ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.04.08 р.                     Справа № 20/24

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянуву відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго”, м.Горлівка, в особі Краматорських електричних мереж, м.Краматорськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ТВИНЗ”, м.Слов’янськ

про стягнення 6854,53 грн.

За участю представників:

від позивача: Лоза М.М.- дов.

від відповідача: Магдєєва Н.М., Ібрагімов В.М. –дов.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулося Відкрите акціонерне товариство “Донецькобленерго”, м.Горлівка, в особі Краматорських електричних мереж, м.Краматорськ, із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “ТВИНЗ”, м.Слов’янськ, про стягнення 6854,53 грн., з яких 4786,36 грн. – сума заборгованості зі сплати спожитої протягом січня-грудня 2006 р. електричної енергії за договором про постачання електричної енергії № 4108 від 29.12.03 р. (далі-Договір), 457,13 грн. – сума інфляції, 1611,06 грн. – сума 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем своїх обов’язків за Договором щодо належної сплати спожитої електричної енергії, на приписи Господарського та Цивільного кодексів України, на надані суду документи, що наявні в матеріалах справи.

Відповідач позову не визнав, посилаючись на те, що обсяг спожитої електричної енергії, пред’явлений позивачем до сплати, не відповідає фактичним витратам електричної енергії внаслідок неправильного порядку визначення цього обсягу, на надані суду документи, на приписи Правил користування електричною енергією (далі-Правила), а також клопотав про залучення до участі у справі третіх осіб – приватних підприємців Турської, Глечевої, Браславського.

Зазначене клопотання судом залишено без задоволення.

За клопотанням сторін строк вирішення спору продовжено в порядку ч.4 ст.69 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 28.02.08 р. до 12.03.08 р.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

29 грудня 2003 р. позивачем (Постачальник електричної енергії) та відповідачем (Споживач) укладено Договір, відповідно до п.1 якого позивач постачає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору та додатками до нього.

За змістом п.п.7.1, 7.5 Договору, облік електричної енергії, спожитої Споживачем та(або) субспоживачем, здійснюється відповідно до Правил та Правил улаштування електроустановок, на підставі показів засобів обліку електричної енергії оформлюються акти про використану електричну енергію та акти результатів замірів електричної потужності.

Додатком № 3 до Договору визначений порядок розрахунків за електричну енергію.

Протягом 2006 р. позивач постачав відповідачеві електричну енергію, що підтверджується матеріалами справи, та проти чого відповідач не заперечив.

Предметом позову є вимоги про стягнення з відповідача 6854,53 грн., з яких 4786,36 грн. – сума заборгованості зі сплати спожитої протягом січня-грудня 2006 р. електричної енергії за договором про постачання електричної енергії № 4108 від 29.12.03 р., 457,13 грн. – сума інфляції, 1611,06 грн. – суми 3% річних.

З матеріалів справи та пояснень представників сторін вбачається, що причиною звернення позивача із позовом є несплата відповідачем у повному обсязі електроенергії, спожитої за Договором у період жовтня-грудня 2006 р.

Відповідач проти прозову заперечив, посилаючись на неправильне визначення позивачем обсягу спожитої електричної енергії.

Згідно із ст.4-2) Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) зазначеного кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.43 зазначеного кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

В обґрунтування своїх вимог позивачем надано суду, крім інших документів, копії актів приймання-передачі електричної енергії за 2006 р., у тому числі за жовтень, листопад, грудень 2006 р., розрахунок спожитої електричної енергії, зі змісту яких вбачається, що у жовтні-грудні 2006 р. показники обсягів спожитої відповідачем електричної енергії суттєво (в 2-7 разів) перевищують показники за попередні періоди, у тому числі за січень, лютий 2006 р.

При цьому акти приймання-передачі електричної енергії за жовтень-грудень 2006 р. мають дописки про небаланс електричної енергії та додаткове донарахування її обсягів.

Відповідач пояснив, що фіксація прибором обліку підвищених обсягів спожитої електричної енергії є наслідком неправильної роботи цього прибору, диск якого при відсутності навантаження продовжував обертатися зі швидкістю 1 оборот приблизно за 17 хвилин, що складає майже 6000 кВт/год. в місяць.

Дане ствердження відповідач обґрунтовує наданим суду актом від 03.03.07 р., а також актом № 001536 від 11.07.07 р. про заміну електролічильника.

Згідно із п.6.1 Правил, обсяги електроенергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електроенергії про її фактичне споживання.

