ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2008 р.

№ 18/28

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

М.Остапенка,

Є.Борденюк,

В.Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Приватного виробничого підприємства (ПВП) "Сіріус"

на постанову

від 01.04.2008 року

Київського апеляційного господарського суду

у справі

№ 18/28

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Ллентаб"

до

ПВП "Сіріус"

про

стягнення 1 545 704,70 грн.

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача

Фещенко М.Л. (дов. від 19.11.2007 року)

відповідача

Петрунько М.А. (дов. від 23.01.2008 року)

Заслухавши суддю-доповідача –Є. Борденюк, пояснення представників сторін та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Ллентаб" звернулось до господарського суду міста Києва із позовною заявою про стягнення з ПВП "Сіріус" заборгованості на суму 1 450 704 грн., відшкодування витрат по оплаті послуг адвоката на суму 95 000 грн. та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.12.2006 року між ТОВ "Ллентаб" (постачальник) та ПВП "Сіріус" (замовник) був укладений договір поставки № U/01/12/2006.

Згідно умов цього договору позивач зобов’язується поставити металоконструкції з комплектатом та здійснити нагляд за монтажем (шефмонтаж) для замовника в с. Водяникі, Черкаської області, а останній зобов’язується належним чином прийняти металоконструкції та роботи щодо їх шефмонтажу і своєчасно розрахуватись з позивачем за умовами і в строки передбачені цим договором.

Згідно п.2.1 договору № U/01/12/2006 за предмет цього договору замовник заплатить постачальнику 7 001 280, 00 грн.

Розділом 4 договору сторони визначили порядок оплати відповідачем металоконструкцій:

-          5 % вартості договору в термін 5 робочих днів від дати підписання договору (п.4.1.1 договору);

-          40 % вартості договору в термін 5 робочих днів після отримання проектної документації, але не пізніше 22.12.2006 року (п.4.1.2 договору);

-          25 % вартості договору в термін з 29.01.2007 року до 02.02.2007 року при умові, якщо конструкції перетнули кордон України (п.4.1.3 договору);

-          25 % вартості договору після завершення монтажу несучої конструкції (п.4.1.4 договору);

-          остаточна частина вартості договору після завершення монтажу і підписання акту прийоми або протоколу готовності будівельної споруди (п.4.1.5 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, за видатковою накладною № РН-0000002 від 18.08.2007 року позивач поставив відповідачу товар на суму 2 189 649 грн. 12 коп., за видатковою накладною № РН-0000001 від 30.04.2007 року було поставлено товар на суму 4 811 630 грн. 88 коп., всього на загальну суму 7 001 280 грн. Видаткові накладні підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками господарюючих суб’єктів підприємницької діяльності.

18.08.2007 року між сторонами підписаний акт № ОУ-0000007 здачі-прийняття послуг (надання послуг) (а.с. 19), згідно з яким сторони підтвердили загальну вартість робіт у розмірі 7 001 280 грн. Даний акт є чинний, сторонами не оспорений. Також з даного акту вбачається, що замовник будь-яких зауважень щодо виконання предмету договору № U/01/12/2006 від 08.12.2006 року постачальником не має.

Поставлені позивачем металоконструкції відповідач оплатив частково на суму 5 550 576 грн., тим самим заборгувавши позивачеві 1 450 704 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.02.2008 року у справі № 18/28 (суддя Мандриченко О.В.) позовні вимоги ТОВ "Ллентаб" задоволено повністю у зв’язку з його обґрунтованістю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2008 року (колегія суддів: Андрієнко В.В., Малетич М.М., Студенець В.І.) рішення господарського суду міста Києва від 06.02.2008 року змінено; в частині стягнення 95 000 грн. витрат по оплаті послуг адвоката –відмовлено; в іншій частині рішення залишено без зміни.

Постанову мотивовано тим, що додані до матеріалів справи платіжні доручення № 264 від 07.12.2007 року на суму 48 450 грн., № 265 від 07.12.2007 року на суму 8 550 грн., № 57 від 04.02.2008 року на суму 5 700 грн., № 58 від 04.02.2008 року на суму 32 300 грн., не містять відбитки печатки кредитної установи, а платіжні доручення № 158 від 19.03.2008 року на суму 55 250 грн., № 159 від 19.03.2008 року на суму 9 750 грн. не містять відбитки печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення, а отже не оформлені у відповідності до норм чинного законодавства і не являються документальним підтвердженням фактичного понесення позивачем адвокатських витрат на заявлені ним суми.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, ПВП "Сіріус" просить рішення та постанову у справі скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись при цьому на те, що позивачем неналежним чином виконувались умови укладеного між сторонами договору, у зв’язку з чим відповідачеві були завдані збитки у розмірі 1 450 704 грн.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частково до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до укладеного між сторонами договору, предметом його є поставка металоконструкцій з комплектом (далі –будівельна споруда) на умовах ООР с. Водяникі та її нагляд над монтажем (далі –шеф монтаж) згідно з умовами затвердженої сторонами специфікації та кресленнями, які є невід’ємною частиною договору.

Оплата продукції та виконання робіт здійснюється поетапно, які визначаються, зокрема, настанням певних подій: перетин продукцією кордону України; завершення монтажу несучої конструкції; готовності будівельної споруди.

Задовольняючи позовні вимоги, судами попередніх інстанцій акт здачі-приймання робіт, підписаний сторонами 18.07.2007, оцінений як акт остаточної прийомки, тобто готовності будівельної споруди.

Зважаючи на те, що відповідач стверджує про підписання цього акта за наслідками поставки продукції без завершення виконання робіт по монтажу, після чого лише можливим є підписання акта про готовність будівлі, а саме акт не містить відомостей про готовність будівлі як об’єкту нерухомого майна, як і відсутні інші відомості про виконання у повному обсязі відповідачем зобов’язань за договором, перелік яких визначений специфікацією, яка відсутня у матеріалах справи, висновок судів попередніх інстанцій про виникнення у позивача права вимоги оплати за договором у повному обсязі як форма остаточного розрахунку, є передчасним.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПВП "Сіріус" задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 06.02.2008 року, постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2008 року у справі №18/28 скасувати.

Справу передати до господарського суду міста Києва на новий розгляд.

Головуючий, суддя М. Остапенко

Судді : Є. Борденюк

В. Харченко