КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

11.06.08 р.                                                                                          № 22/324

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді          Поліщука В.Ю. (доповідач по справі),

суддів:                              Агрикової О.В.,

Зеленіної Н.І.,

при секретарі судового засідання Лисунь Г.Д.,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного науково-виробничого підприємства «Центральна міська аптека №777»,

на рішення Господарського суду Полтавської області від 13.12.2007 року,

у справі №22/324 (суддя –Штофель Т.В.),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Едельвейс-фарм»(м.Харків),

до Приватного науково-виробничого підприємства «Центральна міська аптека №777»(м.Полтава),

про стягнення 15144 грн. 05 коп.,

в судове засідання представники сторін не з’явились,

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Едельвейс-фарм» звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до ПВКП «Центральна міська аптека №777»про стягнення 15144 грн. 05 коп. –сума основного боргу за Договором. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов’язань.

Під час розгляду справи №22/324 в Господарському суді Полтавської області в зв’язку з частковою сплатою відповідачем заборгованості, позивач звернувся до господарського суду з Заявою про зменшення розміру позовних вимог та стягнення з відповідача 14244 грн. 05 коп. –суми основного боргу за Договором.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 13.12.2007 року у справі №22/324 позовні вимоги було задоволено частково, присуджено до стягнення з ПВКП «Центральна міська аптека №777» на користь ТзОВ «Едельвейс-фарм»14244 грн. 05 коп. боргу, 151 грн. 45 коп. –в якості відшкодування державного мита, 118 грн. 00 коп. –в якості відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано обґрунтованістю позовних вимог, підтверджених матеріалами справи, які підлягають до задоволення частково з врахуванням часткової слати боргу відповідачем під час розгляду справи в місцевому господарському суді.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Київського міжобласного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх.№2-04/2/114/409 від 25.02.2008 року), в якій скаржник просить рішення Господарського суду Полтавської області від 13.12.2007 року по справі №22/324 скасувати, прийняти нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову. Свої вимоги скаржник обґрунтовує неправильним застосуванням місцевим господарським судом норм процесуального права (зокрема ст. 22 ГПК України).

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 03.03.2008 року апеляційну скаргу ПВКП «Центральна міська аптека № 777»на рішення Господарського суду Полтавської області від 13.12.2007 року по справі №22/324 прийнято до провадження.

Розпорядженням заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 1.04.2008 року склад колегії суддів був змінений (з підстав, зазначених у розпорядженні).

Розпорядженням заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22.04.2008 року у зв’язку з закінченням повноважень судді Мазур Л.М., склад колегії суддів було змінено на наступний: головуючий суддя –Поліщук В.Ю., судді –Зеленіна Н.І., Агрикова О.В.

Ухвалами Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 18.03.2008 року, 01.04.2008 року, 22.04.2008 року та від 21.05.2008 року розгляд справи №22/324 було відкладено у зв’язку з нез’явленням в судове засідання представників сторін.

В судові засідання, апеляційного господарського суду, скаржник явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини не направлення уповноваженого представника суд апеляційної інстанції не повідомлено, хоча про час і місце розгляду апеляційної скарги було повідомлено належним чином.

Представник позивача судових засіданнях апеляційного господарського суду проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, спірне рішення місцевого господарського суду залишити в силі, обґрунтовуючи це доводами, наведеними у Відзиві на апеляційну скаргу (вх.№2-05/820 від 18.03.2008 року). В обґрунтування своїх заперечень, представник позивача посилався на те, що місцевим господарським судом було повно всебічно та об'єктивно досліджено усі обставини справи з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні, що відбулось 11.06.2008 року колегією суддів апеляційного господарського суду, за результатами розгляду апеляційної скарги була прийнята постанова.

Переглядаючи судове рішення господарського суду першої інстанції, апеляційний господарський суд, керується приписами ст.101 ГПК України, відповідно до якої, апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу та зібрані судом, оцінивши докази, які мають значення для справи, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як було вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 10.11.2006 року, між позивачем (як продавцем) та відповідачем (як покупцем) був укладений Договір №17/179. Вказаний Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками. В установленому порядку зазначений Договір визнано недійсним не було, зустрічного позову про визнання Договору недійсним під час судового провадження у цій справі не подавалось. Поряд з цим, представниками сторін судових рішень щодо визнання Договору недійсним до господарського суду першої інстанції надано не було.

Відповідно до п.1.1 вказаного Договору, позивач взяв на себе зобов’язання продати, а відповідач прийняти та оплатити замовлений товар, відповідно до супровідних документів.

Пунктом 3.5 Договору передбачено, що відповідач зобов'язаний здійснювати розрахунки за отриманий товар не пізніше терміну, вказаного в супровідних документах (накладних), на кожну партію товару окремо.

