ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2008 р.

№ 55/173-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя : Ходаківська І.П.

суддів: Данилова Т.Б., Кравчук Г.А.

розглянувши матеріали касаційної скарги

товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Конекс, ЛТД"

на постанову

Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2007р.

у справі

господарського суду

№55/173-07

Харківської області

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Конекс, ЛТД"

до

Українського державного центру транспортного сервісу "Ліски" в особі філії Українського державного центру транспортного сервісу "Ліски" на Південній залізниці

третя особа

про

за участю представників сторін:

позивача –

відповідача –

третьої особи –

СТГО "Південна залізниця"

стягнення 32 004,00грн.

не з’явився

Тоцька М.В. дов. № 82 від 31.12.2007

Муха М.С. дов. № 80 від 31.12.2007

Прядко В.М. дов. № 581 від 08.05.2007

Розпорядженням № 02-12.2/71 від 12.03.2008 у зв’язку з відпусткою судді Першикова Є.В. змінено склад колегії суддів у справі № 55/173-07, призначеної до розгляду у складі –головуючий суддя Першиков Єв,, судді Данилова Т.Б. Ходаківська І.П., утворено колегію суддів в наступному складі : головуючий суддя Ходаківська І.П., судді Данилова Т.Б., Кравчук Г.А.

Після проголошення вступної та резолютивної частини постанови до колегії суддів Вищого господарського суду надійшла телеграма ТОВ фірма "Конекс" про неможливість направити свого представника в судове засідання та клопотання про відкладення розгляду справи на інший день, яке не може бути задоволено через те, що розгляд справи по суті закінчено та прийнято судове рішення, яке проголошено присутнім представникам сторін.

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Конекс ЛТД" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Українського державного центру транспортного сервісу "Ліски" в особі Філії Українського державного центру транспортного сервісу "Ліски" на Південній залізниці про стягнення 32004 грн. передоплати за залізничні перевезення.

Позовні вимоги обґрунтовані помилковим перерахуванням коштів без належних правових підстав і у відповідності із ст. ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України на думку позивача повинні бути повернуті позивачу як безпідставно набуте відповідачем майно.

Ухвалою від 04.06.2007 за клопотанням відповідача Господарський суд Харківської області залучив до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Статутне територіально-галузеве об’єднання "Південна залізниця".

Рішенням від 01.11.2007 Господарського суду Харківської області ( суддя Гребенюк Н.В.), залишеним без змін Постановою від 12.12.2007 Харківського апеляційного господарського суду ( головуючий суддя Афанасьєв В.В., судді Бухан А.І., Шевель О.В.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення судів обґрунтовані фактом зберігання відповідачем вантажів і товаро-матеріальних цінностей на складах станції Харків-Ліски у відповідності із ст.46 Статуту залізниць України, за зберігання яких позивач перерахував відповідачу спірні кошти, які не є для відповідача безпідставно набутими.

Не погоджуючись із висновками суду першої та апеляційної інстанцій, товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Конекс ЛТД" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного господарського суду та рішення господарського суду Харківської області, просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, заявник зазначає про порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме : незастосування норм Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", положень ст.937 Цивільного кодексу України, згідно з якими факт зберігання вантажу повинен бути підтверджений письмовим договором зберігання та актами виконаних робіт, які в матеріалах справи відсутні.

Заявник вважає неправильним застосування судами ст.62 Статуту залізниць України та Правил розрахунків за перевезення вантажів, оскільки розрахунки через ТехПД не здійснювались. Також заявник вважає неправильним застосування ст.129 Статуту залізниць України і оспорює акти загальної форми та накопичувальні картки, які оцінені судами як належні докази, вважає їх неналежними доказами.

Заявник вважає неправильним застосування судами норм ст.46 Статуту залізниць, оскільки в матеріалах справи відсутні докази зберігання вантажу саме залізницею, а Український державний центр транспортного сервісу "Ліски" в особі Філії Українського державного центру транспортного сервісу "Ліски" на Південній залізниці не відноситься до залізниці.

Відповідач у відзиві на касаційну скаргу проти доводів касаційної скарги заперечує, вважає судові рішення такими, що винесені у відповідності із нормами матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, і доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що позивач –товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Конекс ЛТД" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на свою користь 32004 грн. зайво перерахованих коштів, 5000 грн. витрат на оплату послуг адвоката, а також судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що залізничні послуги, за які позивач перерахував відповідачу спірну суму, відповідачем не надавались, гроші перераховані відповідачу помилково без належних правових підстав.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено Договір № 12/24-1 від 07.09.2004 на надання частини приколійного складу № 2 станції Харків-Ліски для здійснення вантажних операцій та розміщення вантажів. За погодженням сторін цей договір було пролонговано додатковими угодами до нього №№ 1, 2, 3, 4, 5, і термін дії договору закінчився 31 серпня 2005 року.

