ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2008 р.

№
2-8/8549-2007

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
судді

Кривди
Д.С. -(доповідача у справі),

суддів:

Жаботиної
Г.В., Уліцького А.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ТОВ
“Айра” та ТОВ “Ратибор”

на
постанову

Севастопольського
апеляційного господарського суду від
10.10.2007 року

у
справі

№
2-8/8549-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим

за
позовом

1)          ТОВ “Айра”  2)
ТОВ “Ратибор”

до

Виконавчого
комітету Ялтинської міської ради

треті
особи

1)          ТОВ “Компанія “РиФ” 2)          Республіканський комітет з охорони
культурної спадщини Ради Міністрів АР Крим

про

визнання
недійсним рішення,

за
участю представників сторін від:

позивачів:

Мовчан
О.В. -за довіреностями від 26.11.2007р., Лутинов С.В. - за довіреностями
26.11.2007р.

відповідача:

не
з'явились

третіх
осіб:

1)
Москаленко В.В. -за довіреністю від 08.06.2007р. 2) не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.08.2007р. (суддя Чумаченко
С.А.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного
господарського суду від 10.10.2007р. (судді Латинін О.А. -головуючий, Антонова
І.В., Котлярова О.Л.),  відмовлено в
задоволенні позову про визнання недійсним рішення виконавчого комітету
Ялтинської міської ради від 12.10.2006р. №1539 “Про дозвіл ТОВ “Компанія “Ріф”
виробництва проектно-дослідницьких робіт по відновленню приміщення нічного
клубу “Торнадо” за адресою: м.Ялта, вул.Леніна, 11”.

Позивачі
в касаційній скарзі просять скасувати рішення та постанову, з підстав їх
незаконності, і прийняти нове рішення, яким задовольнити позові вимоги.

Колегія
суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет
правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права,
заслухавши пояснення представників сторін, дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими
судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням господарського суду АР
Крим від 12.03.2003р. у справі №2-8/4061-2003 за позовом ТОВ “Компанія “Ріф” до
Фонду комунального майна Ялтинської міської ради про спонукання до укладення
договору, вирішено спонукати Фонд комунального майна Ялтинської міської ради до
укладення з ТОВ “Компанія “Ріф” договору купівлі-продажу комунального майна
-нежилих приміщень та устаткування, орендованих ТОВ “Компанія “Ріф”,
розташованих за адресою: м. Ялта, вул. Леніна, 11, а саме: нежитлові
приміщення: літер „А” приміщення з №20-2 по 20-6, з №20-10 по 20-38,
загальною площею 1257,5кв.м., а також устаткування: електроплита ЕП-2М - 2од.,
холодильна камера - 4од., холодильна камера ХКР- 1од., електросковорода - 2од.,
електричний котел - 1од., лінія ЛПСБ - 2од., картоплечистка - 1од., холодильна
шафа 2од., овочерізка - 1од., стіл холодильний - 1од., ванна чугунна - 1од.,
смажна шафа - 1од., всього на суму 772762грн. Рішення господарського суду АР
Крим від 12.03.2003 року у справі №2-8/4061-2003 набрало законної сили.

25.03.2003
року між Фондом комунального майна Ялтинської міської Ради (продавцем) та TOB
„Компанія „Риф” (покупцем) укладено договір купівлі-продажу, за умовами п.1.1
якого, продавець продав, а покупець купив комунальне майно - окреме
індивідуально визначене майно - нежилі приміщення та устаткування, орендоване
TOB „Компанія „Ріф”.

Згідно
п.1.2 вказаного договору об'єктом приватизації є нежитлові приміщення: літер
„А”, 2-й поверх з №20-2 по 20-6, з №20-10 по 20-38, загальною площею
1257,5кв.м., розташовані за адресою: України, АР Крим, м. Ялта, вул. Леніна,
11, та устаткування у відповідності з переліком майна, що передається по
договору.

Право
власності на об'єкт приватизації переходить до покупця з моменту нотаріального
посвідчення договору; покупець самостійно вирішує питання користування
земельною ділянкою, яка займана об'єктом приватизації, у відповідності з діючим
законодавством (пункти 1.3 та 1.4 договору).

25.03.2003
року даний договір посвідчений ОСОБА_1- приватним нотаріусом Ялтинського
міського нотаріального округу АР Крим, зареєстровано в реєстрі за № 922, а також
зареєстровано Фондом комунального майна Ялтинської міської Ради в книзі
реєстрації договорів купівлі-продажу.

Витягом   про
реєстрацію   права   власності
на   нерухоме   майно КП Ялтинське бюро технічної
інвентаризації підтверджується, що нежитлові приміщення, розташовані за
адресою: АР Крим, м. Ялта, набережна ім. Леніна, 11 зареєстровано в реєстрі за
№2798 від 26.12.2005 року.

На
підставі викладеного суди встановили, що ТОВ „Компанія „Ріф” є власником
приміщень, розташованих за адресою: АР Крим, м. Ялта, набережна ім. Леніна, 11.

Відповідно
до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

При
цьому судами встановлено, що 16.12.2005 року мала місце пожежа, в результаті
якої приміщення другого поверху, розташовані за адресою: АР Крим, м. Ялта,
набережна ім. Леніна, 11 та які належать TOB „Компанія „Ріф” були знищені, що
підтверджується актом про пожежу від 17.12.2005 року та додатком до нього.

