Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "27" травня 2008 р. Справа № 2/371

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого - судді Тимошенка О.М.

при секретарі Покусі А.В.

за участю представників сторін

від позивача Пінчук К.В. дов. від 26.05.08

від відповідача Демедюк О.К. дов. від 21.05.08

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вега - Стар" (м. Житомир)

до Відкритого акціонерного товариства "Промавтоматика" (м.Житомир)

про стягнення 195750 грн.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 195750,00грн. збитків понесених позивачем внаслідок незаконних дій відповідача. При цьому позивач зазначає, що він орендував у відповідача приміщення. Відповідач 01.09.07 примусив позивача звільнити приміщення, тобто фактично в односторонньому порядку розірвав договір оренди без законних підстав. Позивач має у власності 58 автомобілів, які здає в оренду. З 01 по 27 вересня позивач в зв’язку з незаконними позбавленням його права користування орендованим приміщенням, не отримував орендну плату від оренди автомобілів, загальний розмір якої становить 195750 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з тих самих підстав.

Відповідач надав письмовий відзив, в якому зазначив, що договір правомірно розірваний в односторонньому порядку в зв’язку з тим, що позивач порушував умови договору.

Представник відповідача проти позову заперечує з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством "Промавтоматика" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вега - Стар" (орендар) укладений договір оренди споруд і обладнання №24а/2005 (а.с.37), відповідно до умов якого орендодавець (відповідач) передає, а орендар (позивач) бере у тимчасове володіння приміщення, яке знаходиться за адресою: м.Житомир, вул.Вітрука,9. Пунктом 4.2 Договору строк оренди визначений до 31.12.05.

31.08.05р. сторони підписали акт передачі-прийому складського приміщення (а.с.36).

Пунктом 4.3 договору та угодою про зміну і доповнення до договору від 20.10.06 (а.с.20) передбачено, якщо жодна сторона в термін 30 днів до закінчення даного договору не заявить про намір його розірвати, даний договір автоматично пролонговується на 1 рік. Правило цієї статті може застосовуватися неодноразово.

В судовому засіданні не встановлено, що за 30 днів до 31.12.05 та за 30 днів до 31.12.06 котрась із сторін заявляла про наміри розірвати Договір.

Таким чином, даний Договір автоматично було пролонговано спочатку до 31.12.06, потім до 31.12.07.

Листом №53/143 від 02.07.07р. відповідач повідомив позивача про розірвання Договору в односторонньому порядку починаючи з 01.08.07р., у зв'язку з тим, що позивач неодноразово порушував його умови (а.с.22).

13.07.07р. відповідач надіслав позивачу лист №53/149, в якому повідомив, що відповідно до п.4.3 договору, договір втрачає свою юридичну силу з 30 серпня 2007року та подальшій пролонгації не підлягає, а тому у строк до 29.08.07р. необхідно звільнити орендоване приміщення та передати його відповідачу (а.с.21).

Відповідачем не надано доказів, які б свідчили, що позивач систематично порушував умови Договору. При розгляді справи також не встановлено факту систематичного порушення умов договору з боку позивача.

Таким чином Договір не може вважатися таким, що розірваний в односторонньому порядку відповідачем.

Разом з тим відповідно до ст. 651ч.1 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначено вище судом не встановлено підстав для розірвання договору в односторонньому порядку, які були б визначені договором або законом, тому в даному випадку Договір міг бути розірваний за згодою обох сторін.

Порядок розірвання господарських договорів визначений в ст. 188 ГК України, в якій зазначено, що сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні.

Згаданими листами від 02.07.07 та від 13.07.07 орендодавець (відповідач) фактично заявив про намір розірвати договір відповідно до ст. 188 ч.2 ГК України.

Листом від 16.07.07 позивач зазначає, що в зв’язку з розірванням договору він має наміри забрати зроблені ним поліпшення предмету Договору оренди (а.с.49). Зміст цього листа свідчить, про те що позивач погодився з пропозицією розірвати договір. З пояснень представників сторін та з матеріалів справи вбачається, що позивач 01.09.07 звільнив орендоване приміщення. При цьому позивачем не представлено доказів, які б свідчили, що він звільнив приміщення не з власної волі, а, як вказано в позовній заяві, примусово та в зв’язку з погрозами. Позивачем не заявлялись вимоги до відповідача про усунення перешкод в користуванні орендованим приміщенням, так як саме такий спосіб захисту порушеного права передбачений законом та судовою практикою при даних обставинах. Крім того позивач з серпня 2007 року перестав сплачувати орендну плату, що підтверджується рішенням господарського суду Житомирської області від 18.12.07 по справі №6/2511 по спору між цими ж сторонами.

З огляду на викладене, проаналізувавши зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що Договір оренди від 29.08.05 розірваний 01.09.07 за згодою сторін.

Відповідно до ст. 224 ГК України право на відшкодування збитків виникає в зв’язку з порушенням господарського зобов’язання. Господарським судом не встановлено факту порушення господарського зобов’язання відповідачем, отже у позивача відсутнє право на відшкодування збитків, тому позов задоволенню не підлягає як безпідставний.

Крім того господарський суд звертає увагу, що позивачем не доведено факту збитків та причинного зв’язку між неотриманим прибутком від оренди автомобілем та відсутністю у позивача приміщення.

Позивачем не представлено доказів:

- наявності у його власності 58 автомобілів,

- що кожен з цих автомобілів здавався в оренду,

- що в період з 01.09.07 по 27.09.07 договори оренди автомобілів були розірвані (припинені, не діяли, тощо),

Позивачем не обґрунтовано, яке відношення має оренда приміщення до оренди автомобілів.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82 – 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання 29.05.08

Суддя Тимошенко О.М.

3 примірники