Також між сторонами було укладено Договір № 159-ЮІ від 01.04.2005, предметом якого було надання позивачу частини приколійного складу № 1 площею 2788,70 кв. м відповідно до плану-схеми для виконання вантажних операцій згідно з п.п. 31 пункту 26 розділу 1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, а також додаткових послуг.

Листом від 29.08.2005 відповідач повідомив позивача про те, що договір № 12/24-1 від 07.09.2004 втрачає чинність з 31.08.2005 та не буде пролонгований, в зв’язку з чим відповідач просив позивача звільнити приміщення у складі № 2.

Листом № 371 від 01.09.2005 відповідач повідомив ТОВ фірма "Конекс ЛТД" про те, що за вантажі, які знаходяться у складі № 2 станції Харків-Ліски , з ТОВ "Конекс ЛТД" будуть стягнуті збори за зберігання вантажів на загальних підставах згідно Статуту залізниць та розділу 7 Правил перевезень вантажів.

01 вересня 2005 року представниками Філії Українського державного центру транспортного сервісу "Ліски" на Південній залізниці та ТОВ фірма "Конекс ЛТД" було складено Акт про комісійне обстеження вантажу, який знаходиться у складі № 2 та належить ТОВ фірмі "Конекс ЛТД" та Акт загальної форми ГУ-23.

Відповідач попередив позивача листом № 379 від 05.09.2005 про те, що вантажі, які знаходились у складі № 1 станції Харків-Ліски на підставі договору № 159-ЮІ від 01.04.2005, за їх зберігання будуть стягнуті збори за зберігання вантажів на загальних умовах, оскільки термін договору закінчився 05 вересня 2005 року. Проте, вантаж продовжував знаходитись на частині приколійного складу, про що представниками сторін було складено Акт про комісійне обстеження вантажу від 06.09.2005, який знаходився на складі № 1 та належить позивачу, та Акт загальної форми ГУ-23.

Протягом жовтня 2005 року на вантажі, які належали позивачу ТОВ фірма "Конекс ЛТД" і знаходились в складах станції Харків-Ліски, на загальних підставах оформлювались накопичувальні картки зборів за роботи та штрафи, пов’язані з перевезенням вантажів, в яких вказані дата зберігання, номер складу, кількість діб та маса вантажу в тонах, сума збору. Накопичувальні картки мають підпис товарного касира станції та безпосередньо керівника позивача Кулініча В.М., які підписані ним без заперечень або зауважень, що підтверджує ним особисто факт надання залізничних послуг. Належним чином засвідчені копії накопичувальних карток додані до матеріалів справи.

Судами попередніх інстанцій вищевказані Акти загальної форми, Акти про комісійне обстеження вантажу, а також накопичувальні картки, які підписані з боку позивача керівником товариства, визнані як належне підтвердження того, що відповідачем було надано залізничні послуги, щодо яких позивачем була здійснена передоплата як сплата за зберігання вантажів на загальних умовах згідно ст. 46 Статуту залізниць, Правил зберігання вантажів та Тарифного керівництва № 1.

Судами встановлений також і факт перерахування позивачем грошових коштів в загальній сумі 32004 грн. згідно виставлених відповідачем рахунків, які знаходяться в матеріалах справи.

Таким чином, судами встановлено, що на підставі виставлених відповідачем рахунків на оплату залізничних послуг позивач здійснював перерахування грошових коштів, а посилання позивача на те, що ним було помилково перераховано грошові кошти у сумі 32004 грн. на рахунок відповідача без належних підстав визнано необґрунтованим та спростованим матеріалами справи.

Щодо застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія зазначає наступне.

Стаття 1 Закону України "Про залізничний транспорт" визначає залізничний транспорт як виробничо-технологічний комплекс організацій і підприємств залізничного транспорту загального користування, призначений для забезпечення потреб суспільного виробництва і населення країни в перевезеннях у внутрішньому і міжнародному сполученнях та надання інших транспортних послуг усім споживачам без обмежень.

Стаття 3 цього Закону встановлює, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

З цього слідує, що до складу залізничного транспорту загального користування відносяться не лише залізниці ( статутні територіально-галузеві об’єднання), а і підприємства залізничного транспорту загального користування, на яких у разі надання послуг з перевезення вантажів або пасажирів та додаткових послуг, пов’язаних з перевезеннями, розповсюджується дія Статуту залізниць України та інших нормативно-правових актів.

