ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кривди Д.С.,

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.

розглянувши касаційну скаргу

Приватного підприємства "Fasad Master"

на постанову

від 13.11.07 Харківського апеляційного господарського суду

та на рішення

від 16.07.07

у справі

№21/267-07(29/402-06)

господарського суду

Харківської області

за позовом

Приватного підприємства "Fasad Master"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт-Менеджмент"

про

стягнення 231141,86 грн.

за участю представників сторін

від позивача:

Сніжко О.Ю., дов.

від відповідача:

у засідання не прибули

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Fasad Master" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Естейт-Менеджмент” про стягнення 231141,86 грн., у тому числі 192973,20 грн. основного боргу за договором підряду від 04.04.06, 14051 грн. пені за прострочення оплати, 9648,66 грн. штрафу за порушення умов договору, 2347грн. інфляційних. Позивач доводив, що виконав доручені йому замовником роботи, але відповідач відмовився їх прийняти та оплатити.

Відповідач у своєму відзиві проти позову заперечив, посилаючись на відсутність між ним і позивачем зазначеної позивачем угоди підряду, факту виконання робіт.

Справа розглядалася судами неодноразово. Постановою від 25.04.07 Вищий господарський суд України рішення та постанову судів попередніх інстанцій скасував, а справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції. Постанова мотивована невстановленням судами суттєвих обставин наявності або відсутності здійснення у визначений в позові період ремонту 6 поверху та його виконавця; відповідності доказів виконання робіт фактичному стану 6 поверху спірного будинку; а також наявність прав та обов'язків певних осіб на спірні у справі приміщення.

Рішенням від 16.07.07 господарського суду Харківської області (колегія суддів у складі: Пелипенко Н.М. –головуючий, Кухар Н.М., Гребенюк Н.В.), яке залишено без змін постановою від 13.11.07 Харківського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: Демченко В.О. –головуючий, Такмаков Ю.В., Барбашова С.В.), у задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані недоведенням з боку позивача виконання ним робіт, передбачених укладеним з відповідачем договором №060404/ДБ6э від 04.04.06.

Ухвалою від 18.02.08 Вищий господарський суд України призначив до розгляду клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку, встановленого для подання касаційної скарги позивача, та в разі задоволення клопотання розгляд касаційної скарги по суті.

У судовому засіданні 12.03.08 судова колегія дійшла висновку про відновлення пропущеного процесуального строку та розгляд по суті касаційної скарги, в якій заявлено вимоги про скасування рішення місцевого суду і постанови суду апеляційної інстанції та передачу справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касатор доводить хибність висновків судів щодо недоведення ним факту прийняття робіт встановлено неналежними доказами, якими є документи матеріально-технічного обліку, що застосовуються при здійснені ремонтних робіт приміщень, а також порушення рівності сторін у судовому процесі щодо оцінки наданих сторонами доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій при новому розгляді справи, між сторонами у справі укладено договір №060404/ДБ6э від 04.04.06 на виконання комплексу ремонтних робіт в приміщеннях на 6 поверсі будівлі за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях №56. Виконання цього договору, за висновком судів, позивач не довів належним актом приймання.

Також між відповідачем та ТОВ "Туса" 28.04.06 був укладений договір підряду №7/0406 щодо виконання останнім за дорученням відповідача ремонтних робіт в приміщеннях загального користування 6 поверху. Виконання робіт ТОВ "Туса" підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт за формою №КБ-2в від 28.07.06 на суму 109857,60 грн. та платіжними дорученнями №576 від 11.08.06 на суму 100000 грн., №674 від 19.09.06 на суму 10000 грн., згідно з якими відповідач розрахувався з ТОВ "Туса" за виконані роботи.

Проте при новому розгляді справи суди не встановили обставини щодо припинення договору №060404/ДБ6э від 04.04.06, а також факту виконання робіт підрядниками ПП "Fasad Master" і ТОВ "Туса" зазначених у договорах робіт на підставі первісних фінансово-бухгалтерських документів, які свідчать про облік матеріалів, робіт, інших витрат, здійснених підрядником.

Судами не враховано положення п. 4 ст. 883 Господарського кодексу України, згідно з яким передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Обставини щодо непідписання відповідачем акту приймання виконаних робіт без відповідного обґрунтування, як це передбачено законом, а також встановлення при новому розгляді іншого підрядника щодо спірних у справі робіт, виконання яких доводить позивач, свідчать про існування між сторонами у справі спору не лише про оплату виконаних робіт, а також про особу, яка фактично у 2006 році здійснила ремонт спірних приміщень.

Оскільки виконання ремонту спірних приміщень доводиться не лише на підставі визначених у договорі зобов'язань, а також фактичними обставинами виконання цих робіт, тому при суперечності актів приймання робіт з участю різних підрядників слід виходити з доведення замовником факту невиконання позивачем цих робіт на підставі належних доказів, які свідчать про відсутність здійснення одним із підрядників передбачених договором робіт згідно з положеннями ст. 614 ЦК України.

Зокрема, згідно з Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на принципі нарахування та відповідності доходів і витрат. Актом приймання виконаних робіт, яким у звітному місяці замовником і підрядником оформлено вартість виконаних робіт, визначено дохід підрядника. Нарахування та відповідність доходів і витрат пов'язаних з виконанням прийнятих (зданих) робіт сума витрат відображається на рахунку 90 "Собівартість реалізації".

Тобто спірні правовідносини підлягають врегулюванню на підставі таких доказів, які визначені законодавством як первинні документи бухгалтерської, статистичної, податкової звітності замовника та підрядника за квітень-липень 2006р. щодо виконання кожним із них зобов'язань по договору №060404/ДБ6э від 04.04.06.

Проте суди першої та апеляційної інстанцій при новому розгляді справи не виконали вказівок касаційної інстанції, зокрема, щодо обґрунтованості клопотань позивача відносно залучення до участі у справі в якості третіх осіб власників приміщення, безпосередніх виконавців робіт та необхідності з'ясування їх пояснень зі спірних питань, а також доцільність здійснення експертизи обставин, які мають спеціальний характер і доводять правомірність позицій сторін у справі.

Судова колегія повторно зазначає, що відповідно до ст.ст. 43, 47, 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справі і правильного застосування законодавства; оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Не дотримання цих вимог стали підставою для безпідставно тривалого розгляду спору в господарському суді і порушення задач, покладених законодавством на господарські суди.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що рішення і постанова у справі підлягають скасуванню, а справа направленню повторно на новий розгляд для встановлення усіх суттєвих обставин щодо правовідносин, які існують між сторонами, із застосуванням норм законодавства, що регулюють такі правовідносини.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119-12 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу задовольнити.

2. Рішення господарського суду Харківської області від 16.07.07 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.11.07 у справі №21/267-07(29/402-06) скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький