ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.01.08 р.                     Справа № 8/60пд

за позовом Відкритого акціонерного товариства „Шляхводбуд”, м.Маріуполь,

до відповідача Закритого акціонерного товариства „Будмеханізація”, м.Маріуполь,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Лебединська сільська рада Новоазовського району Донецької області, с.Лебединське,

про спонукання виконати дії та стягнення 140 280 грн. 00 коп.

Головуючий суддя Ємельянов А.С.

Суддя                      Мартюхіна Н.О.

Суддя                      Морщагіна Н.С.

Представники:

від позивача: Резнік Г.А. – по дов., Храпінська В.М. – по дов.

від відповідача: Зубко П.Ф. – голов. прав., Кензировська В.В. – заст. голов.

від третьої особи: не з’явився

В засіданні суду брали участь:

Згідно із ст.77 ГПК України в засіданні суду

оголошувались перерви з 10.07.2007р. по

12.07.2007р., 20.12.2007р. по 17.01.2008р.,

17.01.2008р. по 28.01.2008р., 28.01.2008р. по

31.01.2008р.

СУТЬ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство „Шляхводбуд”, м.Маріуполь, позивач, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Закритого акціонерного товариства „Будмеханізація”, м.Маріуполь про зобов’язання відповідача усунути перешкоди у здійсненні права користування майном та права на господарську діяльність шляхом забезпечення користування дорогою загального призначення для прокладення підземної мережі газопроводу та каналізації, мережі водопроводу та електрокабелів, для проїзду пожежних машин та машин швидкої допомоги на рятувальну станцію, а також про стягнення збитків у розмірі 140280 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неправомірні дії відповідача по встановленню огорожі території, в тому числі будівельного майданчика позивача та дороги загального користування та, як наслідок, припинення будівництва комплексу ВАТ „Шляхводбуд”.

Відповідач надав відзив на позовну заяву №01/148 від 25.05.2007р. та доповнення до нього №01/162 від 11.06.2007р., в яких проти позовних вимог заперечує. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач посилається на відсутність з його боку будь-яких порушень прав позивача. Крім того, за твердженням відповідача, при будівництві комплексу водних атракціонів та торгівельного майданчику позивач самовільно зайняв та використовує частину земельної ділянки, орендарем якої є відповідач.

Ухвалою від 29.05.2007р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено Лебединську сільську раду Новоазовського району Донецької області, с.Лебединське.

Третя особа в поясненнях на позовну заяву №167 від 18.06.2007р. підтвердила наявність обставин, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення.

Ухвалою від 29.05.2007р. для надання пояснень по суті справи викликано посадову особу Новоазовського районного відділу земельних ресурсів, м.Новоазовськ. За поясненнями Новоазовського районного відділу земельних ресурсів, викладеними у листі №307 від 11.07.2007р., окремий під’їздний шлях до ділянки приватного підприємця Кошелєва Станіслава Герасимовича запроектований між ділянкою відповідача і Відкритого акціонерного товариства „ММК імені Ілліча” та винесений в натурі (ширина 6 м). Шлях загального користування на земельній ділянці Закритого акціонерного товариства „Будмеханізація” відсутній та згідно генерального плану с.Сопіне Новоазовського району не існував взагалі.

11.06.2007р. відповідач звернувся до господарського суду з зустрічною позовною заявою (з урахуванням клопотання від 28.01.2008р.) до позивача про:

- зобов’язання позивача повернути відповідачу самовільно зайняту частину земельної ділянки площею 0,0126 га, яка належить Закритому акціонерному товариству „Будмеханізація” на підставі договору оренди від 11.01.2005р. (реєстраційний номер 01) та розташована у с.Сопіне, Новоазовського району Донецької області;

- зобов’язання позивача за власні кошти привести самовільно зайняту частину земельної ділянки площею 0,0126 га, яка належить Закритому акціонерному товариству „Будмеханізація” на підставі договору оренди від 11.01.2005р. (реєстраційний номер 01) та розташована у с.Сопіне, Новоазовського району Донецької області, у гідний для користування стан згідно земельно-кадастрової документації та діючого законодавства;

- зобов’язання позивача відновити межові знаки, які визначають межі його земельної ділянки, згідно проекту відводу земельної ділянки, наданої йому в суборенду відповідно до договору суборенди від 21.05.2004р.;

- зобов’язання позивача очистити від шлаку відсипану ним без згоди та відома відповідача тимчасову під’їздну дорогу через усю ділянку Закритого акціонерного товариства „Будмеханізація” згідно припису Державної екологічної інспекції Азовського моря від 08.11.2006р.;

- зобов’язання позивача згідно припису Державної екологічної інспекції Азовського моря від 08.11.2006р. прибрати належні йому побутові приміщення, будівельні матеріали та будівельне сміття з земельної ділянки, яка належить Закритому акціонерному товариству „Будмеханізація” на підставі договору оренди від 11.01.2005р. (реєстраційний номер 01) та розташована у с.Сопіне, Новоазовського району Донецької області;

- стягнення збитків у розмірі 42681 грн. та моральної шкоди у сумі 97319 грн.

