ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"03" червня 2008 р.           Справа № 10/139-08

за позовом Чорнобильського міжрайонного природоохоронного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Державного підприємства “ Київського лісового господарства ”

до Громадської організації “Спілка співвласників “Сяйво”, м. Українка

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Обухівської районної державної адміністрації Київської області, м. Обухів

про стягнення 465 551, 00 грн. збитків

суддя Тищенко О.В.

Представники:

від прокуратури: Федіна В.С. (посвідчення № 60)

від позивача: Скорич Я.О. (довіреність від 18.04.2008р.)

від відповідача: Дутов О.М. (довіреність від 15.04.2008р.)

від третьої особи: не з'явився

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Чорнобильського міжрайонного природоохоронного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Державного підприємства “ Київського лісового господарства ” до Громадської організації “Спілка співвласників “Сяйво” про стягнення 465 551, 00 грн. збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 12.11.2004р . № 825 „Про надання в оренду земельної ділянки" вилучено землі державного лісового фонду площею 9,8 га з Козинського лісництва Державного підприємства “Київського лісового господарства” та передано в довгострокову оренду на 49 років Громадській організації „Спілка співвласників" Сяйво".

На підставі ст. 156, 157 Земельного кодексу України та п.5 Постанови КМУ від 19 квітня 1993 р. N 284 „Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам” 17.11.2004р. № 51 Державним лісогосподарський об'єднанням „Київліс" був виставлений рахунок для відшкодування збитків землекористувачу за вилучення земельної ділянки на суму 465 551.00 грн.

26.11.2004р. був укладений договір оренди спірної земельної ділянки між Київською обласною державною адміністрацією та громадською організацією „Спілка співвласників" Сяйво".

20.10.2006р. був повторно виставлений рахунок-фактуру № СФ00-00213 відповідачу на відшкодування збитків за вилучення ділянки державного лісового фонду, проте всупереч законодавству України відповідач не відшкодував збитки спричинені позивачу вилученням земельної лісової ділянки, чим завдав шкоду лісовому господарству.

16.11.2007р. природоохоронною прокуратурою було винесено припис відповідачу про усунення порушення земельного законодавства з вимогою сплатити збитки в сумі 465551грн., проте станом на день звернення до суду з позовною заявою збитки відповідачем не сплачені.

На підставі викладеного, прокурор просить суд стягнути з Громадської організації “Спілка співвласників “Сяйво” 465 551грн. збитків.

Крім того, в позовній заяві прокурор просить суд з метою забезпечення позову накласти арешт на вилучену земельну ділянку лісового фонду.

Щодо клопотання прокурора про вжиття заходів забезпечення позову суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до статті 67 ГПК України позов забезпечується:

накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно п. 1.1 Інформаційного листа ВГСУ від 12.12.2006 р. N 01-8/2776 „Про деякі питання практики забезпечення позову” заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (п.2 Інформаційного листа ВГСУ від 12.12.2006 р. N 01-8/2776 „Про деякі питання практики забезпечення позову”)

У відповідності до п. 3 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 23.08.1994 р. № 02-5/611 „Про деякі питання практики застосування заходів забезпечення позову” умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Оскільки, прокурором не подано до суду належних та допустимих доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суд, суд залишив клопотання прокурора про вжиття заходів до забезпечення без задоволення.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.03.2008р. порушено провадження у справі №10/139-08 та призначено до розгляду на 13.05.2008р. о 11:20год.

Окрім того, вищевказаною ухвалою господарського суду Київської області від 17.03.2008р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Обухівську районну державну адміністрацію Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.05.2008р. у зв’язку із неявкою в судове засідання позивача, відповідача та третьої особи на підставі ст.. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 03.06.2008р. на 12:40год.

Ухвалою Голови господарського суду Київської області Грєхова А.С. від 15.05.2008р. продовжений строк вирішення спору по справі №10/139-08 на один місяць до 17.06.2008р.

В судовому засіданні прокурор 03.06.2008р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Позивач в судовому засіданні 03.06.2008р. надав до суду Письмові пояснення від 30.05.2008р., якими також підтримав позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача 465 551грн. збитків.

В судовому засіданні відповідач подав до суду Заяву, якою фактично визнав позов в повному обсязі. Так, в зазначеній заяві відповідач вказав про те, що відповідач раніше не мав можливості сплатити збитки в розмірі 465 551грн. через скрутне матеріальне становище. Як зазначив відповідач у вищевказаній заяві, зазначена сума збитків буде перерахована протягом найближчого часу.

Представник третьої особи в судове засідання не з’явився, хоча про час, дату, та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§66 –69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі “Смірнова проти України”).

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника третьої особи.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судових засіданнях докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. При цьому господарський суд виходить з наступного.

Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 12.11.2004р . № 825 „Про надання в оренду земельної ділянки" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадській організації „Спілка співвласників" Сяйво" для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд в межах Української міської ради Обухівського району Київської області, розроблений державним підприємством „Київський науково-дослідний та проектний інституту землеустрою” за договором від 21.098.2004р. № 12557 (п.1)

Згідно п.2 вказаного вище Розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 12.11.2004р . № 825 вилучено із постійного користування державного лісогосподарського об’єднання „Київліс” та надано в оренду строком на 49 років громадській організації „Спілка співвласників" Сяйво" земельну ділянку площею 9,8 га лісів на території Української міської ради Обухівського району Київської області для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд.

