КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2008                                                                                           № 31/36

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес Л.О.

суддів:           Михальської Ю.Б.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Тумановський А.П. (за дов.),

від відповідача - Кучерявий А.Б. (за дов.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства (далі - ЗАТ) "Київське міжобласне спеціальне науково-реставраційне проектно-виробниче управління"

на рішення Господарського суду м.Києва від 06.02.2008

у справі № 31/36

за позовом                               Українського державного науково-дослідного та проектного інституту "УкрНДІпроектреставрація"

до                                                   ЗАТ "Київське міжобласне спеціальне науково-реставраційне проектно-виробниче управління"

про                                                  стягнення 6 030 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 06.02.2008 у справі №31/36 позов Українського державного науково-дослідного та проектного інституту „УкрНДІпроектреставрація” до ЗАТ „Київське міжобласне спеціальне науково-реставраційне проектно-виробниче управління” про стягнення 6 030 грн. задоволено повністю.

Стягнуто з ЗАТ „Київське міжобласне спеціальне науково-реставраційне проектно-виробниче управління” на користь Українського державного науково-дослідного та проектного інституту „УкрНДІпроектреставрація” 3 148,80 грн. основного боргу, 2 881,20 грн. пені, 102 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивовано тим, що на виконання умов договору, позивач належним чином виконав свої зобов’язання та здійснив роботи, що підтверджується Актами здачі-приймання науково-проектної документації за Договором №35-Т/06 від 18.05.2006: №34-Т від 31.07.2006 на суму 2 361,60 грн. та № 51-Т-06 від 30.07.2006 на суму 787,20 грн., а крім того відповідно до пункту 5.3. договору повинен сплатити пеню внаслідок порушення зобов’язання по оплаті наданих послуг.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить його змінити, а саме задовольнити вимоги позивача щодо стягнення основної заборгованості в розмірі 3 148,70 грн., а в частині стягнення штрафних санкцій та пені в розмірі 2 881,20 грн. – відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при розгляді справи було порушено норми матеріального права в частині стягнення пені, а саме не застосовані норми Цивільного кодексу України щодо спеціального строку позовної давності для стягнення неустойки.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач не погоджується з її доводами, просить залишити рішення господарського суду м.Києва від 06.02.2008 у справі № 31/36 без змін, а скаргу відповідача без задоволення.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, відзив на неї, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегією суддів встановлено наступне.

18.05.2006 між сторонами укладено Договір № 35-Т/06 на здійснення авторського нагляду, за умовами якого відповідач, як замовник, доручив, а позивач, як виконавець, взяв на себе здійснення авторського нагляду за технологією виконання реставраційно-відновлювальних робіт на пам’ятці архітектури ХVІІІ ст. – Будинку Митрополита Національного заповідника „Софія Київська” (охор. № 1/3) по вул. Володимирській, 24 у м. Києві.

Згідно пункту 2.1. Договору вартість робіт згідно даного Договору складає 3 280 грн., ПДВ (20 %) –656 грн., загальна вартість з врахуванням ПДВ –3 936 грн.

Відповідно до пункту 2.2. Договору оплата проводиться за фактично виконаний авторський нагляд згідно із затвердженим планом-графіком (Додаток № 3 до Договору від 18.05.2006) за умовами відповідного оформлення наявність записів у журналі авторського нагляду, погоджений із замовником акт здачі-приймання робіт) згідно із виконавчим кошторисом за фактичний обсяг робіт.

На виконання умов Договору, позивач належним чином виконав свої зобов’язання та здійснив роботи, що підтверджується Актами здачі-приймання науково-проектної документації за Договором № 35-Т/06 від 18.05.2006: № 34-Т від 31.07.2006 на суму 2 361,60 грн. та № 51-Т-06 за липень на суму 787,20 грн.