Ухвалою від 11.06.2007р. зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач посилається на ті обставини, що позивач самовільно використовує при будівництві комплексу водних атракціонів та торгівельного майданчику частину земельної ділянки, наданої в оренду Закритому акціонерному товариству „Будмеханізація”.

Позивач у відзиві б/н від 05.07.2007р. проти зустрічних позовних вимог надав заперечення. При цьому, позивач вказує на те, що тимчасово зайнята будівельними матеріалами та будівельним сміттям територія відповідача буде звільнена після закінчення будівництва під’їзду та підземних комунікацій за умови відкриття дороги до пансіонату „Надежда” та рятувальної станції, тимчасовий шлаковий під’їзд буде прибраний після відкриття заїзду на рятувальну станцію.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, представника Новоазовського районного відділу земельних ресурсів та експерта, господарський суд встановив:

Рішенням №19 від 24.04.2002р. Лебединської сільської ради Новоазовського району Донецької області вирішено передати Кошелєву Станіславу Герасимовичу в оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 0,02 га, яка розташована у с.Сопіне, Новоазовського району Донецької області для розміщення комплексу водних атракціонів та торгівельного майданчику.

На підставі вказаного рішення, 01.06.2002р. між приватним підприємцем Кошелєвим Станіславом Герасимовичем та Лебединською сільською радою Новоазовського району Донецької області був підписаний договір оренди, згідно з яким перший прийняв у строкове платне користування вказану вище земельну ділянку.

21.05.2004р. між приватним підприємцем Кошелєвим Станіславом Герасимовичем та Відкритим акціонерним товариством „Шляхводбуд” було укладено договір суборенди, відповідно до умов якого позивач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,02 га, яка розташована у с.Сопіне, Новоазовського району Донецької області.

Одночасно, рішенням №1V/14-308 від 30.12.2004р. Лебединської сільської ради Новоазовського району Донецької області вирішено передати Закритому акціонерному товариству „Будмеханізація” в оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 1,4165 га, яка розташована на території Новоазовського району у с.Сопіне для будівництва яхт-клубу.

11.01.2005р. між відповідачем та Лебединською сільською радою Новоазовського району Донецької області був підписаний договір оренди (реєстраційний номер 01), згідно з яким Закрите акціонерне товариство „Будмеханізація” прийняло у строкове платне користування зазначену вище земельну ділянку.

За твердженням позивача, відповідач здійснив огорожу наданої йому в оренду земельної ділянки, будівельного майданчику позивача та дороги загального користування без узгодження з ВАТ „Шляхводбуд” та відповідними органами. В результаті вказаних дій, позивачем зупинено проведення будівельних робіт та прокладення підземних мереж газопроводу і каналізації.

У зв’язку з вчиненням відповідачем перешкод у здійсненні права користування позивачем дорогою загального користування та належним йому майном, Відкритим акціонерним товариством „Шляхводбуд” заявлені вимоги про зобов’язання відповідача усунути перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою та права на господарську діяльність шляхом забезпечення користування дорогою загального призначення для прокладення підземної мережі газопроводу та каналізації, мережі водопроводу та електрокабелів, для проїзду пожежних машин та машин швидкої допомоги на рятувальну станцію, а також про стягнення збитків у розмірі 140280 грн.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву №01/148 від 25.05.2007р. та доповненнях до нього №01/162 від 11.06.2007р.

