ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

11 червня 2008 р.            Справа 13/92-08

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючий суддя С. Тісецький

Секретар судового засідання           Л. Новожилова

Представники :

позивача : Гончарук Л.І.

відповідача: Дідух Л.М.

Місце розгляду справи: приміщення суду, кімн. №1115.

розглянувши справу за позовом Приватного підприємства "Торговий Дім "Едельвейс" (21100, вул. К.Маркса, 54, м. Вінниця, код 31542867) до Приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми "Батьківщина" (23210, вул. Пригородна, 14, смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, код 03734027) про стягнення 9161,84 грн. заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Посилаючись на умови договору №44/07 від 19.09.07 та документи, що свідчать про виконання позивачем своїх зобов’язань, останній просить стягнути з відповідача 9161,84 грн., в тому рахунку 7468,64 грн. основного боргу, 84,10 грн. 3% річних, 1057,70 грн. інфляційних втрат та 551,40 грн. пені.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву не надав, однак представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що основний борг в сумі 7468,64 грн. останнім сплачено 10.06.08, тобто після подання позову. При цьому, представник відповідача заперечувала проти стягнення штрафних санкцій.

Заявою від 11.06.08 позивач просив стягнути з відповідача 551,40 грн. пені та 84,10 грн. 3% річних. При цьому позивач відмовився від стягнення 1057,70 грн. інфляційних втрат та зазначив про відмову від позову в частині основного боргу у зв'язку з його погашенням відповідачем.

Вказана заява відповідає приписам ст. 22 ГПК України, а тому приймається судом до розгляду.

Фіксація судового процесу шляхом звукозапису не здійснювалась в зв’язку з неподанням клопотання про застосування засобів технічної фіксації судового процесу, оскільки відповідно до ч.7 ст.81-1 ГПК України технічна фіксація судового процесу це право, а не обов’язок суду.

Заслухавши представників сторін, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до укладеного сторонами договору №44/07 від 19.09.07 позивач (постачальник) зобов'язався передати у власність відповідно до замовлення відповідача (покупця), а відповідач (покупець) прийняти для подальшої реалізації по товарно-транспортним накладним або рахунку-фактурі, в подальшому "Документи на відпуск", та оплачувати в порядку, визначеному договором, продукти харчування та алкогольні напої, надалі "Товар".

Згідно п. 3.3 Договору покупець (відповідач) сплачує 100 відсоткову вартість товару на протязі 10 (десять) банківських днів з моменту отримання Товару у відповідності з базисом поставки, затвердженим сторонами в п. 2.1 Договору.

Позивач свої зобов’язання згідно договору виконав повністю, що підтверджується видатковими накладними на 14 аркушах (а.с. 22-35), відповідно до яких позивач поставив, а відповідач отримав товарно-матеріальні цінності на суму 29917,12 грн.

Відповідач свої зобов’язання згідно договору, в частині оплати отриманого товару, виконав частково провівши розрахунок з позивачем на суму 22448,48 грн., що підтверджується банківськими виписками на 8 аркушах (а.с. 14-21).

24.04.08 позивачем направлено відповідачу претензію з вимогою розрахуватися за отриманий товар в сумі 7468,64 грн., яка відповідачем залишена без задоволення.

Таким чином станом на момент подання позову заборгованість відповідача перед позивачем складала 7468,64 грн.

Разом з тим, як вбачається з наданого відповідачем платіжного доручення №326 від 10.06.08 відповідачем погашено заборгованість перед позивачем в частині основного боргу в сумі 7468,64 грн.

Оскільки відповідач погасив заборгованість перед позивачем після подання останнім позову до суду, провадження у справі в частині стягнення 7468,64 грн. боргу слід припинити по п. 1-1 ст. 80 ГПК України у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Крім того, як зазначено вище, заявою від 11.06.08 позивач відмовився від стягнення 1057,70 грн. інфляційних втрат.

Часткова відмова позивача від позову не суперечить чинному законодавству та не порушує будь-чиї інтереси та охоронювані законом права, у зв‘язку з чим часткова відмова підлягає прийняттю, а провадження у справі в частині стягнення 1057,70 грн. інфляційних втрат слід припинити по п. 4 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Як вбачається з приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.1 Договору у випадку прострочки покупцем строку оплати товару у відповідності зі ст. 3 Договору покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки платежу, у відповідності до законодавства.

З огляду на наведене, заявлена до стягнення пеня в розмірі 551,40 грн. є правомірною.

Відповідно до п.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, заявлені до стягнення 84,10 грн. 3% річних є обґрунтованими.

В силу ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

З урахуванням викладеного, оцінивши надані сторонами докази та матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню відповідно до чинного законодавства та в межах заявлених вимог частково в сумі 635,5 грн., в тому рахунку 551,40 грн. пені та 84,10 грн. 3% річних.

На підставі ст.49 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.33, 34, 36, 43, 44, 49, 80, 82-84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити часткового.

2. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми "Батьківщина" (23210, вул. Пригородна, 14, смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, код 03734027, інформація про реквізити: р/р 80 в Промінвестбанку, МФО 352571) 551,40 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. сорок коп.) пені, 84,10 грн. (вісімдесят чотири грн. десять коп.) 3% річних, 90,22 грн. (дев'яносто грн. двадцять дві коп.) витрат на державне мито, 104,38 грн. (сто чотири грн. тридцять вісім коп.) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь Приватного підприємства "Торговий Дім "Едельвейс" (21100, вул. К.Маркса, 54, м. Вінниця, код 31542867, інформація про реквізити: р/р 6841 в КМФ АКБ УСБ, МФО 322012).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Провадження у справі в частині стягнення 7468,64 грн. основного боргу та 1057,70 грн. інфляційних втрат, припинити.

5. Рішення направити сторонам

Суддя С. Тісецький

Резолютивну частину рішення оголошено 11.06.2008 р.

Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 13.06.2008 р.

Суддя С. Тісецький

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 –відповідачу.

13 червня 2008 р.