Г О С П О Д А Р С Ь К И Й С У Д
Чернігівської області
проспект Миру , 20                                                                                           тел. 7-99-18
РІШЕННЯ

14 лютого 2008 р.                                                                                справа № 2/302/19

За позовом:          спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю „Метал

Холдінг”, м. Київ, Саперно-Слобідський проїзд,30

до           відкритого акціонерного товариства Чернігівський РМЗ „Жовтневий молот”, м. Чернігів, пр. Миру,194

про           стягнення 121470,43 грн.

Представники сторін:

Від позивача: уповноважений представник Лисевич М.В.

Від відповідача: юрисконсульт Тураш С.М.

Рішення приймається після перерви, що оголошувалася у судовому засіданні.

Позивачем заявлений позов про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 121470,43 грн., яка виникла на підставі договору №01/50/07 від 02.01.2007 р.

Позивач заявою від 30.11.2007р. № 1193 (а.с. 43) зменшив розмір позовних вимог до 111209,9 грн.

09.01.2008р. позивач уточнив позовні вимоги (вих. № 05 від 08.01.2008р., а.с. 65-67), згідно з якими вважає, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, із зарахуванням сплати неустойки у розмірі пені та 10% штрафу становить 111209,9 грн.

Позивачем подана заява № 22 від 14.01.2008р.(а.с. 71-76), згідно з якою останній, зокрема „заявляє про зміну предмету позову” та просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 92344,77 грн., 5786,41 грн. пені, 13078,72 грн. штрафу.

У судовому засіданні 13.02.2008р. представник позивача підтримала позовні вимоги, надала пояснення по справі з урахуванням заяви № 22 від 14.01.2008р.

Суд відповідно до ст. 22 ГПК України вирішує спір з урахуванням заяви № 22 від 14.01.2008р., вимоги за якою мотивовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов’язання за договором від 02.01.2007р. № 01/50/07.

Відповідачем заявлені клопотання про призначення судової бухгалтерської експертизи з метою встановлення дійсного розміру пені, про затвердження мирової угоди сторін з відстрочкою платежу основного боргу за договором від 02.01.2007р. № 01/50/07 на 10 місяців.

Відповідачем поданий відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач вважає, що розмір пені складає 5354 грн., що є відмінним від сум зазначених позивачем у заяві про зміну предмету позову (5671,72 грн. та 5786,41 грн.), а тому стягненні з нього пені у тому розмірі, що вимагає позивач, є необґрунтованим та не повинно братися судом до уваги; встановлення у договорі штрафу за несвоєчасну оплату вартості продукції (п. 6.3. договору) не узгоджується з чинним законодавством, а тому позивач має право стягнення за рішенням суду тільки суми основного боргу, яка складає 92344,77 грн. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення пені та штрафу.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, суд

в с т а н о в и в:

Клопотання позивача про призначення судової бухгалтерської експертизи відхиляється, оскільки вирішення питання розміру пені не потребує спеціальних знань.

Клопотання позивача про затвердження мирової угоди відхиляється, оскільки ініційоване лише однією стороною, позивач проти клопотання заперечує.

Позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

02.01.2007р. між сторонами укладений договір поставки № 01/50/07, відповідно до умов якого продавець (позивач) зобов’язався продати та передати у власність покупця (відповідач) металопродукцію, а покупець зобов’язався прийняти та оплатити її загальну вартість. Сторони визначили, що номенклатура, асортимент, загальна кількість продукції, розмір партій, ціна за одиницю, сумарна вартість партій, умови та строки поставки передбачаються в специфікаціях або рахунках-фактурах, що є невід’ємними частинами цього договору; покупець здійснює повну оплату вартості кожної партії продукції протягом 3-х банківських днів з моменту поставки відповідної партії; договір набирає чинності з моменту підписання та діє на предмет поставок продукції до 31.12.2007р., але в будь-якому випадку до проведення повних взаєморозрахунків між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона –постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні –покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до вимог закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається, за винятком випадків, передбачених законом (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК України).

За видатковими накладними № РН-0000954 від 23.01.2007р., № РН-0004654 від 22.03.2007р., № РН-0004852 від 26.03.2007р., № РН-0004867 від 26.03.2007р., № РН-0007069 від 25.04.2007р., № РН-0010277 від 08.06.2007р., № РН-0013834 від 24.07.2007р., № РН-0013837 від 24.07.2007р., № РН-0019624 від 03.10.2007р. позивач передав, а відповідач одержав продукції на суму 369415,23 грн.