11.06.2007р. відповідач звернувся до господарського суду з зустрічною позовною заявою (з урахуванням клопотання від 28.01.2008р.) до позивача про зобов’язання повернути відповідачу самовільно зайняту частину земельної ділянки площею 0,0126 га, яка належить відповідачу на підставі договору оренди від 11.01.2005р. (реєстраційний номер 01); зобов’язання позивача за власні кошти привести самовільно зайняту частину земельної ділянки площею 0,0126 га, яка належить відповідачу на підставі договору оренди від 11.01.2005р. (реєстраційний номер 01), у гідний для користування стан згідно земельно-кадастрової документації та діючого законодавства; зобов’язання позивача відновити межові знаки, які визначають межі його земельної ділянки згідно проекту відводу земельної ділянки, наданої йому в суборенду відповідно до договору суборенди від 21.05.2004р.; зобов’язання очистити від шлаку відсипану позивачем без згоди та відома відповідача тимчасову під’їздну дорогу через усю ділянку Закритого акціонерного товариства „Будмеханізація” згідно припису Державної екологічної інспекції Азовського моря від 08.11.2006р.; зобов’язання позивача прибрати належні йому побутові приміщення, будівельні матеріали та будівельне сміття з земельної ділянки відповідача згідно припису Державної екологічної інспекції Азовського моря від 08.11.2006р.; стягнення збитків у розмірі 42681 грн. та моральної шкоди у сумі 97319 грн.

Ухвалою від 11.06.2007р. зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач посилається на ті обставини, що позивач самовільно використовує при будівництві комплексу водних атракціонів та торгівельного майданчику частину земельної ділянки, наданої в оренду Закритому акціонерному товариству „Будмеханізація”.

Позивач проти зустрічних позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві б/н від 05.07.2007р.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача за первісним позовом неправомірними, а зустрічний позов - таким, що підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Виходячи зі змісту позовної заяви, враховуючи пояснення позивача, надані у судових засіданнях, обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на ті обставини, що він позбавлений можливості користуватися належними йому правами у зв’язку з неправомірним зведенням відповідачем огорожі орендованої земельної ділянки разом з будівельною ділянкою ВАТ „Шляхвобуд” та дорогою загального користування.

Згідно із ч.2 ст.103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до ст.95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі тощо.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено способи, якими суд може захистити цивільні права та інтереси.

Відповідно до ч.2, 3 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень.

Таким чином, з урахуванням вимог вказаних вище статей позивач має довести факт наявності дороги загального користування на земельній ділянці, орендарем якої є відповідач.

Крім того, позивачем також повинно бути доведено факт вчинення відповідачем будь-яких дій, що порушують право позивача на користування вказаною дорогою та, як наслідок, належним йому майном.

Як вказувалося вище, в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наявність дороги загального користування, яка проходить через земельну ділянку Закритого акціонерного товариства „Будмеханізація”.

Одночасно, за твердженнями відповідача та третьої особи на земельній ділянці, переданій в оренду відповідачу, дорога загального користування відсутня.

За приписом ст.32, 42 Господарського процесуального кодексу України доказом в господарському процесі є, зокрема, висновок експерта.

З метою встановлення фактичного розташування земельних ділянок, виділених у користування позивачу та відповідачу, а також для вирішення питання щодо наявності на земельній ділянці відповідача дороги загального користування, ухвалою від 12.07.2007р. господарським судом було призначено судову інженерно-технічну експертизу, проведення якої доручено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз.

Виходячи зі змісту висновку №3603/23 від 29.10.2007р., складеного експертом Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Трошиним С.В., проїзд, розташований на території земельної ділянки, наданої в оренду Закритому акціонерному товариству „Будмеханіхзація”, не є автомобільною дорогою загального користування, а є внутримайданчиковим проїздом.

Крім того, відповідно до розділу 3,4 досліджуваної частини висновку експертизи, фото таблиць, доданих до вказаного висновку та пояснень, наданих експертом Трошиним С.В. у судовому засіданні, судом встановлено, що між огорожами земельних ділянок, наданих в оренду відповідачу та Відкритому акціонерному товариству „ММК імені Ілліча”, існує можливість для проїзду транспортних засобів до земельної ділянки позивача. Тобто, технічно можливо здійснити проїзд до об’єктів Відкритого акціонерного товариства „Шляхводбуд”, не зачіпаючи земельну ділянку відповідача.

Вказані висновки суду також підтверджуються зйомкою електронним тахеометром, проведеною інженером Приватного підприємства „Новоазовський земельно-кадастовий центр” Гнедь І.А.

Відповідно до ст.42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта оцінюється судом за правилами ст.43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач проти висновку інженерно-технічної експертизи №3603/23 від 29.10.2007р. надав заперечення, посилаючись на неправомірне використання експертом при проведенні експертного дослідження ДБН В.2.3-4-2000 „Автомобільні дороги”. За висновками суду, вказані твердження позивача є безпідставними та недоведеними з огляду на те, що Відкритим акціонерним товариством „Шляхводбуд” не надано належних доказів наявності порушень з боку експерта при складанні експертного висновку у використанні Державних будівельних норм України, які регулюють предмет дослідження експертизи по справі.