За таких обставин посилання ТОВ фірма "Конекс ЛТД" в касаційній скарзі на те, що Статут залізниць України неправильно застосований до взаємовідносин сторін по справі –не ґрунтується на чинному транспортному законодавстві.

Стаття 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із статтею 307 Господарського кодексу України, встановлює, що загальні умови перевезення визначаються цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Таким чином, права і обов'язки сторін виникають не лише з умов укладеного сторонами договору, а і на підставі норм, встановлених актами законодавства, в тому числі нормативно-правових актів, які регулюють взаємовідносини в певних випадках.

Пункт 46 Статуту залізниць України встановлює, що одержувач зобов’язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу, терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24 години дати вивантаження вантажу засобами залізниці або з 24 години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України Тарифне керівництво №1, затверджений Наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 № 551,зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за № 828/4121, (з наступними змінами і доповненнями) в пункті 2 розділу 2 встановлює розміри зборів за зберігання вантажів, таким чином, збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом і не потребує додаткового погодження сторонами.

Пункт 7 Правил зберігання вантажів (розділ 7 Правил перевезень вантажів), затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 866/5087, встановлює, що на прохання вантажовласників залізниця може надавати їм місця в смузі відведення, на відкритих майданчиках та в складах станцій для зберігання вантажів на строк, більший граничного терміну зберігання. Умови такого зберігання вантажів і плата за нього визначаються окремою угодою між залізницею і вантажовласником.

Саме використовуючи можливість, надану пунктом 7 Правил зберігання вантажів, сторони уклали Договір № 12/24-1 від 07.09.2004 на надання частини приколійного складу № 2 станції Харків-Ліски та Договір № 159-ЮІ від 01.04.2005, предметом якого було надання позивачу частини приколійного складу № 1 станції Харків-Ліски для зберігання вантажів.

Посилання ТОВ фірма "Конекс ЛТД" в касаційній скарзі на те, що судами не застосовані норми Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", а також положення ст.937 Цивільного кодексу України, згідно з якими факт зберігання вантажу повинен бути підтверджений письмовим договором зберігання та актами виконаних робіт, які в матеріалах справи відсутні –не відносяться до даного спору, оскільки Договори на зберігання вантажів укладались у відповідності із пунктом 7 Правил зберігання вантажів, а не глави 66 Цивільного кодексу України.

Пункт 129 Статуту залізниць України встановлює, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Правила складання актів ( розділ 28 Правил перевезень вантажів) затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, встановлюють примірний перелік обставин, для засвідчення яких складаються акти загальної форми, однак, цей перелік не є вичерпним, оскільки акти загальної форми складаються також в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

Пункт 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів ( розділ 11 Правил перевезень вантажів), встановлює, що усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і платника.

Апеляційним судом помилково визначено накопичувальну картку як документ суворої звітності, однак, ця помилка не впливає на правильність прийнятого по справі рішення, оскільки форма накопичувальної картки є додатком № 3 до Правил розрахунків за перевезення вантажів ( розділ 11 Правил перевезень вантажів), затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 864/5085.

В касаційній скарзі заявник ТОВ фірма "Конекс ЛТД" вважає неправильним застосування судами ст.62 Статуту залізниць України та Правил розрахунків за перевезення вантажів, оскільки розрахунки через ТехПД не здійснювались.

Це твердження заявника не ґрунтується на нормах транспортного законодавства, оскільки пункт 1.1 Правил розрахунків за перевезення вантажів передбачає, що платежі за перевезення вантажів і надання додаткових послуг можуть уноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць ( ТехПД).

ТОВ фірма "Конекс ЛТД" в касаційній скарзі оспорює акти загальної форми та накопичувальні картки, які оцінені судами як належні докази, вважає їх неналежними доказами.

Однак, статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, касаційна інстанція не має повноважень вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, переоцінювати акти загальної форми та накопичувальні картки, які оцінені судами як належні докази.

За таких обставин та враховуючи, що господарськими судами досліджені всі наявні у справі матеріали, їм дана належна правова оцінка, судова колегія не вбачає підстав для скасування постановлених по справі рішень.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Конекс, ЛТД" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2007р. у справі № 55/173-07 господарського суду Харківської області залишити без змін.

Головуючий           І. Ходаківська

Судді           Т. Данилова

Г.Кравчук