Як було досліджено господарським судом першої інстанції (згідно позовних вимог), на виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 15296 грн. 03 коп. Зазначена обставина сторонами спору не заперечується та підтверджується матеріалами справи, зокрема, видатковими накладними №24428 від 12.12.2006 року на суму 1654 грн. 81 коп. з кінцевим строком оплати: «до 13.01.2007 року»; №24721 від 15.12.2006 року на суму 3168 грн. 77 коп. з кінцевим строком оплати: «до 16.01.2007 року»; №25899 від 5.01.2007 року на суму 2147 грн. 67 коп. з кінцевим строком оплати: «до 6.02.2007 року»; №25900 від 5.012007 року на суму 1339 грн. 49 коп. з кінцевим строком оплати: «до 6.02.2007 року»; №26120 від 10.01.2007 року на суму 1663 грн. 14 коп. з кінцевим строком оплати: «до 11.02.2007 року»; №26123 від 10.01.2007 року на суму 31 грн. 93 коп. з кінцевим строком оплати: «до 11.02.2007 року»; №32488 від 11.04.2007 року на суму 1254 грн. 26 коп. з кінцевим строком оплати: «до 13.05.2007 року»; №33172 від 20.04.2007 року на суму 1088 грн. 62 коп. з кінцевим строком оплати: «до 22.05.2007 року»; №34277 від 14.05.2007 року на суму 844 грн. 67 коп. з кінцевим строком оплати: «до 15.06.2007 року»; №35287 від 30.05.2007 року на суму 1104 грн. 40 коп. з кінцевим строком оплати: «до 1.07.2007 року»; №35908 від 8.06.2007 року на суму 998 грн. 30 коп. з кінцевим строком оплати: «до 10.07.2007 року»(арк. справи 10-36).

Місцевим господарським судом було вірно встановлено (що підтверджується матеріалами справи) той факт, що станом на день подання позову відповідач лише частково оплатив отриманий товар, в зв’язку з чим (відповідно до заявлених до стягнення позовних вимог) сума основного боргу становила 15144 грн. 05 коп., яка була відображена сторонами в Акті звірки заборгованості по розрахункам між позивачем та відповідачем станом на 26.09.2007 року (арк. справи 37).

Водночас, 13.11.2007 року позивач звернувся до Господарського суду Полтавської області з Заявою про уточнення та зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивачем були зменшені позовні вимоги на суму 700 грн. 00 коп. в зв’язку із їх сплатою відповідачем (арк. справи 43-44). Відповідно до цієї Заяви, позивач просив стягнути з відповідача 14444 грн. 05 коп.

Поряд з цим, 13.12.2007 року позивач звернувся до Господарського суду Полтавської області з Заявою про уточнення та зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивачем були зменшені позовні вимоги на суму 900 грн. 00 коп. в зв’язку із сплатою цих сум відповідачем (арк. справи 59-60). Відповідно до цієї Заяви, позивач просив стягнути з відповідача 14244 грн. 05 коп.

Відповідно до п.6.1, 6.2 Договору, строк його дії - з моменту підписання до 31.12.2006 року. Водночас, при відсутності до 31.12.2006 року пропозицій сторін про розірвання договору, строк його дії вважається продовженим на один рік.

Як встановила колегія суддів апеляційного господарського суду, матеріали справи не містять письмових пропозицій сторін щодо розірвання Договору, а тому, Договір є таким, який був автоматично пролонгований до 31.12.2007 року.

Судова колегія апеляційного господарського суду, дослідивши докази, що є у справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, проте рішення місцевого господарського суду має бути змінено частково виходячи з наступних підстав.

Колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що на момент звернення позивача з позовною заявою, а саме станом на 12.10.2007 року, сума заборгованості за поставлений позивачем товар становила 15414 грн. 05 коп.

Водночас, під час розгляду справи в місцевому господарському суді, відповідачем частково були сплачені грошові кошти за отриманий по Договору товар, внаслідок чого (станом на день прийняття господарським судом першої інстанції судового рішення –13.12.2007 року) розмір заборгованості відповідача становив 14244 грн. 05 коп. Факт сплати грошових коштів підтверджено наявними в матеріалах справи копіями банківських виписок позивача за період з 12.10.2007 року по 13.11.2007 року (арк. справи 45-47, 61).

Відповідно до ст.11 ЦК України та ст.174 ГК України, договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Досліджуючи підстави виникнення боргу –текст самого Договору №17/179 від 10.11.2006 року, колегія суддів апеляційного господарського суду з’ясувала, що на останньому аркуші тексту Договору, відповідачем було зроблено застереження «Договір дійсний з протоколом розбіжностей». Водночас, як було встановлено судовою колегією, що вбачається з письмових пояснень позивача (вх.№2-05/1751 від 11.06.2008 року) текст протоколу розбіжностей до Договору відповідачем надано не було. Жодних відомостей щодо того, що він надавався позивачу матеріали справи не містять.