Відповідно до п.6.36 Правил, у разі виникнення у споживача сумніву в правильності показів розрахункових засобів обліку або визначення суми в пред'явленому до оплати документі щодо оплати електричної енергії споживач подає про це заяву постачальнику електричної енергії (електропередавальній організації).

Постачальник електричної енергії (електропередавальна організація) має протягом 5 робочих днів від дня одержання заяви перевірити рахунок на оплату, а в разі потреби протягом 20 днів провести технічну перевірку та/або експертизу розрахункових засобів обліку відповідно до встановленого цими Правилами порядку та повідомити споживача про результати.

За змістом п.3.13 Правил, непланова заміна розрахункового засобу обліку електричної енергії здійснюється електропередавальною організацією або іншою організацією, яка має право на виконання цих робіт, за рахунок організації, на вимогу (за ініціативою) якої здійснюється заміна розрахункового засобу обліку.

Згідно із п.3.15 Правил, експертиза засобу обліку в частині дослідження його відповідності нормованим метрологічним характеристикам та умовам експлуатації здійснюється у присутності уповноважених представників власника засобу обліку або організації, яка відповідає за його збереження, постачальника електричної енергії, електропередавальної організації, представника територіального органу, уповноваженого центральним органом виконавчої влади у сфері метрології на проведення державних приймальних і контрольних випробувань і повірки засобів вимірювальної техніки та на проведення атестації методик виконання вимірювань, що використовуються у сфері та/або поза сферою поширення державного метрологічного нагляду.

Експертиза засобу обліку в частині дослідження матеріалів, речовин, з яких виготовлені засіб обліку та/або пломби, здійснюється спеціалізованими організаціями, які мають право на виконання таких робіт.

За результатами експертизи складається акт.

Згідно із ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Актом від 03.03.07 р., підписаним приватними підприємцями Мищенко А.М., Глечовою Н.О., Брославським В.В., які орендують приміщення, що належить відповідачеві, адвокатом Комляковим та складеним у присутності працівника позивача Бойко М.В., який від підписання акту відмовився, про що складено акт вищезазначеними особами, зафіксовано факт обертання диску електролічильника за відсутністю електронавантаження.

Позивач даного факту не спростував, пояснив що громадянин Бойко М.В. на час розгляду справи не працює на Відкритому акціонерному товаристві, що унеможливлює його виклик до судового засідання для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи в порядку ст.30 Господарського процесуального кодексу України.

Актом № 001536 від 11.07.07 р., підписаним представниками сторін, зафіксовано факт зняття електролічильника № 424881, за показами якого здійснювався облік спожитої відповідачем у 2006 р. електроенергії, та установки електролічильника № 37767.

Доказів проведення експертизи заміненого лічильника в порядку п.3.15 Правил суду не надано, сторони пояснили, що цей лічильник в них відсутній, що унеможливлює призначення судової експертизи на предмет визначення відповідності технічних характеристик та стану лічильника встановленим вимогам.

Вищенаведене надає суду підстави для висновку про те, що протягом жовтня-грудня 2006 р. обсяг спожитої відповідачем електроенергії позивачем визначався на підставі показників електролічильника, диск якого обертався за відсутністю електронавантаження, у зв’язку з чим акти приймання-передачі електроенергії за вищезазначений період судом до уваги у якості доказу обсягу фактично спожитої відповідачем електроенергії не приймаються.

Отже, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 4786,34 грн. – суми заборгованості за спожиту електроенергію слід відмовити за недоведеністю, оскільки позивачем не доведено належним чином наявності у відповідача обов’язку щодо сплати електроенергії, спожитої у 2006 р. в обсязі, зазначеному позивачем у позовній заяві.

Згідно із ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв’язку з тим, що судом відмовлено у задоволенні основної вимоги, додаткові вимоги щодо стягнення з відповідача сум інфляції та 3% річних також не підлягають задоволенню.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити повністю, судові витрати покладаються на позивача.

Клопотання відповідача про залучення до участі у справі третіх осіб судом залишено без задоволення у зв’язку із його необгрунтуванням відповідачем належним чином.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову – відмовити.

Вступну та резолютивну частину рішення оголошено 15.04.08р.

Повний текст рішення підписано 21.04.08 р.

Суддя Донець О.Є.

Надруковано 3 примірники:

1-          позивачеві;

1 – відповідачеві;

1 –у справу