ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2008 Справа № 9/36-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді –Тищик І.В.- доповідач,

суддів –Сизько І.А., Чоха Л.В.

при секретарі –Врона С.В.

за участю представників:

позивача: Заярська К.Ю.

відповідача: Присяжнюк Л.П., Панченко Г.Г., Ковурко С.М.

розглянувши апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго” в особі П”ятихатського району електричних мереж на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2008 року у справі № 9/36-08

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „П”ятихатський маслозавод”, м. Дніпропетровськ

до відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго” в особі П”ятихатського району електричних мереж, м. Дніпропетровськ

про визнання недійсним акту перевірки та протоколу засідання комісії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2007р. ТОВ „П”ятихатський маслозавод” звернулось до суду з позовом до ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго” в особі П”ятихатського району електричних мереж про визнання недійсними рішення відповідача, оформленого Протоколом №1 від 09.11.07р. та вимоги про сплату економічних збитків згідно розрахунку кількості недорахованої електроенергії, здійсненого на підставі акту № 005633 від 27.10.07р. і зобов’язання відповідача виконувати умови договору про постачання електричної енергії протягом 2008 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2008 року у справі № 9/36-08 (суддя Подобєд І.М.) позовні вимоги задоволені, рішення про нарахування вартості недорахованої електроенергії та вимогу про сплату економічних збитків у сумі 403 087,20 грн. визнані недійсними, відповідача зобов’язано виконувати умови укладеного договору на постачання електричної енергії.

Вмотивовуючи рішення, господарський суд дійшов висновку про те, що у відповідача відсутнє грошове зобов’язання перед відповідачем зі сплати 403 087,20 грн. загальної вартості недорахованої електроенергії, розрахунок якої виконаний відповідачем на підставі недійсного рішення відповідача, оформленого протоколом №1 від 09.11.2007р., внаслідок чого вимоги відповідача до позивача щодо сплати економічних збитків у цій сумі, які є похідними від вищевказаного недійсного рішення, також підлягають визнанню недійсними.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, відповідач –ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго” звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. При цьому скаржник посилається на те, що:

- протокол засідання комісії по розгляду актів про порушення споживачем Правил користування електричною енергією та вимоги щодо сплати вартості недорахованої електричної енергії не встановлюють для позивача будь-яких обов’язків і не являються актами ненормативного характеру в розумінні ст. 12 ГПК України;

- судом необґрунтовано застосовано для розрахунку період з 16.10.07р. по 27.10.07р., за який необхідно здійснити перерахунок обсягу фактично спожитої електроенергії, а саме, з дати контрольного огляду засобів обліку, яким неможливо виявити факт спірного порушення;

- позивачем пропущено 10 денний строк, встановлений ч. 5 п.п. 6.42 Правил користування електричною енергією для оскарження рішення комісії;

- акт технічної перевірки від 10.10.07р., на який посилається суд, фактично є актом від 30.10.07р.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу послався на обґрунтованість рішення господарського суду; необґрунтованість і безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 23.04.08р.

У судовому засіданні 23.04.08р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представників позивача та відповідача, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як убачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 15.02.2005р. був укладений договір за №6 на постачання електричної енергії, на підставі якого відповідач постачав, а позивач отримував та споживав електричну енергію.

27.10.07р. працівниками П”ятихатського району електричних мереж, який є структурним підрозділом ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго”, було проведено технічну перевірку підприємства-позивача, при проведенні якої було виявлено порушення п. 6.40 Правил користування електричною енергією (надалі ПКЕЕ) у вигляді використання засобів з метою зменшення показників приладів обліку.

За результатами перевірки у відповідності до п. 6.41 ПКЕЕ було складено акт-протокол за №005633 та зафіксовано факт самовільного без облікового споживання електричної енергії позивачем.

На підставі зазначеного акту перевірки було оформлено протокол засідання комісії щодо розгляду актів на приховану потужність по П”ятихатському РЕМ від 09.11.07р. за №1, яким прийнято рішення щодо нарахування позивачу вартості недорахованої електричної енергії відповідно до п. 2.5 Методики за період з 11.05.07р. по 27.10.07р.

14.11.07р. на адресу позивачу було надіслано рахунок №6.1/3 на суму 403 087,20 грн. та повідомлення про припинення подачі електроенергії за не оплату вказаної суми; 13.12.07р. повідомлення про припинення подачі електричної енергії було направлено позивачу повторно.