Заперечення позивача на висновок експертизи №3603/23 від 29.10.2007р., викладені у листі, який надійшов на адресу господарського суду 14.01.2008р., суд до уваги не приймає з огляду на те, що вказані в ньому обставини ніяким чином не підтверджують наявність дороги загального користування на земельній ділянці, користувачем якої є відповідач, а також не доводять наявності будь-яких дій з боку Закритого акціонерного товариства „Будмеханізація”, направлених на порушення прав позивача, які є предметом розгляду по цій справі.

Одночасно, згідно з поясненнями №307 від 11.07.2007р. Новоазовського районного відділу земельних ресурсів дорога загального користування на земельній ділянці Закритого акціонерного товариства „Будмеханізація” відсутня та згідно генерального плану с.Сопіне Новоазовського району не існувала взагалі. Окремий під’їздний шлях до ділянки приватного підприємця Кошелєва Станіслава Герасимовича запроектований між ділянкою відповідача і Відкритого акціонерного товариства „ММК імені Ілліча” та винесений в натурі (ширина 6 м).

Крім того, відповідно до листа Приватного підприємства „Новоазовський земельно-кадастовий центр (том 1, аркуш 77) при розробці проекту відводу земельної ділянки ЗАТ „Будмеханізація” у зв’язку з відсутністю межових знаків земельної ділянки, наданій в оренду приватному підприємцю Кошелєву Станіславу Герасимовичу був запроектований відступ на 1 метр по периметру від межі вказаної земельної ділянки, а також запроектований проїзд до земельної ділянки, відведеної позивачу для будівництва водних атракціонів.

Судом також приймаються до уваги пояснення позивача, викладені у відзиві від 05.07.2007р., за змістом яких через земельну ділянку відповідача проходить не дорога загального користування, а тимчасовий шлаковий проїзд.

Таким чином, у сукупності наданих доказів та пояснень учасників судового процесу, судом встановлено відсутність дороги загального користування на земельній ділянці площею 1,4165 га, яка надана в оренду Закритому акціонерному товариству „Будмеханізація” згідно з договором від 11.01.2005р.

За таких обставин, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту вчинення Закритим акціонерним товариством „Будмеханізація” будь-яких дій, перешкод, що порушують право позивача на користування вказаною дорогою та, як наслідок, належною йому на праві оренди земельною ділянкою та розташованим на ній майном.

Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги про зобов’язання відповідача усунути перешкоди у здійсненні права користування майном та права на господарську діяльність шляхом забезпечення користування дорогою загального призначення для прокладення підземної мережі газопроводу та каналізації, мережі водопроводу та електрокабелів, для проїзду пожежних машин та машин швидкої допомоги на рятувальну станцію підлягають залишенню без задоволення.

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Шляхводбуд” про стягнення з відповідача збитків в сумі 140280 грн. також залишаються без задоволення з огляду на наступне:

Згідно з п.8 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, п.г ч.3 ст.152 Земельного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, який водночас є універсальною мірою відповідальності, є відшкодування збитків.

За приписом ст.22 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, можливість використовувати відшкодування збитків як засіб захисту порушених прав виникає у юридичних осіб із самого факту порушення цивільних прав. Обов'язковою умовою відповідальності за порушення зобов'язання є наявність вини.

Одночасно, за приписами ст.156 Земельного кодексу України підставами для відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, зокрема, є встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника і збитками, вина боржника.

Відсутність хоча б одного з вище перелічених елементів, які утворюють склад правопорушення, звільняє боржника від обов'язку відшкодувати збитки.

Як встановлено судом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків в сумі 140280 грн. позивач посилається на ті обставини, що внаслідок встановлення відповідачем огорожі наданої йому в оренду земельної ділянки, будівельного майданчика позивача та дороги загального користування, він був змушений зупинити прокладення підземних мереж газопроводу і каналізації.

Проте, як вказувалось судом вище, позивачем не доведено, а судом не встановлено факту вчинення відповідачем будь-яких неправомірних дій, які порушують права Відкритого акціонерного товариства „Шляхводбуд”.

