СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
ПОСТАНОВА

28.01.08
Справа№ 3/2

Суддя    Н.Березяк   при секретарі І. Сеник розглянула
матеріали справи

За первісним позовом :
ОСОБА_1, м.Львів

До
відповідача : ВАТ «Львівський хімічний завод»,
м.Львів

Про
визнання права власності на частку нерухомого майна

За зустрічним позовом
: ВАТ «Львівський хімічний завод», м.Львів

До відповідача:
ОСОБА_1, м.Львів

Про :
визнання права власності на об'єкти нерухомого майна

За участю представників:

Від
позивача за первісним позовом:
ОСОБА_2. - представник

Від
відповідача по первісному  позову:  Мельник Г.П. - представник

Представникам сторін роз'яснено  права та обов'язки , передбачені ст.ст. 20,
22 ГПК України.

Суть спору:  ОСОБА_1звернувся з позовом до ВАТ «Львівський
хімічний завод»про визнання  права
власності на частку нерухомого майна -будівель під літерами Б-1 і В-2 що по
вулиці Рахівській,16 у м.Львові.

В судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримав з підстав і мотивів, викладених в позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечив.

24.01.2008 року ВАТ «Львівський
хімічний завод»було подано зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання права
власності на будівлю складу під літерою Б-1 площею 2204,0 кв.м. та
адміністративноу будівлю під літерою В-2 площею 2129,6 кв.м.

Відповідач по зустрічному позову
проти позовних вимог заперечує з підстав і мотивів, викладених в позовній заяві
по первісному позову.

В судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали  справи, та
оцінивши  докази в їх сукупності ,
встановив наступне:

ВАТ «Львівський хімічний
завод»створено наказом Міністерства промисловості України від 29.11.1993 р. №
315 шляхом корпоратизації. В процесі корпоратизації у власність ВАТ «Львівський
хімічний завод»було передано об'єкти нерухомого майна, зокрема , об'єкти
незавершеного будівництва в числі яких були і незавершені будівництвом об'єкти
: будівля складу під літерою Б-1 і адміністративна будівля під літерою В-2, що
розташована по вул. Рахівській,16 у м.Львові.

ОСОБА_1є акціонером ВАТ «Львівський
хімічний завод»та володіє 119 акціями, що складають сім відсотків статутного
фонду товариства. ОСОБА_1. вважає, що будучи власником  семи відсотків статутного фонду, є власником
семи відсотків нерухомого майна , що належить ВАТ «Львівський хімічний завод».
З огляду на викладене, акціонер просить визнати за ним право власності на
ідеальну частку у розмірі семи відсотків об'єктів нерухомого майна ВАТ
«Львівський хімічний завод»- будівель під літерами Б-1 і В-2 що по вулиці
Рахівській,16 у місті Львові.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд прийшов до
висновку, що первісний позов необґрунтований і не підлягає до задоволення.

При
прийнятті  рішення,  суд
виходив  з наступного :

В процесі корпоратизації у власність
ВАТ «Львівський хімічний завод»було передано об'єкти нерухомого майна, зокрема
, об'єкти незавершеного будівництва в числі яких були і незавершені
будівництвом об'єкти : будівля складу під літерою Б-1 і адміністративна будівля
під літерою В-2, що розташована по вул.. Рахівській,16 у м.Львові.

Після отримання  цих об'єктів у власність ВАТ «Львівський
хімічний завод»господарським способом завершив будівництво вказаних споруд. На
даний час загальна площа будівлі під літерою Б-1 складає 2204,0 кв.м., а
будівлі під літерою В-2 складає 2129,6 кв.м. Можливість експлуатації цих
будівель підтверджено паспортами технічного стану виготовленими спеціалізованою
організацією ДП фірма «Гідро буд».

Заявляючи позов про визнання права
власності на частку у цих будівлях, ОСОБА_1 фактично заперечує право власності
ВАТ «Львівський хімічний завод» в цілому на зазначені вище будівлі.

Такі доводи позивача по первісному
позову необґрунтовані і не заслуговують на увагу суду.

Будучи акціонером ВАТ «Львівський
хімічний завод»і маючи 119 акцій товариства ОСОБА_1володіє корпоративними
правами , а не правами на конкретно визначене майно.

Відповідно до положень ст. 115 ЦК
України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками
товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу, продукції,
виробленої товариством в результаті господарської діяльності, одержаних
доходів, іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

Положеннями ст.116 ЦК України
учасники господарського товариства ( в даному випадку акціонери)  мають право у порядку , встановленому
установчим документом та законом :

-          брати участь в управлінні
товариством;

-          брати участь у розподілі прибутків
товариства і одержувати його частину (дивіденди);

-          вийти у встановленому порядку з
товариства;

-          здійснити відчуження часток у
статутному капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у
товаристві , у порядку, встановленому законом;

-          одержувати інформацію про діяльність
товариства у порядку, встановленому установчим документом.

Таким чином, ні нормами чинного
законодавства, ні положеннями Статуту товариства не передбачено право власності
акціонерів на нерухоме майно товариства.

Частина перша статті 41 Конституція
України встановлює   право кожного
володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст. 92 Конституції України,
правовий режим  власності  визначається виключно законами України.

У відповідності до ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.16 ЦК України
захист цивільних прав та інтересів судом відбувається, зокрема, визнанням
права.

Предметом даного спору є визнання
права власності на нерухоме майно.

Згідно з вимогами ч.2 ст.331
Цивільного кодексу України, - право власності на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна).

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Доказами у справі, відповідно статті 32 ГПК
України, є будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює
наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення
господарського спору, при цьому, як передбачено статтею 34 цього Кодексу,
обставини справи, які  відповідно  до  законодавства  повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд  прийшов до висновку, що зустрічні позовні
вимоги обґрунтовані і  підлягають до
задоволення.

Керуючись  ст.ст. 6, 7, 12, 33,34, 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И
В:

1.В задоволенні первісного позову
відмовити.

2.Зустрічні позовні вимоги
задоволити.

Визнати за ВАТ «Львівський хімічний
завод» право власності на будівлю складу під літерою Б-1 площею 2204,0 кв.м. та
адміністративну будівлю під літерою В-2 площею 2129,6 кв.м. , що розташовані по
вул.Рахівській,16 у м.Львові.

Рішення
суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного
господарського суду .

Суддя