ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

14.05.08                                                                                           Справа № 2/256-4491

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.,

при секретарі Чаплик І.Д.,

з участю представників:

від позивача– з”явився,

від відповідача– з”явився,

розглянув апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Тернопільський комбайновий завод», м.Тернопіль

на рішення господарського суду Тернопільської області від 24.01.2008 року, суддя Колубаєва В.О., у справі № 2/256-4491

за позовом           дочірнього підприємства фірми «Альтфатер Тернопіль», м.Тернопіль

до відповідача відкритого акціонерного товариства «Тернопільський комбайновий завод»

про стягнення 7724,7 грн. збитків,

та за зустрічним позовом відкритого акціонерного товариства «Тернопільський комбайновий завод», м.Тернопіль

до відповідача дочірнього підприємства фірми «Альтфатер Тернопіль», м.Тернопіль

про розірвання договору №65 від 17.05.2005 року,

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Тернопільської області від 24.01.2008 року задоволено первісний позов дочірнього підприємства фірми «Альтфатер Тернопіль»про стягнення з відкритого акціонерного товариства «Тернопільський комбайновий завод»7724,7 грн. заподіяних збитків (неотриманий прибуток) в результаті неналежного виконання договірних зобов’язань на підставі договору №65 від 17.05.2005р., укладеного між сторонами про надання послуг із збирання та вивезення твердих побутових відходів.

Рішення суду мотивоване тим, що розірвавши укладений між сторонами договір в односторонньому порядку та уклавши договір з іншою особою, відповідач наніс позивачу збитки – у вигляді неодержаних доходів, які він міг би реально одержати за звичайних обставин, якби право його не було порушено, а тому останній зобов»язаний їх відшкодувати за період з 21 вересня 2007 року по 10 грудня 2007 року. Підстав для звільнення відповідача від вказаної відповідальності останнім не наведено.

В задоволенні зустрічних позовних вимог відкритого акціонерного товариства «Тернопільський комбайновий завод»до дочірнього підприємства фірми «Альтфатер Тернопіль»про розірвання договору №65 від 17.05.2005 року в позові відмовлено з підстав того, що позивачем (за зустрічним позовом) не доведено наявність в спірному випадку встановлених договором чи законом підстав для розірвання такого договору.

В апеляційній скарзі відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в первісному позові відмовити, а зустрічний - задоволити, в зв”язку з неповним з»ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та порушенням норм матеріального права, апелюючи тим, що згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від договору, а тому, враховуючи наявність порушень своїх зобов»язань за договором №65 від 17.05.2005р. позивачем за первісним позовом, що підтверджується приписом №8 від 5 квітня 2007 року ПП «Східний масив», вимогою № 593 від 20 серпня 2007 року КЖЕП «Житловик» та зверненнями мешканців, у скаржника були наявні достатні підстави для односторонньої відмови від укладеного між сторонами договору.

Скаржник також не погоджується з висновком суду про стягнення з нього збитків у розмірі 7724,7 грн., зазначаючи про те, що вказана сума не є розміром неотриманого прибутку, а вартістю наданих послуг згідно умов договору, що не є тотожним поняттю неотриманого прибутку.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач за первісним позовом просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що належність виконання своїх зобов»язань за договором підтверджується своєчасною оплатою ВАТ «Тернопільський комбайновий завод»наданих йому послуг до 20.09.2007 року та відсутність будь-яких претензій щодо неналежного виконання зобов»язань в порядку, визначеному умовами договору, а тому відсутні підстави для односторонньої відмови від договору чи його розірвання.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 17.05.2005р. між ЖКВ ВАТ "Тернопільський комбайновий завод" (замовник) та ДП фірмою «Альтфатер Тернопіль»(виконавець) укладено договір №65 про надання послуг із збирання та вивезення твердих побутових відходів терміном дії до 30.04.2008р. (п.8.1 договору). ЖКВ ВАТ "Тернопільський комбайновий завод" не є юридичною особою, а входить до складу ВАТ "Тернопільський комбайновий завод", а тому укладений ним договір є правочином, підписаним представником з перевищенням повноважень.

Проте, враховуючи наступне схвалення вказаного договору та прийняття його до виконання ВАТ "Тернопільський комбайновий завод", місцевий суд прийшов до правильного висновку про виникнення між ВАТ "Тернопільський комбайновий завод" та ДП фірмою «Альтфатер Тернопіль»цивільних прав та обов»язків на підставі договору №65 від 17.05.2005р., оскільки згідно ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання, що наявне в спірному випадку.

Відповідно до п.2.3; 2.4 договору виконавець зобов»язувався виставити технічно-справні контейнери і вивозити в них тверді побутові відходи у дні, вказані в графіку декларації, а згідно п.4.2.3 договору замовник зобов»язався не змінювати дислокацію контейнерів без згоди з виконавцем. П.4.2.5. договору сторони передбачили, що за контейнери, що надаються позивачем відповідальність несе замовник, а у випадку порушення графіку виконавець повинен повідомляти про це замовника (п. 5.2.2 договору).

