ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
м.Житомир, майдан Путятинський, 3/65  тел.(8-0412) 48-16-02
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2008 р.
Матеріали №  13/1-08 (02-2)

Житомирський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Веденяпіна
О.А.

суддів:
Іоннікової І.А.

Черпака Ю.К.

при секретарі
Гаврилюк Т.В. ,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- підприємець,

ОСОБА_2 (довіреність від 19.11.2007
року)

від відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу підприємнця
ОСОБА_1

на ухвалу господарського суду
Вінницької області

від "17" січня 2008 р.
(суддя Тісецький С.С.)

за позовом підприємця ОСОБА_1

(м. Бершадь Вінницької
області)

до Тростянецької селищної ради
(смт. Тростянець Вінницької області)

про визнання права на укладення
договору та зобов'язання укласти договіркупівлі-продажу нежитлової будівлі,
-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2008
року підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Вінницької області з
позовом до Тростянецької селищної ради про визнання за учасником конкурсу права
на укладення  договору купівлі - продажу
нежитлової будівлі по АДРЕСА_1, як з переможцем конкурсу з продажу комунального
майна, та зобов'язання  Тростянецької
селищної ради укласти договір купівлі - продажу цієї будівлі.

Ухвалою
господарського суду Вінницької області від 17 січня 2008 року на підставі п.1
ст.62 Господарського процесуального кодексу України відмовлено у прийнятті
позовної заяви підприємця ОСОБА_1.

Не погоджуючись
з винесеною ухвалою, підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати зазначену ухвалу та передати позовну заяву з доданими до неї
документами на розгляд місцевого господарського суду, посилаючись на порушення
норм матеріального та  процесуального
права.

Позивач вказує,
що в силу ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським
судам  підвідомчі справи, що виникають
при укладенні договорів.

Свою правову
позицію обґрунтовує положеннями ч.1 ст.187 Господарського кодексу України, п.3
Рекомендацій Вищого господарського суду України від 27 червня 2007року
"Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським
судам".

Відповідач
письмового відзиву на апеляційну скаргу не подав, його представник  в судове засідання не з'явився.

Колегія суддів
вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача,
оскільки Тростянецька селищна рада належним чином повідомлена про дату, час та
місце апеляційного розгляду.

Позивач та його
представник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримують.

Відмовляючи у
прийнятті позовної заяви, господарський суд Вінницької області виходив з того,
що позовна вимога про визнання за позивачем права на укладення з відповідачем
договору купівлі - продажу нежитлової будівлі базується на незаконності рішення
суб'єкта владних повноважень, а в силу ст.17 Кодексу адміністративного
судочинства України на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності поширюється
компетенція адміністративних судів і тому позовна заява не підлягає розгляду в
господарських судах України.

Проте з таким
висновком погодитись не можна, виходячи з наступного.

Ст.1
Господарського процесуального кодексу України надає право на звернення до
господарського суду громадянам, які здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності.

Відповідно до
п.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам
підвідомчі справи  у  спорах,
що  виникають  при
укладанні, зміні, розірванні  і
виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з
інших підстав, крім:

спорів про
приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні
стандартів  та  технічних умов;

спорів про  встановлення цін на продукцію (товари), а
також тарифів на послуги  (виконання  робіт),
якщо  ці  ціни  і
тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що
виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів,
вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України
віднесено до відання інших органів.

Ч.2 ст. 20
Господарського кодексу України надана
можливість  захисту прав і
законних інтересів суб'єктів господарювання і споживачів шляхом визнання
повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, актів  інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права  та  законні
інтереси суб'єкта господарювання або споживачів.

Згідно ч.3 п.1
Інформаційного листа Верховного Суду України від 26 грудня  2005 року №3.2.-2005 у випадку,  якщо суб'єкт (у тому числі орган державної
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у
спірних правовідносинах не здійснює
вказані  владні  управлінські функції щодо іншого
суб'єкта,  який є учасником спору,  такий спір не має встановлених нормами КАС України
ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен
вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до
п.3 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 27 червня 2007
року №04-5/120 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ
господарським судам" у вирішенні питання про те, чи є правовідносини
господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у
статті 3 Господарського кодексу України.

Господарський
спір підвідомчий господарському суду,
зокрема, за таких умов:

а) участь у спорі суб'єкта господарювання;

б) наявність між сторонами, по-перше,
господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським
кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і,
по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

в)
відсутність   у  законі
норми,  що  прямо
передбачала  б вирішення такого
спору судом іншої юрисдикції.

Таким
чином,  господарські  суди
на   загальних   підставах вирішують  усі
спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані
з приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію
державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними  відповідних
актів  органів місцевого
самоврядування та органів приватизації.

ОСОБА_1, будучи
підприємцем, звернулась до господарського суду Вінницької області з позовом про
спонукання Тростянецької селищної ради укласти з нею договір купівлі - продажу
комунального майна (нежитлової будівлі).

Отже, спір у
цій справі є господарським, відноситься до підвідомчості господарських судів і
підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на
наведене, правові підстави, передбачені пунктом 1 статті 62 Господарського
процесуального кодексу України для відмови в прийнятті позовної заяви
підприємця ОСОБА_1, відсутні, ухвала господарського суду Вінницької області від
17 січня 2008 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101,103-106 Господарського
процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну
скаргу підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Ухвалу
господарського суду Вінницької області від 17 січня 2008 року  скасувати та передати позовну заяву ОСОБА_1 з
доданими до неї матеріалами на розгляд господарського суду Вінницької  області.

Головуючий суддя
Веденяпін О.А.

судді:

Іоннікова І.
А.

Черпак Ю.К.

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи;

2,3 - сторонам;

4 - внаряд.