Згідно
із ч.2 ст.349 ЦК України, у разі знищення майна, права на яке підлягають
державній реєстрації право власності на це майно припиняється з моменту
внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Відповідно до ст. 657
ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації. Приміщення, розташовані за адресою: АР
Крим, м. Ялта, набережна ім. Леніна, 11, власником яких є ТОВ „Компанія „Ріф”,
є нерухомим майном, права на нього підлягають державній реєстрації.

Із
змісту ч.2 ст.349 ЦК України випливає, що припинення права власності на
нерухоме майно можливе виключно за згодою власника такого майна шляхом подання
відповідної заяви до державного реєстру. Як встановлено судами попередніх
інстанцій, TOB „Компанія „Ріф” на момент звернення із позовом таких заяв не
подавало, відповідно право власності не припинене.

Згідно
з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений
у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у
його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже,
слід визнати такими, що ґрунтуються на правильному розумінні законодавства,
висновки судів попередніх інстанцій про те, що право вирішувати - припиняти
право власності чи відновлювати своє нерухоме майно належить виключно власнику
даного майна.

Як
встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, спірне рішення
відповідача прийнято на підставі ст.31 Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні”, листа Державної служби охорони культурної спадщини
від 24.07.2006 року №22-1895/10.

У
відповідності до п.п.1, 2 ч.1 ст.4 Закону України „Про архітектурну діяльність”
для створення об'єкта архітектури виконується комплекс робіт, який включає:
підготовку вихідних даних на проектування; здійснення в необхідних випадках
передпроектних робіт, а також заходів з охорони нововиявлених під час
здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єктів
містобудування, що відповідно до закону мають антропологічне, археологічне,
естетичне, етнографічне, історичне, мистецьке, наукове чи художнє значення.

Судом
першої інстанції вірно зазначено, що оспорюваним рішенням дозволено тільки
проведення проектно-дослідницьких робіт після проведення яких, у відповідності
з Законом України „Про планування та забудову територій” має бути отримано
погодження відповідних органів державної влади, зокрема, Республіканського
комітету по охороні та використанню пам'ятників історії та культури, Управління
головного архітектора.

Згідно
ч.7 ст.3 Закону України „Про охорону культурної спадщини”, рішення
(розпорядження, дозволи, приписи, постанови) центрального органу виконавчої
влади у сфері охорони культурної спадщини, прийняті в межах його компетенції, є
обов'язковими для виконання органами охорони культурної спадщини.

Суди
дослідили лист №22-1895/10 Державної служби охорони культурної спадщини від
24.07.2006 року, із змісту якого вбачається, що Державна служба охорони
культурної спадщини розглянула
звернення   та   подані
до   нього   матеріали щодо відбудови пошкоджених пожежею
приміщень за адресою: АР Крим, м. Ялта, набережна ім. Леніна, 11 (Набережна
ім.В.І.Леніна). Цим же листом повідомлено, що зазначена будівля знаходиться в
охоронній зоні “Нова Ялта” (зона №15 згідно з Постановою Ради Міністрів АР Крим
від 16.11.2005р. №330). Режим даної зони дозволяє заміну малоцінних будівель
фонової забудови новими з урахуванням існуючої історичної забудови, причому
проектна документація має бути погоджена у порядку, визначеному законодавством
і державними нормами, в тому числі з центральним органом охорони культурної
спадщини. В зазначеному листі міститься висновок, що Державна служба охорони
культурної спадщини не має заперечень щодо розроблення  спеціалізованою проектною організацією
-Інститут “УкрНДІпроектреставрація”
історико-містобудівного обґрунтування щодо відновлення з надбудовою
пошкоджених пожежею приміщень по вул. Леніна, 11 (Набережна ім.В.І.Леніна) в
м.Ялта АР Крим.

В
відповідності з вимогами Господарського процесуального кодексу України суди
оцінили зазначений лист і прийняли його як доказ у справі.

За
змістом статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України касаційна
інстанція переглядає у касаційному порядку судові рішення на підставі
встановлених фактичних обставин справи і не має права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Касаційна
інстанція лише на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє
правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

З
огляду на встановлення судами факту прийняття спірного рішення від 12.10.2006р.
№1539 “Про дозвіл ТОВ “Компанія “Ріф” виробництва проектно-дослідницьких робіт
по відновленню приміщення нічного клубу “Торнадо” за адресою: м.Ялта,
вул.Леніна, 11” виконавчим комітетом Ялтинської міської ради відповідно до
передбаченої законодавством компетенції; врахування при прийнятті спірного
рішення прав та охоронюваних інтересів TOB „Компанія „Ріф”, як власника майна;
обставини відсутності порушення прав чи охоронюваних законом інтересів  інших осіб наданням дозволу на здійснення
проектно-вишукувальних робіт, колегія погоджується з висновками судів щодо
відсутності підстав для визнання недійсним спірного рішення відповідача.

Доводи
касаційної скарги зводяться до оцінки доказів та переоцінки обставин справи, що
суперечить вимогам статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України.

На
підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає,
що судом апеляційної інстанцій було повно та всебічно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено
постанову з дотриманням норм процесуального права, що дає підстави для
залишення її без змін.

Керуючись
ст.ст. 111-5, 111-7, 111-8, п.1 ч.1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.10.2007 року у
справі  №2-8/8549-2007 залишити без змін,
а касаційну скаргу -без задоволення.

Головуючий
суддя
Д.Кривда

Судді
Г.Жаботина

А.Уліцький