Відповідач розрахувався частково, сплативши позивачеві 281050,35 грн., за видатковою накладною № ВП-0000006 від 24.04.2007р. повернув частину продукції, одержаної на підставі видаткової накладної № РН-0004852 від 26.03.2007р., на суму 1791,52 грн. Отже розмір простроченого боргу становить 86573,36 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

У стягненні 5771,41 грн. боргу слід відмовити, оскільки, як вбачається з акту звірки заборгованості за період з 02.01.2007р. по 15.01.2008р., що складений сторонами на вимогу суду, ця заборгованість відповідача існувала на 02.01.2007р. Первинних документів щодо її виникнення не надано. Договір набрав чинності з моменту підписання (02.01.2007р.), дію на відносини, що виникли раніше, не розповсюдив. Підставою заяви позову є невиконання відповідачем грошового зобов’язання саме за договором від 02.01.2007р. № 01/50/07.

Згідно з підпунктом 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

В силу ст. 230 ГК України у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарських зобов’язань останній зобов’язаний сплатити господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Згідно з ст. 546 ЦК України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком; договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов’язання.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Ні Господарським, ні Цивільним кодексами України не передбачено, що за невиконання грошового зобов’язання не може встановлюватися відповідальність у вигляді сплати штрафу. Частина 2 ст. 343 ГК України, на яку посилається відповідач, не виключає відповідальність платника грошових коштів у вигляді сплати штрафу у разі прострочення платежу.

Пунктами 6.2., 6.3. договору сторони встановили, що у випадку невиконання грошових зобов’язань у термін, зазначений п. 4.3. (покупець здійснює повну оплату вартості кожної партії продукції протягом 3-х банківських днів з моменту поставки відповідної партії) покупець сплачує продавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення; окрім пені за несвоєчасну оплату вартості продукції покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 10% від несвоєчасно сплаченої суми.

При цьому, згідно з п. 6.4 договору неустойка сплачується стороною, яка порушила зобов’язання, в 7-денний строк з моменту надіслання такій стороні вимоги про сплату неустойки.

Позивач просить стягнути 13078,72 грн. штрафу, який розрахований, виходячи з суми боргу у розмірі 130787,16 грн. станом на 28.09.2007р., та 5786,41 грн. пені, що нарахована станом на 01.10.2007р.

Позивач звертався до відповідача з претензією від 28.09.2007р. № 964 про сплату боргу в розмірі 149537,6 грн., яка одержана відповідачем. Зі змісту претензії вбачається, що до суми боргу включено 5671,72 грн. пені та 13078,72 грн. штрафу.

Отже позивач направляв відповідачеві вимогу про сплату неустойки.

При цьому слід зазначити, що виходячи з п. 6.4. договору, заявлені вимоги позивача про сплату пені, яка нарахована станом на 01.10.2007р. у розмірі 5786,41 грн., є безпідставними, оскільки в претензії від 28.09.2007р. вказувалася інша сума пені. З урахуванням п. 6.4. договору суд розглядає обґрунтованість заявлених сум штрафу та пені відповідно до розрахунку, приведеного в претензії № 964 від 28.09.2007р.

Суд дійшов висновку, що розмір пені, який підлягає стягненню, становить 4836,36 грн. При цьому суд бере до уваги розрахунок позивача, календарну черговість одержання товару, сплати відповідачем коштів, зарахування сплачених коштів за накладними в порядку календарної черговості виникнення боргу за накладними (оскільки рахунки до матеріалів справи не надані), часткове повернення товару, одержаного за накладною РН-0004852.

Розмір несвоєчасно сплаченої суми станом на 28.09.2007р. становив 125015,75 грн., тому штраф становить 12501,58 грн.

Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути 86573,36 грн. боргу, 4836,36 грн. пені, 12501,58 грн. штрафу. В решті позовних вимог має бути відмовлено.

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи викладене, а також керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства „Чернігівський ремонтно-механічний завод „Жовтневий молот” (м. Чернігів, пр-т Миру, 194, код 00901714) на користь спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю „Метал Холдінг” (м. Київ, Саперно-Слобідський проїзд, 30, код 19121597) 86573,36 грн. боргу, 4836,36 грн. пені, 12501,58 грн. штрафу, 1039,11 грн. держмита, 100,94 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення підписано 14.02.2008р.

Суддя                                                                                          С.І. Михайлюк

14.02.08