Відповідно до п.1 Розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 16.11.2004р. №739 „Про укладення договору оренди земельної ділянки із громадською організацією „Спілка співвласників" Сяйво” прийнято рішення щодо укладення договору оренди земельної ділянки, площею 9,8 га за рахунок земель державної власності на території Української міської ради Обухівського району Київської області для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд.

Відповідно до Розрахунку збитків лісогосподарського виробництва по ділянці держлісфонду в кварталі 78 ділянка 8,9,14,15 та в кварталі 79 ділянка 1,2,3,17,6,7,19, загальною площею 9,8 га Козинського лісництва ГП ДЛГО „Київліс”, ГО „Сяйво”, затвердженого Генеральним директором Державного лісогосподарського об'єднання „Київліс" сума збитків лісогосподарського виробництва по площі що передається складає 465 551грн.

17.11.2004р. Державним лісогосподарськии об'єднанням „Київліс" був виставлений Рахунок № 51 до сплати відповідачу на відшкодування збитків землекористувачу за вилучення земельної ділянки на суму 465 551грн., проте відповідачем не було в строк сплачено зазначеної суми збитків.

Судом встановлено, що 26.11.2004р. між Київською обласною державною адміністрацією (орендодавець) та Громадською організацією „Спілка співвласників" Сяйво" (орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно до п.1 якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове (49 років), платне володіння і користування земельну ділянку, яка знаходиться в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області земельну ділянку.

Наказом Державного комітету лісового господарства України №178 від 20.10.2004р. „Про реорганізацію державних лісогосподарських об’єднань та створення державних підприємств” реорганізовано Державне лісогосподарське об’єднання „Київліс” шляхом виділення з його складу головного підприємства (п.13); створено на базі майна виділеного головного підприємства самостійне Київське державне лісогосподарське підприємство (п.14); оголошено новостворене Київське державне лісогосподарське підприємство правонаступником усіх прав та обов’язків Державного лісогосподарського об’єднання „Київліс” пропорційно отриманого майна (п.16).

Наказом Державного комітету лісового господарства України №5 від 12.01.2005р. „Про перейменування Київського державного лісогосподарського підприємства і затвердження в новій редакції Статуту” перейменовано Київське державне лісогосподарське підприємство в Державне підприємство “ Київського лісового господарства ” (п.1).

Відповідно до ст.. 95 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року N 2768-III (надалі –ЗК України) землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право зокрема на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом.

Згідно статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частина 3 ст. 152 ЗК України передбачає, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом відшкодування заподіяних збитків;

Відповідно до статті 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок:

а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом;

б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання;

в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок;

г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників;

ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан;

д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Як вбачається із статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст. 157 ЗК України)

Відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. N 284 (надалі - Порядок) власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) земельних ділянок.

Згідно п.2 Порядку, п.12 Роз’яснення ВАСУ від 27.06.2001 р. N 02-5/743 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом права власності на землю і землекористування” розмір збитків, заподіяних власникам землі і землекористувачам вилученням (викупом) визначається комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного підпорядкування) рад .

Згідно п. 5 Порядку збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій, а при вилученні (викупі) земельних ділянок - після прийняття відповідною радою рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок у період до видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку підприємства, установи, організації або громадянина.

При вилученні (викупі) земельних ділянок до земель запасу збитки відшкодовують власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, ради, які прийняли рішення про вилучення (викуп) земель.

Оскільки Розпорядження Київської обласної державної адміністрації, яким було вилучено із постійного користування державного лісогосподарського об’єднання „Київліс” та передано в оренду громадській організації „Спілка співвласників" Сяйво" земельну ділянку площею 9,8 га лісів на території Української міської ради Обухівського району було прийнято 12.11.2004р., тому відповідно до п.5 Порядку, відповідач зобов’язаний був відшкодувати позивачу збитки в сумі 465551,00грн. не пізніше одного місяця після прийняття радою рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок, тобто до 12.12.2004року.

Оскільки відповідач в строк (до 12.12.2004р.) не відшкодував позивачу заподіяні збитки в розмірі 465 551грн., 20.10.2006р. позивач повторно направив відповідачу Рахунок-фактуру № СФ00-00213 на відшкодування збитків за вилучення ділянки держлісфонду Козинського лісництва в кв. 78, 79 на суму 465 551,00 грн., проте відповідач збитків не відшкодував.

Станом на 03.06.2008р. відповідачем не відшкодовано позивачу збитки заподіяні вилученням (викупом) земельної ділянки в розмірі 465551,00грн.

Відповідач позовні вимоги Чорнобильського міжрайонного природоохоронного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Державного підприємства “ Київського лісового господарства ” щодо стягнення з Громадської організації “Спілка співвласників “Сяйво” 465551,00 грн. збитків визнав в повному обсязі (заява від 03.06.2008р.).

Відповідно до ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Таким чином, позовні вимоги Чорнобильського міжрайонного природоохоронного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Державного підприємства “ Київського лісового господарства ” щодо стягнення з Громадської організації “Спілка співвласників “Сяйво” 465551,00 грн. збитків є обґрунтованими та правомірними, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 49 ГПК України державне мито, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати державного мита.

Керуючись ст. 49, ст. ст. 82-85 ГПК України господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Громадської організації “Спілка співвласників “Сяйво” (08720, Київська обл., Обухівський район, м.Українка, вул..Південна, 13 ) на користь Державного підприємства “Київського лісового господарства” (08114, Київська область, Києво-Святошинський район, с.Стоянка, вул. Лісна, Б15, ) 465 551,00 грн. збитків, а також судові витрати: 4655,51грн. державного мита та 118,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя Тищенко О.В.