Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2008 р. Справа № 40/543-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слюсарева Л. В., суддя Білоконь Н. Д., суддя Сіверін В. І.

при секретарі Криворученко О.І.

за участю представників сторін:

прокурора -не прибув

позивача - не прибув

відповідача - Шемелинця М.М.-голови

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 522 Х/1-14) на рішення господарського суду Харківської області від 06.02.08 у справі № 40/543-07

за позовом прокурора Кегичівського району Харківської області в інтересах держави в особі Кегичівської районної державної адміністрації

до фермерського господарства "Світлана", с. Парасковія Кегичівського району Харківської області

про стягнення 49891,12 грн.

встановила:

Прокурор Кегичівського району Харківської області подав до господарського суду Харківської області позов в інтересах держави в особі Кегичівської районної державної адміністрації про стягнення з фермерського господарства "Світлана" 49891,12 грн. заборгованості по сплаті орендної плати по укладеному між сторонами договору оренди землі № 4 від 01.08.2002 р., а також по укладеним між відповідачем та Парасковіївською сільською радою Харківської області договорам оренди землі №108 від 17.05.2001 р та № 1 від 10.04.2001 р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.02.2008 р. у справі № 40/543-07 (суддя Дюкарєва С.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Позивач із зазначеним рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, подав до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального права, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обгрунтування апеляцйної скарги позивач посилається на те, що він є належним позивачем у справі, оскільки статтею 17 Земельного кодексу України та п. 1 Прикінцевих положень Закону України "Про оренду землі" розпорядження землями державної власності за межами населеного пункту покладено на місцеві державні

адміністрації, а також на те, що місцевий господарський суд неправомірно як на одну з підстав відмови в позові зазначив те, що договір оренди земельної ділянки від 01.08.2002 р. не пройшов державної реєстрації і не може бути у зв"язку з цим доказом існування між сторонами договірних зобов"язань, оскільки, на думку позивача, цей договір у відповідності зі статтею 638 Цивільного кодексу України є укладеним через те, що містить всі істотні умови.

- 2 -

Відповідач у відзиві та його представник в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечують. В обґрунтування своїх заперечень вказують зокрема на те, що порушення норм матеріального права, на які посилається позивач в апеляційній скарзі не обґрунтовані та не підтверджуються жодними доказами, а посилання позивача на положення статті 638 Цивільного кодексу України є безпідставними, оскільки на момент підписання спірних договорів оренди землі Цивільний кодекс України ще не набув чинності, а тому він не може застосовуватися в даному випадку.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника відповідача та перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

На підставі рішення Парасковійської сільської ради № 18 від 19.03.2001р. «Про погодження щодо передачі земель запасу в оренду» між СФГ «Світлана»та Парасковійською сільською радою 01.04.2001р. було укладено договір оренди земельної ділянки, у відповідності до умов якого відповідачу у строкове платне користування передано земельну ділянку площею 39,4га, яка знаходиться на території с. Парасковія Кегичівського району Харківської області в полі № 3.

Також на підставі рішення Парасковійської сільської ради № 12 від 04.03.2002р. «Про погодження щодо передачі земель запасу Парасковійської сільської ради в оренду»між СФГ «Світлана»та Парасковійською сільською радою 10.04.2002р. укладено договір оренди земельної ділянки, у відповідності до умов якого відповідачу у строкове платне користування передано земельну ділянку площею 2 га для ведення тваринного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території с. Парасковія Кегичівського району Харківської області.

Прокурор та позивач просять стягнути з відповідача заборгованість по сплаті орендної плати, посилаючись в підставах позову на те, що відповідач в порушення умов зазначених договорів оренди земельної ділянки не сплачував орендну плату.

Згідно зі статтею 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами

населених пунктів-відповідні органи виконавчої влади.

Частиною 1 статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на момент укладення договору) орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні

адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та Кабінет Міністрів України в межах повноважень. Рішення про надання в оренду земельних ділянок зазначені органи державної влади приймають при попередньому погодженні цих питань на сесіях відповідних рад.

