суд
РІШЕННЯ

Іменем
України

12 лютого  2008
року                                                                                      справа
№ 12/43

Позивач: Відкрите
акціонерне товариство
"Облтеплокомуненерго",
вул. Комсомольська, 55/Б, м. Чернігів,14000

Відповідач:          Фізична особа
- підприємець ОСОБА_1,  АДРЕСА_1

Предмет спору: про
стягнення заборгованості 3890,74 грн.,

Суддя  Лавриненко Л.М.

Представники сторін:

позивач: Шевченко
О.А. довіреність № 4 від 02.01.2008 представник

відповідач: ОСОБА_1   підприємець

Рішення приймається після оголошеної
в судовому засіданні перерви з 05.02.2008 року по 12.02.08р. , на підстав ст.
77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ  СПОРУ:

Позивачем подано позов про
стягнення з відповідача 2004 грн. 67 коп. заборгованості за спожиту теплову
енергію  та 1886 грн. 07 коп. пені,
згідно укладеного договору на постачання теплової енергії від 01.12.2006 року №
1-0880.

Представники сторін в судовому
засіданні надали клопотання про відмову
здійснення технічної фіксації
судового процесу , які задоволено
судом.

Представник позивача  в судовому засіданні  підтримав свої позовні вимоги та заявив усне
клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових документів, яке
задоволено судом.

Відповідач відзив на позовну заяву не
надав . Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, посилаючись
на те, що згідно довідки  позивача у
нього відсутня заборгованість за спожиту теплову енергію.

Також відповідач в судовому
засіданні  заявив усне клопотання про
зменшення  суми пені, посилаючись на те,
що вона є надмірно великою  у порівнянні
із сумою боргу.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

01.12.2006р.  між сторонами було укладено договір № 1-0880
на постачання теплової  енергії на
опалення.

Відповідно до умов зазначеного договору
позивач взяв на себе зобов'язання
виробляти та постачати відповідачу теплову енергію, а відповідач
(споживач) зобов'язується сплачувати за одержану теплову енергію,  шляхом перерахування коштів на рахунок
позивача за тарифами  в терміни,
передбачені цим договором.

Пунктом 2.1. Договору передбачено,
що теплова енергія постачається споживачу для об'єктів, перерахованих у додатку
№ 1, який є невід'ємною частиною договору, а саме: об'єкт, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2 -непродовольчий магазин,
площею 31,4 м.кв.

Тарифи на послуги  теплопостачання  встановлені Рішеннями  виконавчого комітету Чернігівської міської
ради  № 114 від 30.04.04р. та № 203 від
21.08.2006 року .

Пунктом 6.9 договору сторони  визначили, що у випадку  укладення
договору із споживачем ,  що
відбулося пізніше  пізніше  дати набуття
останнім права  власності. Права
користування , права володіння ,права оперативного управління , права
господарського відання , права довірчого
управління щодо  об”єкту \
об”єктів  теплопостачання (  визначених у додатку № 1 до даного договору)
, споживач  зобов”язаний  оплатити поставлену  теплову енергію  за
весь період її  фактичного
споживання , починаючи з дати  виникнення  правомочностей  а об”єкт споживання.

Як вбачається із матеріалів справи
, відповідач  став власником об'єкт, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 згідно договору купівлі - продажу від  30.05.01р.

Рішенням  виконавчого комітету Чернігівської міської
ради  № 129 від 21.06.05р.  квартира № 3 , що знаходиться у житловому
будинку АДРЕСА_2  була виведена із
житлового фонду.

Відповідно оплата  теплової енергії по об'єкт, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, повинна здійснюватись
виходячи із тарифу на опалення  не
житлових приміщень, починаючи з  липня
2005р.

Загальна вартість  відпущеної позивачем відповідачу теплової
енергії з жовтня 2005 року по листопад 2007 року  становить 2201 грн. 23 коп.

Відповідно до п. 6.5.  договору розрахунки по цьому договору
здійснюються щомісячно не пізніше  1
числа наступного за звітнім місяцем за фактично спожиту теплову енергію.

У
відповідності зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності  таких умов  - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Як свідчать матеріали справи  відповідач за послуги теплопостачання  розрахувався частково, сплативши  196 грн 56 коп. Заборгованість на дату
пред”явлення позову становила  2004р грн
7 коп.