Крім того, виходячи зі змісту наданого до матеріалів справи розрахунку, позивачем збитками вказано витрати на будівництво під’їздної дороги, прокладення водо -, та газопроводу, проведення мереж каналізації. Проте, вказані витрати не є збитками у розумінні ст.22 Цивільного кодексу України. Зокрема, прокладення позивачем водо -, газопроводу, каналізації не обумовлено вчиненням з боку відповідача будь-яких дій.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги недоведеність позивачем наявності протиправної поведінки відповідача та, як наслідок, причинного зв'язку між поведінкою відповідача та матеріальними витратами, понесеними позивачем на зазначену суму, вимоги про стягнення збитків у розмірі 140280 грн. підлягають залишенню без задоволення.

Зустрічні позовні вимоги Закритого акціонерного товариства „Будмеханізація” про повернення Відкритим акціонерним товариством „Шляхводбуд” відповідачу самовільно зайнятої частини земельної ділянки розміром 0,0126 га та про зобов’язання прибрати належні йому побутові приміщення, будівельні матеріали та будівельне сміття з земельної ділянки відповідача, за висновками суду підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України, ст.ст.116, 125, 126 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою виникає, зокрема, на підставі укладеного договору оренди.

Як було встановлено судом, земельна ділянка площею 1,4165 га, яка розташована на території Новоазовського району у с.Сопіне, на підставі договору оренди від 11.01.2005р. (реєстраційний номер 01) надана у користування Закритому акціонерному товариству „Будмеханізація” для будівництва яхт-клубу. Тобто, законним землекористувачем вказаної земельної ділянки є саме відповідач.

За змістом акту від 23.01.2007р., складеного комісією у складі Лебединського сільського голови, фахівців з землеустрою Лебединської сільської ради, начальника Новоазовської інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, Приватного підприємства „Новоазовський земельно-кадастовий центр”, Новоазовського районного відділу земельних ресурсів, конфігурації земельної ділянки до нього, викопіювань тахеометричної зйомки, проведеної ПП „Новоазовський земельно-кадастовий центр” частина зазначеної вище земельної ділянки розміром 0,0126 га самовільно зайнята Відкритим акціонерним товариством „Шляхводбуд”.

Вказані обставини також підтверджені висновком судової експертизи №3603/23 від 29.10.2007р., відповідно до якого є накладення землекористування позивача з земельною ділянкою відповідача розміром 0,0126 га, землями Лебединської сільської ради розміром 0,0059 га та земельною ділянкою бази ВАТ «ММК імені Ілліча».

Крім того, згідно з актом №122 від 08.12.2007р. Державної екологічної інспекції Азовського моря, всупереч положенням ст.125 Земельного кодексу України, позивач розмістив на земельній ділянці, наданій в оренду Закритому акціонерному товариству „Будмеханізація” за договором від 11.01.2005р., будівельні матеріали, будівельне сміття та побутові приміщення.

Одночасно, у відзиві від 05.07.2007р. та у судових засіданнях позивач підтвердив вказані вище обставини.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписи норм Земельного кодексу України свідчать про те, що єдиним доказом наявності у Відкритого акціонерного товариства „Шляхводбуд” права користування земельною ділянкою розміром 0,0126 га можуть бути належним чином оформлені документи на неї.

Будь-яких доказів наявності права користування зазначеною земельною ділянкою ВАТ „Шляхводбуд” не представило.

Одночасно, судом встановлено, наявність у Закритого акціонерного товариства „Будмеханізація” права користування спірною земельною ділянкою на підставі договору оренди від 11.01.2005р.

Суд не приймає до уваги посилання Відкритого акціонерного товариства „Шляхводбуд” на сплату ним штрафу у розмірі 850 грн. (квитанція №55 від 02.03.2007р.) відповідно до постанови №22/02-7-1А від 22.02.2007р. Новоазовського районного відділу земельних ресурсів, як на належний доказ наявності у нього права на використання зазначеної земельної ділянки з огляду на те, що штраф є мірою адміністративної відповідальності, передбаченою Кодексом України про адміністративні правопорушення, а його оплата не дає права використовувати земельну ділянку без відповідних документів.

Навпаки, вказані обставини підтверджують наявність порушень земельного законодавства та прав відповідача на користування наданою йому в оренду земельною ділянкою.

За приписами ст. 1 Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель” самовільне зайняття земельних ділянок – це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи фактичне використання позивачем земельної ділянки площею 0,0126 га, наданої в оренду Закритому акціонерному товариству „Будмеханізація”, за відсутності у нього відповідних документів на неї, суд дійшов висновку, що Відкритим акціонерним товариством „Шляхводбуд” спірна земельна ділянка зайнята самовільно.