Поряд з тим, що протокол розбіжностей сторонами підписано не було, текст протоколу розбіжностей підписаний хоча б однією із сторін Договору (як згода укласти Договір проте на інших ніж запропоновані Договором умовах) відсутній, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Як було встановлено судовою колегією, відповідач після укладання договору, відповідно до його умов, на підставі видаткових накладних №24428 від 12.12.2006 року на суму 1654 грн. 81 коп. з кінцевим строком оплати: «до 13.01.2007 року»; №24721 від 15.12.2006 року на суму 3168 грн. 77 коп. з кінцевим строком оплати: «до 16.01.2007 року»; №25899 від 5.01.2007 року на суму 2147 грн. 67 коп. з кінцевим строком оплати: «до 6.02.2007 року»; №25900 від 5.012007 року на суму 1339 грн. 49 коп. з кінцевим строком оплати: «до 6.02.2007 року»; №26120 від 10.01.2007 року на суму 1663 грн. 14 коп. з кінцевим строком оплати: «до 11.02.2007 року»; №26123 від 10.01.2007 року на суму 31 грн. 93 коп. з кінцевим строком оплати: «до 11.02.2007 року»; №32488 від 11.04.2007 року на суму 1254 грн. 26 коп. з кінцевим строком оплати: «до 13.05.2007 року»; №33172 від 20.04.2007 року на суму 1088 грн. 62 коп. з кінцевим строком оплати: «до 22.05.2007 року»; №34277 від 14.05.2007 року на суму 844 грн. 67 коп. з кінцевим строком оплати: «до 15.06.2007 року»; №35287 від 30.05.2007 року на суму 1104 грн. 40 коп. з кінцевим строком оплати: «до 1.07.2007 року»; №35908 від 8.06.2007 року на суму 998 грн. 30 коп. з кінцевим строком оплати: «до 10.07.2007 року»отримував від позивача товар, здійснюючи при цьому оплату його вартості. Наведені обставини свідчать про згоду відповідача з усіма умовами Договору.

Відповідно до ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.509 ЦК України, зобов’язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов’язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов –відповідно до звичаїв ділового обороту, при чому одностороння відмова від виконання не допускається.

Стаття 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином у відповідності до закону, правових актів, договору, а також у разі відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ст.598 ЦК України передбачено, що зобов’язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, визначених законом або договором.

За таких підстав, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що місцевий господарський суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, з врахуванням часткових проплат відповідача.

Проте, відповідно до п.11) ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі у випадку відсутності предмета спору.

Враховуючи, що станом на 13.12.2007 року (час прийняття місцевим господарським судом оскаржуваного рішення) відповідач частково здійснив оплату заборгованості, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку про необхідність припинення провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 900 грн. 00 коп. у зв’язку з припиненням зобов’язання та відсутністю спору в цій частині.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в цьому випадку це стосувалось відповідача, який мав би довести належність виконання грошового зобов’язання, або відсутність підстав для його виконання, чого зроблено не було.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справив в їх сукупності, керуючись законом.

Стаття 104 ГПК України передбачає, що підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вказане, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що місцевим господарським судом були вірно застосовані норми матеріального права при задоволенні позовних вимог, проте помилково не застосовані норм процесуального права в частині сплаченої суми боргу. Тому, за таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, проте рішення Господарського суду Полтавської області 13.12.2007 року має бути змінено.

Зважаючи на наведене вище та керуючись ст.ст.43, 33, 34, 43, 49 п.11) ст.80, ст.ст.99, 101, п.4) ст.103, ст.ст.104, 105 ГПК, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Приватного науково-виробничого підприємства «Центральна міська аптека №777»на рішення Господарського суду Полтавської області від 13.12.2007 року у справі №22/324 –залишити без задоволення.

2.          Рішення Господарського суду Полтавської області від 13.12.2007 року у справі №22/324 –змінити. Доповнити резолютивну частину рішення Господарського суду Полтавської області від 13.129.2007 року у справі №22/324 п.3 наступного змісту:

«В іншій частині позовних вимог провадження у справі припинити».

3.          Копію цієї постанови суду надіслати сторонам у справі.

4.          Матеріали справи №22/324 повернути до Господарського суду Полтавської області.

Повний текст постанови було виготовлено та підписано 16.06.2008 року

Головуючий суддя                                                                      Поліщук В. Ю.

судді:                                                                                                    Агрикова О.В.

Зеленіна Н.І.

Дата відправки 19.06.08