ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

13 травня 2008 р.            Справа 13/64-08

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючий суддя С. Тісецький

Секретар судового засідання           Л. Новожилова

Представники :

позивача : Борейчук М.І., Дзяворук О.М.

відповідача: Жгун З.Р.

Місце розгляду справи: приміщення суду, кімн. №1115.

розглянувши справу за позовом Державної інноваційної фінансово-кредитної установи в особі Хмельницького регіонального відділення (29000, вул. Театральна, 12, м. Хмельницький, код 21317793) до Закритого акціонерного товариства "Ензим" (24321, вул. Хлібозаводська, 2, м. Ладижин Вінницької області, код 32278747) про стягнення 488598,29 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Посилаючись на умови договору оренди обладнання №15-33/27/08/04 від 27.08.04, додаткового договору №2 від 26.02.08 та постанову КМУ від 04.10.95 №786 Про Методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна, позивач просить стягнути з відповідача 488598,29 грн., в тому рахунку 446724,36 грн. заборгованості по орендній платі, 28620,60 грн. пені та 13253,33 грн. 3% річних.

Відповідач у відзиві на позовну заяву №50 від 12.05.08 та представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково в сумі 59634,10 грн., в тому рахунку 54200 грн. боргу, 3494,68 грн. пені та 1939,42 грн. 3% річних. Щодо решти позовних вимог відповідач заперечував посилаючись на те, що на протязі дії договору оренди обладнання №15-33/27/08/04 від 27.08.04 змін до нього відносно умов сплати орендної плати та її розміру сторонами не вносились.

Фіксація судового процесу шляхом звукозапису не здійснювалась в зв’язку з неподанням клопотання про застосування засобів технічної фіксації судового процесу, оскільки відповідно до ч.7 ст.81-1 ГПК України технічна фіксація судового процесу це право, а не обов’язок суду.

Заслухавши представників сторін, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного.

27.08.04 Українською державною інноваційною компанією (орендодавець) та ЗАТ "Ензим" (орендар) укладено договір оренди обладнання №15-33/27/08/04 (далі –Договір), відповідно до якого орендодавець зобов'язався передати, а орендар прийняти в тимчасове володіння та користування обладнання та зобов'язався сплачувати орендареві орендну плату.

Найменування та вартість обладнання зазначається в „Акті приймання-передачі обладнання в оренду”, який є невід’ємною частиною даного договору (додаток № 1), що обумовлено п. 1.2 Договору.

Згідно п. 3.1 Договору обладнання передається орендодавцем та приймається в оренду орендарем на умовах сплати орендарем орендодавцю орендних платежів за користування обладнанням. Розмір орендного платежу за місяць складає 16800 грн., в т.ч. ПДВ 2800,00 грн.

В силу п. 8.1 Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 27 серпня 2014 року, або до повного виконання зобов’язань сторонами.

На виконання Договору оренди позивачем, згідно акту приймання-передачі обладнання від 01.09.04, передано, а відповідачем отримано обумовлене договором обладнання.

Відповідач свої зобов’язання за договором, в частині щомісячної сплати розміру орендної плати, виконував частково, що спонукало позивача на звернення з позовом до суду.

Так, рішення господарського суду Вінницької області від 03.11.06 у справі №7/181-06 задоволено позов Української державної інноваційної компанії до ЗАТ „Ензим” про стягнення 72488,31 грн. та стягнуто з останнього на користь позивача 125200 грн. основного боргу, що сформувався станом на 01.09.06, 1831,45 грн. збитків від інфляції, 1509,36 грн. 3% річних та 9026,79 грн. пені.

Відповідно до постанови КМУ №1007 від 08.08.07 Українську державну інноваційну компанію перейменовано в Державну інноваційну фінансово-кредитну установу, у зв'язку з чим 31.10.07 сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди обладнання №15-33/27/08/04 від 27.08.04 відповідно до якої у тексті Договору оренди слова "Українська державна інноваційна компанія" в усіх відмінках замінено відповідно словами "Державна інноваційна фінансово-кредитна установа" в усіх відмінках.

Пунктом 4 Додаткової угоди №1 від 31.10.07 сторони передбачили, що інші умови Договору оренди обладнання №15-33/27/08/04 від 27.08.04 залишаються без змін, і сторони підтверджують свої зобов'язання за ними.

В подальшому позивачем направлено відповідачу проект Додаткової угоди №2 від 26.02.08.