Як встановлено судом, відповідних заходів щодо усунення порушень земельного законодавства позивачем не вжито, самостійно земельну ділянку не звільнено, будівельні матеріали, будівельне сміття та побутові приміщення не прибрано.

За приписами ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Згідно ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам на підставі рішення суду.

Таким чином, за висновками суду, зустрічні позовні вимоги в частині зобов’язання Відкрите акціонерне товариство „Шляхводбуд” повернути відповідачу самовільно зайняту частину земельної ділянки площею 0,0126 га та прибрати належні йому побутові приміщення, будівельні матеріали та будівельне сміття з земельної ділянки відповідача, за висновками суду підлягають задоволенню.

Зустрічні позовні вимоги про зобов’язання Відкрите акціонерне товариство „Шляхводбуд” за власні кошти привести самовільно зайняту частину земельної ділянки площею 0,0126 га у гідний для користування стан згідно земельно-кадастрової документації та діючого законодавства залишаються без задоволення, враховуючи наступне:

Згідно з ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

За приписами ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі.

Одночасно, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ч.2 ст.212 Земельного кодексу України приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Тобто, Земельним кодексом України передбачений такий спосіб захисту прав та інтересів землекористувачів як приведення самовільно зайнятих земельних ділянок у придатний для використання стан. Крім цього, за змістом вказаних норм, позивач при заявлені позовних вимог має визначити дії, які повинна провести винна особа для відновлення становища, яке існувало до порушення її прав та законних інтересів.

Проте, виходячи зі змісту зустрічної позовної заяви (з урахуванням клопотання від 28.01.2008р.) Закритим акціонерним товариством „Будмеханізація” заявлені вимоги про приведення самовільно зайнятої позивачем земельної ділянки площею 0,0126 га, яка належить відповідачу згідно договору оренди від 11.01.2005р., у гідний для користування стан.

При цьому, Закритим акціонерним товариством „Будмеханізація” не визначено, які самі дії повинен провести позивач для відновлення становища, яке існувало до порушення ним меж земельних ділянок.

У відповідності до Роз’яснень Вищого арбітражного суду від 10.12.1996р. №02-5/422 „Про судове рішення” рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом. Резолютивна частина рішення ні за яких умов не повинна викладатись альтернативно. У рішенні про вчинення певних дій або про утримання від певних дій обов’язково повинен міститися відповідний припис щодо конкретних дій, які повинна провести особа.

Враховуючи, що Закритим акціонерним товариством „Будмеханізація” заявлені вимоги про приведення самовільно зайнятої земельної ділянки у гідний для користування стан згідно земельно-кадастрової документації та діючого законодавства, тобто обрано спосіб захисту, не передбачений законом, а також не вказано, які саме дії повинен провести позивач для цього, зустрічні позовні вимоги в цій частині підлягають залишенню без задоволення.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги про зобов’язання Відкрите акціонерне товариство „Шляхводбуд” очистити від шлаку відсипану ним тимчасову під’їздну дорогу, Закрите акціонерне товариства „Будмеханізація” посилається на припис №122 Державної екологічної інспекції Азовського моря від 08.12.2006р.

Проте, як встановлено судом, вказаний припис був винесений Державною екологічною інспекцією Азовського моря відносно Закритого акціонерного товариства „Будмеханізація”, а не Відкритого акціонерного товариства „Шляхводбуд”.

Посилання відповідача на припис №122 від 08.12.2007р. як на доказ прокладення шлаком тимчасової під’їзної дороги саме Відкритим акціонерним товариством „Шляхводбуд” за висновками суду є неправомірними з огляду на те, що у вказаному приписі лише встановлений факт проходження через усю земельну ділянку ЗАТ „Будмеханізація” відсипаної шлаком тимчасової під’їздної дороги до рятувальної станції, але не вказано, ким саме зазначена дорога відсипана шлаком.

Інших належних доказів вчинення вказаних дій Відкритим акціонерним товариством „Шляхводбуд” всупереч вимогам ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України відповідачем до матеріалів справи не представлено, що є підставою для залишення без задоволення зустрічних позовних вимог про зобов’язання ВАТ „Шляхводбуд” очистити від шлаку відсипану ним через земельну ділянку ЗАТ „Будмеханізація” тимчасову під’їздну дорогу за недоведеністю.