Правомірність нарахування суми 403 087,20 грн. позивач оскаржив до господарського суду.

Відповідач вимоги скаржника заперечив з посиланням на те, що протокол засідання комісії по розгляду акті про порушення ПКЕЕ не є актом ненормативного характеру, однак, з даним висновком погодитись не можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, як то передбачено п.1 ч. 1 ст. 12 ГПК України, в редакції на момент подання позову.

Предметом даного скору є протокол засідання комісії по розгляду акту про порушення позивачем Правил користування електричною енергією.

В силу ч. 4 п. 6.42 ПКЕЕ протоколом оформляється рішення комісії з розгляду актів порушень; зазначене рішення набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу; разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.

З указаної норми убачається, що спірний протокол засідання комісії являється документальною формою рішення постачальника електричної енергії щодо споживача і є актом індивідуальної дії.

В зазначеному протоколі надано кваліфікацію правопорушення, допущеного споживачем, визначено період нарахування, встановлено порядок здійснення розрахунку не облікованої електроенергії. Зазначений протокол породжує обов’язок споживача щодо сплати суми нарахованої вартості недооблікованої електроенергії, наслідком не сплати нарахованої суми являється припинення подачі електричної енергії споживачу, повідомлення про що неодноразово надсилалися на адресу позивача.

За вказаних обставин колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що оспорюваний протокол відповідає ознакам акту ненормативного характеру, носить обов’язковий характер для суб’єктів цих правовідносин та породжує певні правові наслідки, а відтак, може бути предметом розгляду у господарському суді.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що судом необґрунтовано застосовано період з 16.10.07р. по 27.10.07р., за який необхідно здійснити перерахунок обсягу фактично спожитої електричної енергії, тобто, з дати контрольного огляду засобів обліку.

Початок періоду, за який повинен здійснюватися перерахунок обсягу фактично спожитої електричної енергії, визначений ч. 1 п. 6.40 Правил користування електричною енергією, а саме, період від дня останнього контрольного огляду засобу обліку представником електропередавальної організації (постачальника електричної енергії за регульованим тарифом) чи фактично проведеної і підтвердженої актом технічної перевірки роботи схеми комерційного обліку, що мала передувати виявленню порушень, але цей період має не перебільшувати шести місяців.

Зазначеною нормою наведений перелік порушень не пов’язується з конкретним видом проведеної перевірки, визначальним у даному випадку є безпосередньо факт здійснення контрольного огляду чи технічної перевірки (а не її вид), всупереч твердженням скаржника щодо неможливості виявлення спірного порушення шляхом здійснення контрольного огляду засобу обліку.

Останній контрольний огляд засобів обліку електричної енергії підприємства-позивача проведений відповідачем 16.10.2007р., що підтверджується відповідним актом і скаржником не заперечується.

Таким чином, початок періоду для перерахунку обсягу фактично спожитої споживачем електроенергії правомірно визначений господарським судом з 16.10.07р.

Щодо дати, вказаної в акті про опломбування засобів обліку електроенергії П”ятихатського РЕМ (10.10.07р. –за твердження позивача та 30.10.07р. –за твердженням відповідача), то остання у даному випадку не є визначальною і не приймається до уваги колегією суддів.

Правилами користування електричною енергією, які є спеціальною нормою в питаннях регулювання електроенергетики, встановлений 10-денний строк на оскарження рішення комісії електропостачальника, внаслідок чого скаржник вважає безпідставним застосування судом до спірних правовідносин загального строку позовної давності, встановленого Цивільним кодексом України для захисту цивільного права або інтересу осіб.

В силу ч. 1 ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність (скорочена чи більш тривала) може встановлюватись законом.

Правила користування електричною енергією, затверджені постановою НКРЕ України №28 від 31.07.96р. та зареєстровані в Мінюсті України 02.08.96р. №417/1442, являються підзаконним нормативним актом, в зв’язку з чим, не можуть змінювати строки позовної давності встановлені Цивільним кодексом України та не можуть бути застосовані до спірних правовідносин у відповідності з ч. 2 ст. 4 ГПК України.

З огляду на відповідність висновків, викладених в рішенні господарського суду, обставинам справи та чинному законодавству, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність вимог скаржника щодо скасування останнього. Доводи позивача не приймаються в силу вищевикладеного.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго” залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2008р. у справі № 9/36-08 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого господарського суду України.

Головуючий І.В.Тищик

Судді: І.А.Сизько

Л.В.Чоха