Згідно п. 1 Додаткової угоди №2 від 26.02.08 сторони погодились достроково припинити дію Договору оренди обладнання №15-33/27/08/04 від 27.08.04 з 1 лютого 2008 р.

В пункті 2 Додаткової угоди №2 від 26.02.08, запропонованої позивачем, зазначено наступне: "Сторони визначили, що умовою дострокового припинення дії Договору є сплата орендарем заборгованості по орендним платежам в сумі 451045,88 основного боргу, 12919,00 грн. 3% річних, 28863,27 грн. пені".

Однак, Додаткову угоду №2 від 26.02.08 відповідачем підписано з застереженнями. Так, згідно з протоколом розбіжностей відповідачем запропоновано виключити з тексту Додаткової угоди №2 від 26.02.08 - пункт 2.

Таким чином, фактично Додаткова угода №2 від 26.02.08 набула чинності лише в частині припинення дії Договору оренди обладнання №15-33/27/08/04 від 27.08.04 з 1 лютого 2008 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що передане в оренду обладнання є державним, а тому відповідачу нарахована орендна плату за час дії договору оренди на суму 1081324,39 грн. відповідно до Методики розрахунку і порядку використання палати за оренду державного майна, затвердженої постановою КМУ від 04.10.95 №786. При цьому, як зазначає позивач, з урахуванням часткової оплати, станом на 01.02.08 розмір заборгованості відповідача за договором оренди обладнання №15-33/27/08/04 від 27.08.04 становить 446724,36 грн.

Однак, зазначена позиція позивача не ґрунтується на законі та матеріалах справи, а тому судом до уваги не приймається з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 4 ст. 179 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

В силу ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Як зазначено вище, пунктом 3.1 Договору сторони обумовили розмір орендного платежу, встановивши його в сумі 16800 грн. за місяць

Частиною 1 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, а в силу ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Договором оренди обладнання №15-33/27/08/04 від 27.08.04 сторонами не передбачено можливості зміни умов договору в односторонньому порядку. Навпаки, у п. 8.4 Договору зазначено протилежне, а саме, що зміни в цей Договір можуть бути внесені за взаємною згодою сторін.

Таким чином, аналіз чинного законодавства та умов Договору дає підстави дійти висновку про відсутність у позивача правових підстав для збільшення в односторонньому порядку розміру орендної плати.

В той же час, як вбачається з відзиву на позовну заяву та вказано вище, відповідач позовні вимоги визнав частково в сумі 59634,10 грн., в тому рахунку 54200 грн. боргу, 3494,68 грн. пені та 1939,42 грн. 3% річних.

Відповідно до ч. 5 ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб. Вказаних обставин в судовому засіданні та матеріалах справи не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Як вбачається з приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням викладеного, оцінивши надані сторонами докази та матеріали справи у їх сукупності, а також беручи до уваги часткове визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню відповідно до чинного законодавства та в межах заявлених вимог частково в сумі 59634,10 грн., в тому рахунку 54200 грн. боргу, 3494,68 грн. пені та 1939,42 грн. 3% річних.

На підставі ст.49 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.33, 34, 36, 43, 44, 49, 78, 82-84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Ензим" (24321, вул. Хлібозаводська, 2, м. Ладижин Вінницької області, код 32278747, інформація про реквізити: р/р 2642 у ВАТ філія "Укрексімбанк", МФО 302429) 54200,00 грн. (п'ятдесят чотири тисячі двісті грн.) основного боргу, 3494,68 грн. (три тисячі чотириста дев'яносто чотири грн. шістдесят вісім коп.) пені, 1939,42 грн. (одна тисяча дев'ятсот тридцять дев'ять грн. сорок дві коп.) 3% річних, 596,34 грн. (п'ятсот дев'яносто шість грн. тридцять чотири коп.) витрат на державне мито, 14,40 грн. (чотирнадцять грн. сорок коп.) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь Державної інноваційної фінансово-кредитної установи в особі Хмельницького регіонального відділення (29000, вул. Театральна, 12, м. Хмельницький, код 21317793, інформація про реквізити: р/р 4122 у ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України", МФО 315609).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні позову в частині стягнення 392524,36 грн. основного боргу, 25125,92 грн. пені та 11313,91 грн. 3 % річних, відмовити.

5. Рішення направити сторонам.

Суддя С. Тісецький

Резолютивну частину рішення оголошено 13.05.2008 р.

Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 14.05.2008 р.

Суддя С. Тісецький

Віддрук. 3 примір:

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу.

14 травня 2008 р.