Зустрічні позовні вимоги про зобов’язання Відкрите акціонерне товариство „Шляхводбуд” відновити межові знаки, які визначають межі його земельної ділянки згідно проекту відводу земельної ділянки залишаються без задоволення з огляду на наступне:

За приписами ч.1, 2 ст.106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Тобто, виходячи зі змісту вказаної статті, вимагати відновлення межових знаків має право тільки власник земельної ділянки.

Як встановлено судом, Закрите акціонерне товариство «Будмеханізація» не є власником земельної ділянки площею 1,4165 га, яка розташована на території Новоазовського району у с.Сопіне, а має право користуватися нею на підставі договору оренди від 11.01.2005р.

Одночасно, відповідно до Положення „Основні положення про конструкції межових знаків” від 30.03.1993р. №309/1 Державного комітету України по земельним ресурсам, Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України при закріпленні меж ділянок між окремими землекористуваннями і землеволодіннями на незабудованій території необхідно враховувати їх розміри, які можуть вимагати, за технічними умовами, прокладання ходів полігонометрії, отже і закріплення меж знаками, описаними у пункті 1 цих Основних положень. В той же час, при витягнутих формах ділянок, наявності на них споруджень лінійного типу (залізниці та автомобільні дороги, канали, лінії зв'язку, електропередач і т.п.), межі їх відводів постійними знаками можуть не закріплюватися. Ці межі закріплюються знаками прилягаючих ділянок.

Межові знаки можуть виготовлятися з бетону, каменю, дерева, металу в залежності від наявності матеріалу і побажання замовника.

За висновками суду, відповідачем не надано доказів наявності будь-яких межових знаків на земельній ділянці позивача до порушення ним меж, їх виду та конструкції.

За таких обставин, враховуючи відсутність у Закритого акціонерного товариства «Будмеханізація» права власності на вказану земельну ділянку, а також виходячи з того, що відповідачем не доведено існування межових знаків до порушення Відкритим акціонерним товариством „Шляхводбуд” меж земельних ділянок, не визначено їх виду, зустрічні позовні вимоги в цій частині залишаються без задоволення.

Зустрічні позовні вимоги про стягнення з Відкритого акціонерного товариства „Шляхводбуд” збитків у сумі 42681 грн. не підлягають задоволенню з огляду на таке:

Згідно з розрахунком, складеним Закритим акціонерним товариством «Будмеханізація», останнім збитками визначено витрати на установку металевої огорожі з сітчатих панелей у сумі 7275 грн., встановлення залізобетонного забору на суму 10729 грн., витрати на приготування бетону, прибирання та вивезення будівельного сміття на суму 24677 грн.

Всупереч вимогам ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем будь-яких доказів понесення ним збитків на сумі 24677 грн. внаслідок прибирання та вивезення будівельного сміття до матеріалів справи не надано. Крім того, відповідачем також не доведено, що ним було прибрано та вивезено будівельне сміття позивача.

За висновками суду, витрати понесені Закритим акціонерним товариством «Будмеханізація» на встановлення огорожі наданої йому в оренду земельної ділянки не є збитками у розумінні ст.22 Цивільного кодексу України. Зокрема, відповідачем не доведено причинного зв’язку між діями позивача та здійсненням ним витрат на встановлення огорожі наданої у користування земельної ділянки.

Таким чином, зустрічні позовні вимоги в цій частині залишаються без задоволення.

Зустрічні позовні вимоги Закритого акціонерного товариства «Будмеханізація» про стягнення з позивача моральної шкоди у розмірі 97319 грн. не підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Моральною визнається шкода, заподіяна підприємству чи організації порушенням її законних немайнових прав.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність

причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Моральна шкода за твердженням відповідача полягає у підриві ділової репутації, внаслідок направлення позивачем скарг у різні виконавчі органи, що призвело до проведення перевірок діяльності Закритого акціонерного товариства «Будмеханізація» та стало темою розмов керівників підприємств міста та інших населених пунктів.

Посилання відповідача на вказані обставини як на підставу відшкодування моральної шкоди є помилковим з огляду на те, що подання позивачем вказаних документів та проведення перевірок контролюючими органами не є діями, які порушують законні немайнові права відповідача.

Крім того, відповідачем не обгрунтовано причинний зв’язок між підривом ділової репутації та вчиненням позивачем вказаний дій, не вказано в чому складався цей підрив ділової репутації та яким чином він відобразився на діяльності суб’єкта господарювання.

