний договір купівлі-продажу був укладений у зв'язку із
збитковістю діяльності відповідача -1. Продаж була здійснена за ціною,
встановленою експертом оцінювачем. Посилаються на рішення апеляційного суду
Львівської області від 21.05.2007 р. у справі між тими ж сторонами, у
відповідності до якого судовою колегією не встановлено обставин, з якими закон
пов'язує визнання угоди недійсною. Стверджують про зловживання позивачем своїми
правами. Просять у позові відмовити.

Розглянувши
подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд
встановив наступне.

Позивач
є акціонером відповідача -1, якому належать акції в кількості, що становить
22,76% статутного капіталу, що підтверджується випискою з реєстру власників
цінних паперів про стан особового рахунку від 15.11.2005 р.

11.02.2005
р. між ВАТ “Західенергоавтоматика” (продавець) та суб'єктом підприємницької
діяльності -фізичною особою ОСОБА_1(покупець) був укладений договір
купівлі-продажу, у відповідності до якого продавець продав, а покупець купив
домоволодіння, що складається з трьох будівель: базу для ПУСП літ. А-2 (1),
загальною площею 2285 кв.м.; будівлю учбових майстерень літ. Б-1 (2) загальною
площею 1022,8 кв.м.; трансформаторну підстанцію літ. В-1 (3) загальною площею
67,4 кв.м., що знаходяться в с. Матяші по вул. Центральній, 2а
Кам'янка-Бузького району Львівської області (п. 2 договору). У відповідності до
п. 3 договору, відповідно до відомостей, викладених у витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно, виданим Червоноградським МБТІ 11.02.2005 р.,
вартість домоволодіння становить 183881 грн. і за вказану суму було вчинено
продаж, що підтверджується п. 4 договору. Договір посвідчений нотаріально
приватним нотаріусом Кам'янка-Бузького районного нотаріального округу ОСОБА_2.,
зареєстрований в реєстрі за №329.

Позивач
просить визнати договір недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити актам
цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до
ч. 1 ст. 215 ЦК України, недодержання в момент вчинення правочину, зокрема,
вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України є підставою недійсності правочину.

Суперечність
договору актам цивільного законодавства позивач вбачає у заниженні ціни продажу
майна, яка не відповідає ні ринковій, ні залишковій його вартості.

З
матеріалів справи вбачається, що укладенню оспорюваного договору
купівлі-продажу передувала експертна оцінка майна, яка проводилась ТзОВ
“Периметр” станом на 31.01.2005 р. З висновку експерта про вартість майна,
затвердженого 08.02.2005 р. випливає, що ринкова вартість об'єкту оцінки на
31.01.2005 р. становить 183600 грн. Належних доказів невідповідності вказаної
оцінки дійсній ринковій вартості майна суду не надано. Натомість, правильність
та відповідність такої оцінки підтверджується, зокрема, висновком про вартість
майна, затвердженого 06.04.2007 р., відповідно до якого ринкова вартість станом
на 31.01.2005 р. становила 183560 грн.; рецензією від 16.04.2007 р. експертної
ради Українського товариства оцінювачів (представництво у Львівській області)
№13-107 на Звіт про оцінку майна: будівлі (згідно переліку 3 позиції), що
знаходяться за адресою: Львівська область, Кам'янка-Бузький район, с. Матяші,
вул. Центральна, 2а.

Суду
також не надано доказів залишкової вартості зазначеного майна та можливості
відчужити його за такою ціною. Водночас, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України,
свобода договору є загальною засадою цивільного законодавства. Згідно із ст.
627 ЦК України, сторони є вільними, зокрема, у визначенні умов договору та
вибору його виду. У відповідності до ч. 1 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін. Законодавство не забороняє продаж майна
за ціною, меншою за ціну його придбання чи за ціною меншою, ніж його залишкова
вартість, вимагаючи лише у відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України досягнення
сторонами згоди з усіх істотних умов договору, у тому числі щодо ціни.

Не
доводить суперечності оспорюваного договору актам цивільного законодавства
посилання на протокол №3 засідання правління ВАТ “Західенергоавтоматика” від
07.02.2005 р., згідно із яким вирішено зробити експертну оцінку та продати
відповідні приміщення, оскільки оформлене цим протоколом рішення було прийнято
до укладення оспорюваного договору та не впливає на його дійсність.

З
матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами неодноразово розглядався
судами. Зокрема, постановою Львівського апеляційного господарського суду від
12.02.2007 р. у справі №1/1166-9/407 за позовом ВАТ “Львіворгрес” до ВАТ
“Західенергоавтоматика” про визнання недійсним зазначеного рішення правління
(протокол №3 від 07.02.2005 р.) у позові було відмовлено. Водночас, як випливає
з рішення від 21.05.2007 р. колегії суддів Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області, на яке посилаються відповідачі, щодо
договору купівлі-продажу від 11.02.2005 р. судом висновки не робились, оскільки
спір у цій частині був визнаний таким, що підвідомчий господарським судам.
Стверджувана теза про невстановлення передбачених законом підстав для визнання
договору недійсним на стор. 3 вказаного рішення стосувалась іншого договору
-від 02.03.2005 р.

Згідно
із ч. 3 ст. 215 ЦК України, правочин може бути визнаний судом недійсним, якщо
одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України особа має
право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Позивач стверджує про порушення його інтересу як акціонера
відповідача -1.

У
відповідності до узагальнення Верховного Суду України “Практика розгляду судами
корпоративних спорів”, вирішуючи спір по суті, господарський суд повинен
встановити наявність в особи, яка звернулась з позовом, суб'єктивного
матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а
також з'ясувати наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання.
При цьому необхідно враховувати, що акціонери (учасники) господарського
товариства не вправі також звертатися до суду за захистом прав та інтересів
інших акціонерів (учасників) господарського товариства та самого товариства, а
також обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших акціонерів.

Проте,
належних доказів порушення законних інтересів чи прав позивача суду не надано.
Твердження про негативний вплив на ринкову вартість акцій позивача з матеріалів
справи не вбачається, жодними доказами не підтверджений. Не вбачається з
матеріалів справи також намагання позивача реалізувати стверджуваний ним
інтерес, що, відповідно, унеможливлює і його порушення.

Суду
не надано належних доказів, які б доводили підставність позовних вимог позивача
та порушення оспорюваним договором його прав чи законних інтересів.

У
відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна із сторін повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи
з вищенаведеного, суд дійшов висновку в позові відмовити.

Судові
витрати, згідно ст.49 ГПК України, залишити за позивачем.

Керуючись  ст.ст. 3, 203, 215,627,632, 638 ЦК України,
ст.ст. 33,  43, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Суддя