ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 7/478

13.03.08

За позовом                    Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз»

До                              Дочірньої компанії «Газ України»Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

Третя особа                    на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

Про                              зобов’язання вчинити дії

Суддя Ковтун С.А.

Представники учасників процесу:

Від позивача           Грицюк А.С. (за дов.)

Від відповідача           Надиров Рашид Міхаіл Кизи (за дов.)

Від третьої особи           не з’явились

Обставини справи:

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз»звернулося до суду з позовом до дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»про зобов’язання виконати умови договору № 06/06-82 від 31.01.2006 шляхом спонукання до підписання актів за жовтень, листопад, грудень 2006 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, у порушення умов вказаного договору, не здійснив підписання актів приймання-передачі природного газу за вказаний вище період.

Ухвалою суду від 05-5-7/557 від 03.05.2007 (суддя Якименко М.М.) позовну заяву було повернуто без розгляду на підставі ст. 63 ГПК України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2007 вказану ухвалу було скасовано, справу направлену на розгляд господарського суду міста Києва.

Ухвалою суду від 27.07.2007 (суддя Якименко М.М.) було порушено провадження у справі № 7/478.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.10.2007 постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2007 було залишено без змін.

У зв’язку з закінченням у Якименка М.М. повноважень судді господарського суду міста Києва справу передано на розгляд судді Ковтуна С.А.

Ухвалою від 16.11.2007 справу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 11.12.2007

Ухвалою Верховного Суду України від 27.12.2007 у порушенні касаційного провадження з перегляду в касаційному порядку постанови Вищого господарського суду України від 24.10.2007 було відмовлено.

Ухвалою суду від 30.01.2008 розгляд справи було призначено на 03.03.2008.

03.03.2008 відповідач подав суду відзив, у якому проти позову заперечив.

Ухвалою суду від 03.03.2008 розгляд справи було відкладено на 13.03.2008 та залучено до участі у справі як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Національну акціонерну компанію «Нафтогаз України».

Відповідач подав суду відзив, у якому позовні вимоги відхилив, зазначивши, що постачання газу для нормованих втрат з жовтня 2006 року здійснювалося закритим акціонерним товариством «Укргаз-Енерго», у зв’язку з чим у відповідача не виник обов’язок передати газ за договором № 06/06-82 від 31.01.2006 протягом жовтня-грудня 2006 року та, відповідно, обов’язок підписати акти приймання-передачі газу за цей період.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників процесу, суд встановив:

31.01.2006 між дочірньою компанією «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»(постачальником) та відкритим акціонерним товариством «Полтавагаз»(покупцем) було укладено договір № 06/06-82 на постачання природного газу (далі –Договір).

Відповідно до умов Договору (п. 1.1) постачальник зобов’язується передати у власність покупцю в 2006 природний газ для нормованих втрат, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах даного Договору.

Згідно з п. 3.2 Договору кількість газу, яка передається покупцеві, визначається згідно з «Методикою визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами», затвердженою наказом Міністерства палива і енергетики України № 264 від 30.05.2003, «Методикою визначення питомих втрат природного газу при його вимірюванні побутовими лічильниками в разі не приведення об’єму газу до стандартних умов», затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України № 595 від 21.10.2003, та «Положенням про порядок визначення граничних обсягів виробничо технологічних витрат і нормативних витрат природного газу, що виникають у газорозподільних мережах», затвердженим наказом Міністерства палива і енергетики України № 668 від 26.10.2004.

Приймання-передача газу, поставленого постачальником покупцеві, оформлюється актами приймання-передачі газу, в яких визначається обсяг фактично переданого газу (п. 3.3 Договору).

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що не пізніше 5 числа місяця наступного за місцем поставки газу, покупець зобов’язується надати постачальнику два примірники акту приймання-передачі газу підписані та скріпленні печаткою. Акти приймання-передачі газу є підставою для розрахунків.

За твердженням позивача, відповідач не виконав взяті на себе зобов’язання, не підписавши акти приймання-передачі природного газу у жовтні-грудні 2006 року.

У той же час, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 4 Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік»було передбачено, що реалізація природного газу в Україні здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001 «Про забезпечення споживчім природним газом»(зі змінами та доповненнями), потреба населення в природному газі задовольняється з ресурсів газу власного видобутку; потреба забезпечення технологічних та інших виробничих потреб дочірньої компанії «Укртрансгаз»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», суб’єктів господарювання, що мають ліцензію на провадження господарської діяльності з розподілу природного і нафтового газу, задовольняється з ресурсів імпортованого природного газу.

Отже, враховуючи п.п. 1 п. 2 вказаної постанови, забезпечення відповідача природним газом можливе лише за рахунок імпортованого природного газу.

Відповідно до п. 3 «Соглашения об урегулировании отношений в газовой сфере» від 04.01.2006, контракту купівлі-продажу природного газу в 2006-2010 роках, укладеного між компанією РосУкрЕнерго АГ та закритим акціонерним товариством «Укргаз-Енерго», а також актів технічного приймання газу за червень та липень 2006 року, укладених між компанією РосУкрЕнерго АГ, третьою особою та дочірньою компанією «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України», єдиним постачальником та реалізатором імпортованого природного газу на внутрішньому ринку України є закрите акціонерне товариство «Укргаз-Енерго».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 27-р від 24.01.2006 «Про питання забезпечення вітчизняних споживачів природним газом», пунктом 2 договору про створення ЗАТ «Укргаз-Енерго»від 01.02.2006 та пунктом 5.1 статуту третьої особи встановлено, що основною метою діяльності останньої є безперебійне постачання імпортованого природного газу в обсягах, необхідних для забезпечення щорічного балансу природного газу.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 27-р від 24.01.2006 «Про питання забезпечення вітчизняних споживачів природним газом», пунктом 2 договору про створення ЗАТ «Укргаз-Енерго»від 01.02.2006 та пунктом 5.1 статуту третьої особи встановлено, що основною метою діяльності останньої є безперебійне постачання імпортованого природного газу в обсягах, необхідних для забезпечення щорічного балансу природного газу.

Таким чином, для виконання умов спірного договору відповідач повинен був закупити у 2006 році природний газ у ЗАТ «Укргаз-Енерго».

Отже, відповідач не мав в жовтні, листопаді та грудні 2006 року права власності на відповідний ресурс природного газу для постачання його за договором купівлі-продажу № 06/06-82 від 31.01.2006 для позивача.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»первинний документ –це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, акт приймання-передачі природного газу за договором купівлі-продажу, який підтверджує здійснення передачі природного газу з власності однієї особи власність іншої є первинним документом.

Оскільки відповідач не мав права власності на необхідні обсяги природного газу, а отже, не міг передати таке право власності на користь позивача, то й акти приймання-передачі природного газу не можуть бути складені та підписані у зв’язку з нездійсненням відповідної господарської операції.

Отже, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Суддя

С.А. Ковтун

Рішення підписано 26 травня 2008 року