Одночасно, всуперечь вимогам ст.33 Господарського процесуальнго кодексу України позивачем не надано жодних доказів розміру заявленої моральної шкоди в сумі 97319 грн.

За таких обставин, позовні вимоги в цій частині також підлягають залишенню без задоволення.

Клопотання б/н від 25.10.2007р. Відкритого акціонерного товариства „Шляхводбуд” про проведення додаткової перевірки Маріупольською міжрайонною природоохоронною прокуратурою дотримання норм чинного законодавства при наданні в оренду Закритому акціонерному товариству «Будмеханізація» земельної ділянки залишено судом без задоволення з огляду на те, що підстави для вчинення відповідної процесуальної дії відсутні. Крім того, дотримання порядку надання відповідачу земельної ділянки не є предметом розгляду по цій справі.

31.10.2007р. на адресу господарського суду Донецької області надійшло клопотання від 30.10.2007р. Відкритого акціонерного товариства „Шляхводбуд” про залучення до участі у справі у якості відповідача Лебединську сільську раду Новоазовського району Донецької області, с.Лебединське.

З урахуванням всіх обставин та матеріалів справи, враховуючи, що первісні позовні вимоги та вимоги за зустрічним позовом до вказаної особи не заявлені, клопотання б/н від 30.10.2007р. судом залишено без задоволення.

Судові витрати за первісним позовом підлягають віднесенню на позивача повністю. Судові витрати за зустрічним позовом в частині майнових вимог підлягають віднесенню на відповідача, в частині немайнових вимог та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - на обидві сторони в рівній сумі.

Витрати, пов’язані з проведенням судової експертизи, згідно з наданим до матеріалів справи рахунком №1313 від 30.10.2007р. на суму 797,64 грн. за приписом ст.ст.43, 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають сплаті за рахунок позивача.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідачем при подачі зустрічної позовної заяви сплачене державне мито в сумі 1400 грн., що перевищує розмір державного мита, встановленого для даної категорії справ.

За таких обставин, надлишково сплачене відповідачем державне мито в сумі 803,19 грн. підлягає поверненню з державного бюджету України на підставі ст.47 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.43, 47, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Шляхводбуд”, м.Маріуполь до Закритого акціонерного товариства „Будмеханізація”, м.Маріуполь про зобов’язання усунути перешкоди у здійсненні права користування майном і права на господарську діяльність шляхом забезпечення користуванням дорогою загального призначення для прокладення підземної мережі газопроводу та каналізації, мережі водопроводу та електрокабелів, для проїзду пожежних машин та машин швидкої допомоги на рятувальну станцію та про стягнення збитків у розмірі 140280 грн. 00 коп.

Зустрічні позовні вимоги Закритого акціонерного товариства „Будмеханізація”, м.Маріуполь до Відкритого акціонерного товариства „Шляхводбуд”, м.Маріуполь задовольнити частково.

Зобов’язати Відкрите акціонерне товариство „Шляхводбуд”, м.Маріуполь повернути Закритому акціонерному товариству „Будмеханізація”, м.Маріуполь самовільно зайняту частину земельної ділянки площею 0,0126 га, яка належить Закритому акціонерному товариству „Будмеханізація” на підставі договору оренди від 11.01.2005р. (реєстраційний номер 01) та розташована у с.Сопіне, Новоазовського району Донецької області.

Зобов’язати Відкрите акціонерне товариство „Шляхводбуд”, м.Маріуполь прибрати належні йому побутові приміщення, будівельні матеріали та будівельне сміття з земельної ділянки, яка належить Закритому акціонерному товариству „Будмеханізація” на підставі договору оренди від 11.01.2005р. (реєстраційний номер 01) та розташована у с.Сопіне, Новоазовського району Донецької області.

В решті зустрічних позовних вимог відмовити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Шляхводбуд”, м.Маріуполь на користь Закритого акціонерного товариства „Будмеханізація”, м.Маріуполь державне мито в сумі 42 грн. 50 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 59 грн. 00 коп.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Шляхводбуд”, м.Маріуполь на користь Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз, м.Донецьк грошові кошти за проведення будівельно-технічної експертизи в сумі 797 грн. 64 коп.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повернути Закритому акціонерному товариству „Будмеханізація”, м.Маріуполь з державного бюджету України надлишково сплачене державне мито в сумі 803 грн. 19 грн.

Видати довідку.

В судовому засіданні 31.01.2008р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 31.01.2008р.

Головуючий суддя

Суддя Мартюхіна Н.О.

Суддя Морщагіна Н.С.