АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2008
№ 38/310

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - ОСОБА_2 (за довір.),

від прокуратури Подільського району
м.Києва - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Суб"єкта підприємницької діяльності - фізична особа
ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
31.10.2007

у справі № 38/310

за позовом                               Заступника
прокурора Подільського району м.Києва

до                                                   Суб"єкта
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1

третя особа відповідача

третя особа позивача

про
зобов"язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва
передано вимоги Заступникапрокурора Подільського р-ну м. Києва в інтересах
держави в особі Київської міської ради про:

- про зобов'язання відповідача
звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею близько 50 кв.м. за
адресою: м. Київ, пр-т Свободи, 22 у Подільському районі м. Києва та передати
зазначену земельну ділянку Позивачу;

- зобов'язання відповідача привести
зазначену земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом знесення
самовільно встановлених споруд.

Рішенням господарського суду м.
Києва від 31.10.2007 р. у справі № 38/310
позов задоволено повністю.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням, оскаржив його до суду апеляційної інстанції з мотиву
порушення та неправильного застосуванням судом першої інстанції норм
матеріального права. В апеляційній скарзі відповідач посилається на рішення
Господарського суду м. Києва від 29.11.2007 р. у справі №26/463, яке на думку
позивача, носить преюдиційний характер, і відповідно враховуючи його висновки,
створює підстави для скасування оскаржуваного
у справі №38/310 рішення суду та припинення провадження у справі.

Про час та місце судових засідань
представники сторін були повідомлені належним чином (в справі наявні поштові
повідомлення про вручення ухвали суду), однак в судове засідання 28.01.2008 р.
представники Прокуратури та Київської міської ради не з'явилися, про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши
пояснення представника відповідача, судова колегія вважає, що суд першої
інстанції дійшов обґрунтованих висновків та правомірно задовольнив позовні
вимоги, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог чинного
земельного законодавства (ст.ст. 116, 124 - 126 Земельного кодексу України,
ст.ст. 4, 16 Закону України „Про оренду землі”) розпоряджатися земельними
ділянками мають права власники цих земельних ділянок. Особа, яка бажає отримати
в оренду земельну ділянку із земель комунальної власності повинна звернутись із
відповідною заявою до органу місцевого самоврядування. Орган місцевого
самоврядування приймає відповідне рішення про надання в оренду земельної
ділянки та укладає на підставі цього рішення відповідний договір оренди. Право
на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його
державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до
встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує
право на неї, та державної реєстрації забороняється.

З наявних у справі матеріалів
(постанова Київського міського головного управління земельних ресурсів №63 від
12.03.2007р.  про накладення на
відповідача адміністративного стягнення, протокол Управління з контролю за використанням
та охороною земель у м. Києві та Київській області №00217 від 22.03.2007р.  про адміністративне правопорушення,  припис №П217/49 Управління з контролю за
використанням та охороною земель у м. Києві та Київській області від
22.03.07р., акт перевірки Управлінням з контролю за використанням та охороною
земель у м. Києві та Київській області №А-563/49, протокол про адміністративне
правопорушення №00563 від  18.05.07р.)
вбачається, що на час проведення перевірки, складання актів та пред'явлення
відповідачу припису, а також розгляду спору судом першої інстанцією у
відповідача будь-які правовстановлюючі документи, що посвідчували б його
право  користування спірною земельною
ділянкою площею 50 кв.м. у м. Києві по проспекту Свободи, 22, були відсутніми.

Крім того, судом першої інстанції
було встановлено, що відповідне рішення органом місцевого самоврядування про
надання в оренду (користування) відповідачу спірної земельної ділянки площею не
приймалось, договір оренди вказаної земельної ділянки не укладався. А оскільки даними
проведених перевірок та наданими позивачем документами підтверджувався факт
незаконного та самовільного використання відповідачем спірної  земельної ділянки, господарський суд дійшов
правомірного висновку про
обґрунтованість позову та необхідності зобов'язати відповідача звільнити
самовільно зайняту ділянку та повернення її власнику на підставі  ст.212 Земельного кодексу України.

З приводу заявлених доводів
відповідача щодо неврахування судом першої інстанції при прийнятті рішення
преюдиційності висновків господарського суду в іншій пов'язаній справі №26/463
судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

З наданої відповідачем копії рішення
у справі №26/463 за позовом СПД-фізичної особи ОСОБА_1 до 1) Київської міської
ради, 2) Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради
про визнання укладеними договорів оренди, вбачається, що 29.11.2007 р.
Господарським судом м. Києва було прийнято рішення, яким позов було задоволено
повністю. Визнано за  позивачем право на
оренду земельних ділянок загальною площею 270,88 кв.м.  та 82,91 кв.м. за адресою м. Київ, пр.
Свободи, 22. Вирішено вважати укладеними між сторонами, з дня набрання даним
рішенням законної сили, договорів оренди земельної ділянки. Зобов'язано відповідача-2
зареєструвати договори оренди земельної ділянки.

Згідно ч.2 ст. 35 ГПК України факти,
встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні
інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Дослідивши обставини справи, колегія
не може погодитися із доводами відповідача щодо преюдиційності висновків
господарського суду у справі №26/463. Оскаржуване у справі  №38/310 рішення, яким було зобов'язано
відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку,  прийнято судом значно раніше 31.10.2007 р. на
підставі встановлених фактів самовільного використання спірної земельної
ділянки, в порушення вимог земельного законодавства без наявності
правовстановлюючих документів. Відповідно прийняте пізніше 29.11.2007 р. у
справі №26/463 господарським судом рішення не можна вважати преюдиційним в
розумінні ст. 35 ГПК України.  На час
прийняття рішення судом першої інстанції
31.10.2007 р. Відповідач не  мав
передбачених діючим законодавством документів, які надають  право користування спірною земельною
ділянкою. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у
натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та
державної реєстрації забороняється. Таким чином суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Та обставина, що після прийняття
рішення судом першої інстанції про звільнення земельної ділянки відповідач
отримав для виконання судове рішення про укладання договору оренди на спірну
земельну ділянку, не є підставою для скасування рішення від 31.10.2007 р.
по  справі 38/310, а є   обставиною, яка впливає на його виконання.

Посилання апелянта на те, що суд
першої інстанції повинен був зупинити провадження по цій справі до розгляду
справи про визнання укладеними договорів оренди,  колегія не може прийняти  до уваги з наступних підстав:

Згідно ч.1 ст.79 ГПК України  господарський суд зупиняє провадження у
справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею
іншої справи органом, що вирішує господарські спори, або відповідного питання
компетентними органами. В даному випадку
підстави зупиняти провадження у справі були відсутніми, обставини, які б
перешкоджали чи призводили до неможливості розгляду спору у справі  №38/310 були також відсутніми.

Дослідивши обставини справи,
колегія приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідає чинному
законодавству, фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам на час
його прийняття, підстав для його скасування або зміни не вбачається. Апеляційна
скарга є необгрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1  залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду м. Києва
від 31.10.2007 р. у справі № 38/310 залишити без змін.

3.          Матеріали справи № 38/310  повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді