ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2008 р.

№ 18/45

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

Західно-Донбаської ОДПІ

на постанову

від 06.10.05 Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі

№ 18/45 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом

Західно-Донбаська ОДПІ

до

Павлоградської районної ради Дніпропетровської області

3-тя особа:

ВАТ "Павлоградвугілля"

про

визнання недійсним рішення

у справі взяли участь представники

позивача: не з'явилися

відповідача: не з'явилися

3-ої особи: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.05 (суддя Петрова В.І.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.10.05 (колегія суддів: Швець В.В.,Чимбар Л.О., Тищик І.В.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Західно-Донбаська ОДПІ просить скасувати прийняті судові акти та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Скарга мотивована тим, що судами при розгляді справи не застосовано п.10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування", яким встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Отже, Павлоградська районна рада не мала права виносити рішення про відміну свого рішення з причин невідповідності його чинному законодавству. Скаржник зазначає, що апеляційний суд фактично розтлумачив норми закону чим порушив ст.ст.6,147 Конституції України.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив наступне.

Рішенням Павлоградської районної ради двадцять четвертого скликання сьомої сесії від 31.03.22003р. № 108-7/ХХІУ відходи технологічного виробництва ДВАТ ЦЗФ "Павлоградська" у кількості 11,7 млн.кв.м в хвостосховищі балки Стуканова площею 171,82 га, були визнані безхазяйними.

05.11.2003р. прокуратурою Павлоградського району принесений протест на рішення 7-ї сесії 24-го скликання Павлоградської районної ради № 108-7/ХХІУ від 31.03.2003р., оскільки факт виявлення безхазяйних відходів не розглядався належною комісією ради. Рішення про надходження у власність держави безхазяйного майна згідно ст.137 ЦК України повинно прийматися виконавчим комітетом районної ради.

11.11.2003р. відповідач прийняв рішення № 171-12/ХХІУ "Про відміну рішення районної ради" від 31.03.2003р. № 108-7/ХХІУ "Про безхазяйне майно", як таке, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2004р. у справі № 32/368 було визнано право власності ВАТ "Павлоградвугілля" на відходи технічного виробництва в хвостосховищі балки Стуканова та встановлено порушення Західно-Донбаською ОДПІ (позивачем у даній справі) чинного законодавства щодо виявлення та постановлення на облік вказаних відходів, як безхазяйне майно. В листопаді 2005 року зазначена справа була направлена до КАСУ для здійснення касаційного перегляду.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції розглянув дану справу за правилами ГПК України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду апеляційної інстанцій у зв'язку з наступним.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб’єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено які справи підвідомчі господарським судам.

В липні 2005 року прийнято Кодекс адміністративного судочинства України, який набрав чинності з 01 вересня 2005 року (далі - КАС України).

Виходячи з положень пунктів 1, 7, 9 статті 3 КАС України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Вирішення спору фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності відповідно до підпункту 1 пункту 1статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України віднесено до компетенції адміністративного суду.

Стороною у справі є орган державної податкової служби, який у спірних правовідносинах виступає як суб'єкт владних повноважень.

Суди попередніх інстанції, проаналізувавши суб'єктний склад та характер правовідносин, помилково віднесли до юрисдикцій господарських судів даний спір, адже правова природа останнього свідчить про те, що він є публічно-правовим. У зв'язку з чим, дана справа є справою адміністративної юрисдикції та її розгляд повинен здійснюватись за нормами КАС України.

Відповідно до абзаців 1, 2 п.6, п.7 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" КАС України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами КАС України.

На порушення цих вимог, суд апеляційної інстанцій розглянув справу керуючись положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, пунктом 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий господарський суд України,

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1115, 1117-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Західно-Донбаської ОДПІ задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.10.05 скасувати.

Справу направити до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду для розгляду апеляційної скарги.

Головуючий, суддя                      В. Овечкін

Судді:                      Є. Чернов

В. Цвігун