Виходячи з наведеного, місцевий господарський суд вірно зазначив, що право на укладання договору оренди земельної ділянки мала тільки Парасковійська сільська

- 3 -

рада, а тому і зобов’язання у відповідача по договорам оренди від 01.04.2001р. та від 10.04.2002р. виникли саме перед Парасковійською сільською радою, а не перед Кегичівською районною державною адміністрацією.

Крім того статтею 24 Закону України "Про оренду землі" передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а орендодавцем по зазначеним договорам оренди від 01.04.2001р. та від 10.04.2002р. є саме Парасковійська сільська рада.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що згідно зі статтею 17 Земельного кодексу України та ч. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про оренду землі»розпорядження землями державної власності за межами населеного пункту покладено на державні адміністрації є необґрунтованими, оскільки зазначені положення набули чинності вже після укладення зазначених договорів, а тому вони не змінюють орендодавця цих договорів, який має право вимагати їх виконання.

Зважаючи на наведене, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати по договорам оренди від 01.04.2001р. та від 10.04.2002р.

Стосовно решти позовних вимог місцевий господарський суд дійшов також правильного висновку про відмову в їх задоволенні, зважаючи на таке.

На підставі розпорядження Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області № 76 від 22.03.2002р. «Про надання земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства та передачі в оренду земель державної власності і незатребуваних земельних часток (паїв) суб’єктам підприємницької діяльності»між Кегичівською районною державною адміністрацією та відповідачем 06.08.2002р. був укладений договір оренди земельної ділянки, згідно умов якого відповідачу передано у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 123,7га, яка знаходиться на території Парасковійської сільської ради Кегичівського району Харківської області.

Прокурор та позивач просять стягнути з відповідача заборгованість по сплаті орендної плати по зазначеному договору .

Згідно з положеннями статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності до статті 125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Статтею 126 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Згідно статті 14 Закону України «Про оренду землі»договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

У відповідності до статті 17 Закону України «Про оренду землі»передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Статтею 18 Закону України «Про оренду землі»передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, а згідно зі статтею 20 цього Закону державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку,

- 4

встановленому законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 р. N 2073 затверджено Порядок державної реєстрації договорів оренди землі.

Згідно п. 2 зазначеного Порядку державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки. Забезпечення реєстрації договорів оренди покладається на відповідні державні органи земельних ресурсів: районні відділи земельних ресурсів; управління (відділи) земельних ресурсів у містах обласного і районного підпорядкування; Київське і Севастопольське міське управління земельних ресурсів.

Пунктом 12 Порядку встановлено, що факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи. Печатка та підпис ставляться на всіх примірниках договору оренди (суборенди).

У договорі оренди земельної ділянки № 4, укладеному між позивачем та відповідачем 06.08.2002р., відсутній будь-який запис про те, що зазначений договір оренди пройшов державну реєстрацію, а тому місцевий господарський суд вірно зазначив, що цей договір не може бути прийнятий судом у якості належного доказу існування між позивачем та відповідачем договірних зобов’язань щодо оренди землі.

Крім того, прокурором та позивачем також не надано ні місцевому господарському суду ні апеляційному господарському суду витребуваний в них акт приймання-передачі земельної ділянки, яка є предметом цього договору.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що договір оренди землі від 01.08.2002 р. № 4 є згідно зі статтею 638 Цивільного кодексу України укладеним, незважаючи на те, що він не пройшов державної реєстрації, оскільки цей договір містить всі істотні умови є безпідставними.

Цивільний кодекс України набув чинності з 01.01.2004 р., тобто після підписання зазначеного договору оренди землі, а тому положення цього Кодексу не застосовуються до правовідносин щодо його укладення. До того ж стаття 210 Цивільного кодексу України передбачає, що правочин, який відповідно до закону підлягає державній реєстрації є вчиненим з моменту такої реєстрації.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення відсутні, у зв"язку з чим його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу-без задоволення.

Керуючись статтями 33, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 06.02.2008 р. у справі № 40/543-07 залишити без змін.

Постанову складено в повному обсязі 18.04.2008 р.

Головуючий суддя (підпис) Слюсарева Л. В.

Суддя (підпис) Білоконь Н. Д.

Суддя (підпис) Сіверін В. І.