04.02.2008р.  відповідачем
було сплачено позивачеві за спожиту теплову енергію у листопаді  2007 року 273 грн. 18 коп.

Таким чином  заборгованість  становить 1731 грн. 49 коп.

Оскільки  після порушення провадження у справі
відповідачем сплачено 273 грн. 18 коп. в рахунок погашення основного боргу  , суд доходить висновку, що спір між
сторонами в частині стягнення 273 грн. 18 коп. основного боргу врегульовано,
предмет спору відсутній, а тому провадження у справі в частині стягнення 273
грн. 18 коп.  підлягає припиненню.

Заперечення відповідача  судом до уваги не можуть бути прийняті ,
оскільки у відповідності до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести ті обставини  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу . Господарський суд приймає  тільки ті докази , які мають значення для
справи. Обставини справи , які відповідно до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами доказування і
не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду належних
доказів , які підтверджують здійснення ним оплати за спожиту теплову енергію в
період з жовтня 2005р. по листопад 2007р.
в повному обсязі.

Як вбачається із наданих позивачем
документів оплата в сумі 1229 грн., здійснена відповідачем в листопаді
2006р.,  за спожиту теплову енергію в
період з  травня 2001р. по червень
2005р., моменту виведення об'єкту із житлового фонду.

Позивач просить стягнути з
відповідача пеню в сумі  1886 грн. 07
коп. за прострочку оплати за період з 02.02.2007 року по 10.06.2007 року.

Відповідно до ст. ст. 546, 549
Цивільного кодексу України, виконання зобов'язань за договором можуть
забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова
сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення
боржником зобов'язання.

Частинами  4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України
встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у
розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Також  частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу
України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом  7.3.3. договору сторони встановили, що за порушення
порядку розрахунків за теплову енергію, передбаченого п. 6.5. Договору -
відповідач сплачує пеню в розмірі 1% від
сум простроченого платежу за кожний день прострочення.

Враховуючи, що матеріалами справи
підтверджується прострочка відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо оплати
спожитої теплової  енергії , а тому суд
доходить висновку, що позивачем правомірно нарахована пеня за прострочку
оплати.

Оскільки  належна до стягнення сума пені надмірно
велика  у порівнянні із збитками позивача
та сумою боргу, а також приймаючи до уваги незначний період прострочення сплати
заборгованості та ту обставину, що відповідачем частково сплачено суму основної
заборгованості, суд відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України та ст.
83 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе зменшити
розмір пені на 90 відсотків, відповідно пеня підлягає стягненню в сумі 188 грн.
60 коп.

Враховуючи, що відповідач в
порушення ст. ст. 525, 526  Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та умов договору, взяті
на себе зобов'язання не виконав,
господарський суд з урахуванням вищезазначеного,  доходить висновку, що позовні вимоги позивача
є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині стягнення  1731 грн. 54 коп. боргу, 188 грн. 60 коп.
пені,  в частині стягнення 273 грн. 18
коп. боргу провадження у справі підлягає припиненню, в решті позову відмовити.

Оскільки спір виник з вини  відповідача, то відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті держмита в сумі
102 грн. та витрати  на інформаційно
-технічне забезпечення в сумі 118 грн. підлягають відшкодуванню позивачу за
рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 546, 549,  Цивільного кодексу України, ст. 193, 230, 231,
233, Господарського кодексу України, ст.ст. 33,34, 49, п.п. 1-1 ст. 80,  82-85 Господарського процесуального кодексу
України,  господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі  в частині стягнення 273 грн. 18 коп. боргу
припинити.

2. Позовні вимоги задовольнити
частково.

3. Стягнути з Фізичної  особи -підприємця  ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1 відомості про
банківські реквізити відсутні)  на
користь Відкритого  акціонерного  товариства
"Облтеплокомуненерго",
вул. Комсомольська 55б, м. Чернігів, 14000 (р/р № 0976 в ВАТ
Банк „Демарк”  МФО 353575, код
03357671)  1731 грн. 49 коп. боргу,
188грн. 60 коп. пені,  102 грн. державного
мита та 118  грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

СУДДЯ
Л.М.Лавриненко

Рішення
оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального  кодексу України та підписано   13.02.2008р.

СУДДЯ
Л.М.Лавриненко

13.02.08