ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2008 Справа № 38/122

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий –суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді –Білецька Л.М., Науменко І.М.,

секретар судового засідання –Прокопець Т.В.,

за участю представників сторін:

від позивача –не з’явився;

від відповідача –Мележик О.О., довіреність від 20 грудня 2007 року б/н;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля”, м.Павлоград Дніпропетровської області

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 31 січня 2008 року у справі № 38/122

за позовом Оперативного воєнізованого гірничорятувального загону державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості, м.Донецьк

до Відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля”, м.Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення 3157,30 грн.,

за заявою Відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля” про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31 січня 2008 року у справі № 38/122 (суддя Бишевська Н.А.) відмовлено в задоволенні заяви ВАТ “Павлоградвугілля” про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 10 березня 2005 року по справі № 38/122 таким, що не підлягає виконанню.

При винесенні ухвали господарський суд, керуючись положеннями ст.124 Конституції України, ст.115 ГПК України, виходив із обов’язковості виконання судового рішення на всій території України, а також зазначив, що ст.ст.34, 37, 40, 40-1 Закону України “Про виконавче провадження” не передбачено повернення виконавчого документа чи припинення виконання рішення з підстав, вказаних у ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Не погодившись з ухвалою суду, відповідач –ВАТ “Павлоградвугілля”, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі, просить ухвалу скасувати.

В апеляційній скарзі відповідач, з посиланням на положення ч.24 ст.1, ч.15 ст.11, ч.1 та ч.2 ст.14 Закону “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, зазначає про припинення його зобов’язань перед позивачем є припиненими, відповідні вимоги позивача до відповідача є погашеними, а отже матеріальні правовідносини із сплати заборгованості між відповідачем та позивачем відсутні, що є підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Позивач –Оперативний воєнізований гірничорятувальний загін державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості, відзив на апеляційну скаргу не надав, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с.82, 86/, своїм правом участі в судовому засіданні не скористався, явку представників в судове засідання не забезпечив. Враховуючи те, що наявні в справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваної ухвали, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутність позивача.

В порядку ст.77 ГПК України, у зв’язку з неявкою в судове засідання представників позивача розгляд справи відкладався з 02 квітня 2008 року до 07 травня 2008 року та до 21 травня 2008 року.

Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2003 року у справі № 38/122 стягнуто з Державного ВАТ “Шахта “Ювілейна” на користь позивача Оперативного воєнізованого гірничорятувального загону державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості 3157,30 грн., 159,04 інфляційних втрат, 86,43 грн. річних, 51 грн. витрат на держмито та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу /а.с.31-32, 36 т.1/.

Ухвалою господарського суду від 25 червня 2004 року замінено відповідача у справі –Державне відкрите акціонерне товариство “Шахта “Ювілейна” на його правонаступника –Державне підприємство “Павлоградвугілля” /а.с.47 т.1/, ухвалою від 03 серпня 2004 року змінено редакцію абзацу 2 резолютивної частини рішення від 16 грудня 2003 року у справі № 38/122 із зазначенням про стягнення вищевказаних сум з Відкритого акціонерного товариства “Державна холдингова компанія “Павлоградвугілля” /а.с.56 т.1/, також ухвалою від 06 грудня 2004 року замінено відповідача у справі – ДВАТ “Шахта “Ювілейна” на правонаступника –Державне підприємство “Павлоградвугілля” /а.с.59 т.1/, ухвалою від 10 березня 2005 року замінено відповідача по справі –ДВАТ “Шахта “Ювілейна” на правонаступника –Державне підприємство “Павлоградвугілля” /а.с.71 т.1/, ухвалою від 08 червня 2005 року замінено відповідача по справі –Державне відкрите акціонерне товариство “Шахта “Ювілейна” на правонаступника –Відкрите акціонерне товариство “Павлоградвугілля” /а.с.82 т.1/.

На виконання рішення господарським судом видавались накази 27 грудня 2003 року /а.с.33 т.1/, 21 вересня 2004 року /а.с.64 т.1/, 20 грудня 2004 року /а.с.66 т.1/ та останній –10 березня 2005 року /а.с.70 т.1/.

20 листопада 2007 року боржником –ВАТ “Павлоградвугілля” до господарського суду подано заяву від 16 листопада 2007 року вих.№ 8/8614 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в порядку ст. 117 ГПК України /а.с.84-87 т.1/.

В обґрунтування вказаної заяви боржник, з посиланням на ч.2 ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, зазначив, що не заявлені позивачем грошові вимоги у справі № Б 26/7/05 про банкрутство ВАТ “Павлоградвугілля” вважаються погашеними, а тому обов’язок боржника є відсутнім і вважається припиненим.

З висновком господарського суду про відмову у задоволенні заяви боржника погодитись не можна.

Як вбачається із матеріалів справи, 11 січня 2005 року господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі № Б26/7/05 про банкрутство ВАТ “Павлоградвугілля” /а.с.118 т.1/.

