ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.08                                                                                 Справа № 9/120.

За позовом Державного підприємства "Луганськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта "Лутугинська", м. Лутугине Луганської області

до Садівницького товариства "Шахтар", м. Лутугине Луганської області

про стягнення 425 234 грн. 12 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.

Секретар судового засідання Шапошникова О.М.

за участю представників сторін:

від позивача – Безуглий С.В., дов. від 24.12.07. №03/5-601,

від відповідача – не прибув,

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем - Державним підприємством "Луганськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "шахта "Лутугинська" - заявлена вимога про стягнення з відповідача –Садівницького товариства "Шахтар" - боргу у розмірі 425234,12 грн. за спожиту електроенергію.

Відповідач відзивом на позовну заяву з позовною вимогою не погоджується, посилаючись на відсутність договірних відносин з позивачем з приводу постачання та споживання електроенергії. Також відповідач вказав, що він уклав письмовий договір на постачання та споживання електроенергії самостійно з енергопостачаючою організацією.

Між позивачем та Підприємством селищних електричних мереж виробничого об’єднання «Донецьквугілля»як енергопостачаючою організацією укладено договір на постачання електроенергії від 01.04.02. №10-04 (з додатковими угодами №№2, 3.1-Л), на підставі якого постачальник електроенергії зобов’язався забезпечувати передачу електроенергії в межах величин, дозволених споживачу (позивачу) до використання, а споживач зобов’язався оплачувати використання електроенергії на підставі діючих тарифів першого числа кожного місяця, як встановлено в договорі – розділ 5- «Порядок розрахунків».

За своєю правовою природою вказаний договір є договором про надання послуг і відповідає інституту правових норм глави 63 Цивільного кодексу України (ст.ст.901-903).

На виконання умов вказаного договору енергопостачаюча організація забезпечувала передачу електроенергії позивачеві в період строку дії договору, у тому числі і в період з квітня 2002 року по 31 травня 2008 року, про що вказує позивач у позовній заяві, в судовому засіданні і підтверджено матеріалами справи.

Додатком №3.1-Л до договору на постачання електроенергії від 01.04.02. №10-04 встановлено перелік об’єктів ДВАТ «Шахта «Лутугинська»ДП ДХК «Луганськвугілля», що живляться від мереж енергопостачаючої організації, серед яких вказано такі об’єкти освітлення як «дачі нові»та «дачі старі». Додаток №3.1-Л до вказаного договору підписано повноважними представниками сторін –Споживача електроенергії (позивача) та енергопостачаючої організації - Підприємством селищних електричних мереж виробничого об’єднання «Донецьквугілля», тобто, додаток до договору підписано тими самими сторонами, що і основний договір на постачання електроенергії від 01.04.02. №10-04.

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з боргу у розмірі 425234,12 грн. в період з квітня 2002 року по 31 травня 2008 року за спожиту електроенергію з Садівницького товариства "Шахтар", мотивуючи свої вимоги додатком №3.1-Л до договору на постачання електроенергії від 01.04.02. №10-04 і стверджуючи про те, що відповідач є субспоживачем електроенергії по мережам балансової належності.

Відповідач вимоги позивача заперечив з підстав відсутності між сторонами по справі укладеного письмового договору на поставку та споживання електроенергії.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, вислухав представника позивача, оцінивши надані ним докази своїх вимог до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до норми ст.19 Основного Закону держави –Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття ст.26 Закону України «Про електроенергетику»зобов’язує відповідача діяти в сфері споживання електроенергії лише на підставі укладеного з позивачем як з енергопостачальником електроенергії письмового договору на споживання електричної енергії. Законодавчо визначений принцип того, що споживання електричної енергії без укладеного письмового договору не допускається.

Відповідності до п. 1.3. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996р. № 28 в редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005р. № 910, та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 02.08.1996р. за № 417/1442 (далі Правила) постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом або про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом. Згідно до ст.26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Судом встановлено факт того, що договір на постачання та споживання електричної енергії між сторонами по справі не був укладений. Таким чином, підстави для задоволення позову про стягнення боргу за поставлену та спожиту електроенергію відсутні.

Крім того слід вказати, що відповідно до правил ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень до суті спору, а згідно з вимогами ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказами.

Твердження позивача про те, що відповідач є субспоживачем електроенергії по мережам балансової належності і споживав електроенергію на підставі додатку №3.1-Л до договору на постачання електроенергії від 01.04.02. №10-04 не підтверджені належними доказами і спростовуються матеріалами справи –договором на постачання електроенергії від 01.04.02. №10-04 та додатком до цього договору №3.1-Л, які укладені між позивачем та Підприємством селищних електричних мереж виробничого об’єднання «Донецьквугілля»як енергопостачаючою організацією. До того ж, у додатку відсутній об’єкт споживання електроенергії Садівницьке товариство "Шахтар", м. Лутугине.

Копії актів звірення взаємних розрахунків та копії рахунків (а.с.11-21)не можуть бути належними доказами споживання відповідачем електроенергії як субабонентом за договором на постачання електроенергії від 01.04.02. №10-04, оскільки відповідач не є стороною цього договору і не є субабонентом.

За таких підстав позовні вимоги слід визнати безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають і у позові слід відмовити.

Покласти судові витрати на позивача згідно з правилами ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, ст. ст.19 Конституції України, ст.26 Закону України «Про електроенергетику», п. 1.3. Правил, керуючись ст.ст.22,33,34,43,49,75,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Відмовити у позові.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Рішення підписане 09.07.08.

Суддя                                                                      Р. Шеліхіна