Відповідно до п.7.1, п.7.2 договору у разі порушення виконавцем умов договору замовник викликає представника виконавця для складання і підписання акту, в якому зазначається термін, види, показники порушень. Акт та претензію відповідач надсилає позивачеві та вирішується питання про поновлення належного рівня послуг та про перерахунок розміру платежу.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що договір виконувався сторонами, послуги надавались виконавцем, приймались та оплачувались замовником без зауважень до 20.09.2007 року. Претензій щодо неналежного виконання позивачем за первісним позовом своїх зобов»язань скаржник не заявляв, доказів зворотнього не надав.

Покликання скаржника на такі докази неналежного виконання ДП фірмою «Альтфатер Тернопіль»своїх зобов»язань за договором як припис №8 від 5 квітня 2007 року ПП «Східний масив», вимога № 593 від 20 серпня 2007 року КЖЕП «Житловик»та звернення мешканців, судом не можуть бути прийняті в якості доказів, оскільки не відповідають встановленому п.7.1, п.7.2 договору порядку виявлення порушень виконавцем умов договору.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Скаржником не подано належних доказів невиконання позивачем договірних зобов'язань.

Разом з тим, судом встановлено, що 20.09.2007р. замовником на адресу виконавця направлено лист про розірвання договору №65 від 17.05.2005р. і в цей же день (20.09.2007р.) укладено договір про надання послуг із збирання та вивезення твердих побутових відходів з ПП "Катруб". Відповідно до ч.1 ст.206 ГК України господарське зобов'язання може бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених статтею 188 цього Кодексу, а за умовами ч.1 вказаної норми зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. В спірному випадку договором не передбачено права сторони розірвати договір в односторонньому порядку.

Крім цього, контейнери виконавця в порушення п.4.2.3 договору були вивезені на господарський двір відповідача для зберігання. Даний факт підтверджується повідомленням від 15.10.2007 року Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області за №7174 з постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 05.10.2007р. на підставі вказаних обставин.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов»язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та визначено збитки як втрати, яких особа зазнала у зв’язку із знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушені. Збитки визначаються, як витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (статті 224 п.2 ГК України).

Для визначення підстав застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, розміру збитків, причинного зв’язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вина боржника. Звільнення боржника від відповідальності у вигляді збитків за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов’язань безпосередньо пов’язано з наявністю чи відсутністю вищевказаних елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення.

При цьому кредитор не повинен доводити вину боржника у порушенні зобов’язання; натомість на нього покладено обов’язок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов’язання боржником, розміру завданих збитків та прямого причинного зв’язку між порушенням зобов’язання та завданими збитками.

Відсутність своєї вини у порушенні зобов’язання доводить особа, яка вчинила таке порушення (частина 2 статті 614 Цивільного кодексу України).

Оскільки, як встановлено судом вище, замовником безпідставно розірвано укладений між сторонами договір в односторонньому порядку та укладено такий з іншою особою, а також в порушення ст.188, ст.206 Господарського кодексу України та умов договору позбавлено засобів праці для виконання договірних зобов'язань суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що такими діями ВАТ «Тернопільський комбайновий завод» спричинив ДП фірмі «Альтфатер Тернопіль» збитки -доходи, які вона могла би реально одержати за звичайних обставин, якби її його не було порушено, а тому зобов»язаний їх відшкодувати позивачу в розмірі вартості неотриманого прибутку за період з 21 вересня 2007 року по 10 грудня 2007 року. Доказів для звільнення відповідача від вказаної відповідальності судом не встановлено.

Розмір вартості неотриманого прибутку склала 7724,7 грн. На спростування цього, відповідачем за первісним позовом доказів не надано, а тому судом першої інстанції підставно задоволено первісний позов про стягнення з відкритого акціонерного товариства «Тернопільський комбайновий завод»7724,7 грн. заподіяних збитків (неотриманий прибуток) в результаті неналежного виконання договірних зобов’язань на підставі договору №65 від 17.05.2005р., укладеного між сторонами про надання послуг із збирання та вивезення твердих побутових відходів.

Щодо зустрічних позовних вимог про розірвання договору №65 від 17.05.2005 року, то місцевим судом також підставно відмовлено в їх задоволенні, оскільки позивачем (за зустрічним позовом) не доведено наявність в спірному випадку встановлених договором чи законом підстав для розірвання такого договору.

Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановленим договором або законом. Істотним є таке порушення договору, коли завдані збитки і друга сторона позбавлена того, чого вона розраховувала при укладенні договору.

Скаржником не доведено наявність в спірному випадку істотного порушення умов договору ДП фірмою «Альтфатер Тернопіль». Покликання скаржника на наявність чинного договору з іншою організацією судом до уваги не приймається, оскільки не є підстаою для розірвання договору з ДП фірмою «Альтфатер Тернопіль».

У відповідності до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Недоведення позивачем своїх вимог належними і допустимими доказами є підставою для відмови у задоволенні таких вимог.

З вищенаведеного доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

рішення господарського суду Тернопільської області від 24.01.2008 року в справі за номером 2/256-4491 - залишити без змін, а апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Тернопільський комбайновий завод» –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий -суддя: С.М. Бойко

Судді: Т.Б. Бонк

Р.І. Марко