В газеті “Голос України” від 24 вересня 2005 року № 181 опубліковано оголошення про порушення провадження у справі № Б26/7/05 про банкрутство “ВАТ “Павлоградвугілля” /а.с.92 т.1/.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31 липня 2006 року у справі № Б26/7/05 затверджений реєстр вимог кредиторів ВАТ “Павлоградвугілля”. Ухвалено відповідно до ч.2 ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” вважати погашеними вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі /а.с.93-101 т.1/.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2006 року у справі № Б26/7/05 затверджено мирову угоду від 18 вересня 2006 року у справі про банкрутство ВАТ “Павлоградвугілля”, провадження у справі припинено /а.с.48-75т.2/.

У відповідності зі ст.1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника.

Згідно матеріалів справи, заборгованість в сумі 3157 грн.30 коп., стягнута рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2003 року у даній справі № 38/122 виникла у зв’язку з невиконанням боржником договірних зобов’язань в липні 2002 року. Оскільки грошові вимоги Оперативного воєнізованого гірничорятувального загону державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості до ВАТ “Павлоградвугілля” виникли до дня порушення справи про банкрутство відповідача № Б26/7/05, тобто позивач відносно боржника є конкурсним кредитором.

Відповідно до п.15 ст.11 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов’язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника відповідно до ст.14 Закону.

Згідно ч.1 ст.14 вищевказаного Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов’язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Як встановлено до ч.2 ст.14 Закону, вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Стягувач –Оперативний воєнізований гірничорятувальний загін державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості, із заявою до господарського суду про грошові вимоги до боржника у справі про банкрутство ВАТ “Павлоградвугілля” не звертався, його не було включено до реєстру вимог кредиторів, затвердженого ухвалою господарського суду від 31 липня 2006 року.

Таким чином, вимоги позивача до боржника в загальному розмірі 3571,77 грн. за наказом господарського суду Дніпропетровської області від 10 березня 2005 року у справі № 38/122, виданого на виконання рішення від 16 грудня 2003 року, вважаються погашеними.

У відповідності з ч.ч.2, 4 ст.117 ГПК України господарський, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню. У разі якщо обов’язок боржника відсутній повністю або частково у зв’язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших підстав, господарський суд визнає наказ таким, що підлягає виконанню повністю або частково.

Отже, однією з підстав для визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню є відсутність обов’язку боржника за наказом повністю або частково у зв’язку з його припиненням з інших причин, до яких слід відносити погашення грошових вимог відповідно до Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що погашеними вимогами кредиторів визнаються задоволені вимоги кредитора, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну, зобов’язання або припинення зобов’язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно до цього Закону вважаються погашеними.

Вказане свідчить про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст.117 ГПК України та визнання наказу арбітражного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2005 року у справі № 38/122 такими, що не підлягають виконанню.

При цьому судова колегія не погоджується з посиланням в ухвалі господарського суду щодо чинності та обов’язковості виконання рішення суду, оскільки винесення судом рішення про стягнення заборгованості з боржника у позовному провадженні не звільняє кредитора від обов’язку подання заяви у справі про банкрутство в порядку статті 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Також судова колегія визнає невірним посилання суду в обґрунтування оскаржуваної ухвали на відсутність підстав для повернення виконавчого документа та припинення чи закінчення виконавчого провадження, передбачених нормами Закону України “Про виконавче провадження”, оскільки у даному випадку йдеться про застосування положень ст.117 ГПК України щодо визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Як встановлено ч.2 ст.4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Отже, до відносин, які мали місце в справі про банкрутство, норми ГПК України застосовуються з урахуванням особливостей Закону про банкрутство, як спеціального нормативно-правового акта, у зв’язку з чим ст.117 ГПК України підлягає застосуванню з урахуванням особливостей Закону.

Крім цього, судова колегія вважає за необхідне відмітити про наявність правової позиції Верховного Суду України щодо визнання наказу таким, що не підлягає виконанню за вимогами, які є погашеними на підставі ч.2 ст.14 Закону про банкрутство, висловленої в постанові від 02 жовтня 2007 року № 07/249 у справі № 6/73 за позовом ТОВ “Преобразователь-сервіс ЛТД” до ВАТ “Алчевський металургійний комбінат” про стягнення 86869,48 грн. /а.с. 76-77/.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала господарського суду у зв’язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення заяви ВАТ “Павлоградвугілля”.

Керуючись ст.ст.103-105, 106 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля” задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 31 січня 2008 року у справі № 38/122 скасувати.

Заяву відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля” про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати наказ господарського суду Дніпропетровської області від 10 березня 2005 року у справі № 38/122 таким, що не підлягає виконанню.

Головуючий                                           О.В.Голяшкін

Судді                                Л.М.Білецька

І.М.Науменко

З оригіналом згідно

Помічник судді                                                                                 В.А. Медяник