Відповідач не заперечує факту проведення робіт та вартості цих робіт, погоджується з сумою основного боргу в розмірі 3 148,80 грн.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки Договором не був передбачений строк виконання зобов’язань щодо оплати, позивач в порядку статті 530 Цивільного кодексу України направив відповідачу Рахунок-фактуру № СФ-0000066 від 23.10.2006 на суму 3 148,80 грн. з вимогою оплатити його протягом 3-х банківських днів.

Вказаний рахунок відповідач не оплатив.

Згідно статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи те, що факт невиконання зобов’язань щодо повної оплати за Договором був документально підтверджений, до того ж приймаючи до уваги, що відповідачем в частині задоволення суми основного боргу рішення оскаржено не було та визнання ним суми основного боргу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача підлягає стягненню 3 148,80 грн. основної заборгованості.

В частині стягнення з відповідача 2 881,20 грн. пені, колегія суддів не погоджується та вважає, що в цій частині рішення підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3.2 Договору замовник протягом 5-ти календарних днів з дня отримання акту здавання-прийняття робіт зобов’язаний надіслати виконавцеві підписаний акт здавання-прийняття виконаних робіт або мотивовану відмову від прийняття робіт. Якщо протягом 5-ти днів замовник не підписав акт і не подав письмової мотивованої відмови робота вважається прийнятою без зауважень і підлягає оплаті.

Відповідно до пункту 5.3 Договору у разі несвоєчасної оплати виконаних робіт згідно пункту 2.2 цього Договору замовник сплачує на користь виконавця пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості, але не нижче подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно частини 6 до статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з пояснень та нормативного обґрунтування позовних вимог (а.с. 29-30), позивачем невірно було заявлено до стягнення з відповідача 1 693,42 грн. пені за 323 дні прострочення.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором

Відповідно до статей 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до пункту 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач просить суд задовольнити позов в частині стягнення суми основного боргу, а в частині стягнення суми пені просить відмовити, оскільки сплив строк позовної давності.

Вимога про оплату була направлена відповідачу 25.10.2006, отримана останнім 30.10.2006 згідно повідомлення про вручення поштового відправлення.

Так як початком нарахування пені є 07.11.2006, то останній строк подання позовної заяви є 07.11.2007. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовною заявою, яка була прийнята судом до провадження, 20.12.2007, тобто з пропуском річного строку позовної давності.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що в частині стягнення пені позивачу слід відмовити.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 06.02.2008 по справі №31/36 підлягає частковому скасуванню в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення пені. В іншій частині – рішення залишити без змін. Апеляційна скарга є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ЗАТ „Київське міжобласне спеціальне науково-реставраційне проектно-виробниче управління” задовольнити.

Рішення Господарського суду м. Києва від 06.02.2008 у справі №31/36 скасувати частково, в частині стягнення суми пені.

В задоволенні позову в цій частині – відмовити.

Резолютивну частину викласти в такій редакції:

„Стягнути з ЗАТ „Київське міжобласне спеціальне науково-реставраційне проектно-виробниче управління” (04080,м.Київ, вул. Олени Теліги, 6, ) на користь Українського державного науково-дослідного та проектного інституту „УкрНДІпроектреставрація” (04070, м.Київ, Контрактова площа, 4, ) 3 148 (три тисячі сто сорок вісім) грн. 80 коп. основного боргу, 66 (шістдесят шість) грн. 33 коп. державного мита та 76 (сімдесят шість) грн.. 73 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.”

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Українського державного науково-дослідного та проектного інституту „УкрНДІпроектреставрація” (04070, м.Київ, Контрактова площа, 4, ) на користь з ЗАТ „Київське міжобласне спеціальне науково-реставраційне проектно-виробниче управління” (04080,м.Київ, вул. Олени Теліги, 6, ) 51 (п’ятдесят одну) грн. державного мита за подання апеляційної скарги.

Доручити видачу наказів Господарському суду м.Києва у встановленому законом порядку.

Матеріали справи №31/36 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в місячний термін до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Михальська Ю.Б.

25.04.08 (відправлено)