донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

22.04.2008 р.                                                              справа №38/335

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Діброви Г.І.

суддів

Стойка О.В. , Шевкової Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача:

Коваленко А.С. – за дов. № 9-211 від 08.01.08 р.,

від відповідача:

Костенко В.С. – за дов. б/н від 01.02.08 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства «Горлівський завод «Реммаш», м. Горлівка Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

25.02.2008 року

по справі

№38/335 (Радіонова О.О.)

за позовом

Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», м. Донецьк

до

Відкритого акціонерного товариства «Горлівський завод «Реммаш», м. Горлівка Донецької області

про

Стягнення 23441 грн. 52 коп.

ВСТАНОВИВ:

У 2007 році позивач, Державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія», м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Відкритого акціонерного товариства «Горлівський завод «Реммаш», м. Горлівка Донецької області, про стягнення 23441 грн. 52 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 25.02.08р. позовні вимоги Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», м. Донецьк до Відкритого акціонерного товариства «Горлівський завод «Реммаш», м. Горлівка Донецької області про стягнення 23441 грн. 52 коп. задоволено. Рішення мотивоване тим, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені за порушення строків виконання робіт у сумі 23441 грн. 52 коп. є доказаними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач, Відкрите акціонерне товариство «Горлівський завод «Реммаш», м. Горлівка Донецької області, з прийнятим рішенням не згоден, вважає, що суд не повно з»ясував обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що судом при прийнятті рішення не було враховано виключність ситуації, яка склалася для відповідача, а також наявність причинно-наслідкового зв»язку між простроченням виконання робіт та причинами фактичної неможливості здійснення робіт в терміни, зазначені в договорі, фінансовою неплатоспроможністю відповідача в період знаходження в процедурі провадження у справі про банкрутство та настанням певних подій. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд змінити рішення господарського суду Донецької області від 25.02.2008р. з урахуванням клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій з огляду на винятковий випадок.

Позивач, Державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія», м. Донецьк, усно в судовому засіданні висловив заперечення на апеляційну скаргу, якими зазначив, що рішення є обґрунтованим і таким, що відповідає законодавству України, а тому просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки відповідно до ст. 129 Конституції України одним з основних принципів судочинства є забезпечення апеляційного оскарження, ч. 2 ст. ст. 124 Конституції України передбачає право особи на захист судом її прав, юрисдикція судів розповсюджується на всі правовідносини, які виникають у державі. Згідно ст. 2 Закону України «Про судоустрій», суд здійснює правосуддя у відповідності із принципом верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України і законами прав і законних інтересів юридичних осіб. Частиною 3 Закону України «Про судоустрій» встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну “Про судоустрій” та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.05.07 р. на основі „Програми капітального ремонту гірничошахтного обладнання у 2007 році по шахтам ДП „Донецька вугільна енергетична компанія” та згідно затвердженого керівництвом Мінвуглепрому України та погодженого Мінфіном і Мінекономіки України „Заявлення на капітальний ремонт гірничошахтного обладнання за бюджетною програмою 1301100 „Державна підтримка підприємств з видобутку кам’яного вугілля, лігниту (бурого вугілля) і торфу на будівництво, технічне переоснащення та капітальний ремонт гірничошахтного обладнання на 2007 р. ДП „Донецька вугільна енергетична компанія ”, постанови Кабінету Міністрів України за № 378 від 06.03.07 р. „Про затвердження Порядку використання у 2007р. коштів, передбачених у державному бюджеті для підтримки підприємств, що видобувають кам’яне вугілля, лігнит (буре вугілля) і торф з метою будівництва, технічного переоснащення та капітального ремонту гірничошахтного обладнання, висновку Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель, висновку фахівців ДП „Донецького вугільно-гірничого інституту” за № 01-226 від 10.05.07 р. Міністерство вугільної промисловості, яке не є платником податку на прибуток (далі –Замовник), з однієї сторони, Державне підприємство „Донецька вугільна енергетична компанія” (платник за договором) з другої сторони та Відкрите акціонерне товариство „Горлівський завод „Реммаш” (виконавець за договором) з третьої сторони уклали договір № 02-01/1-КР55 на капітальний ремонт гірничошахтного устаткування.

У відповідності до п.п. 1.1 та 1.2 договору, замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов’язки по виконанню послуг на капітальний ремонт гірничошахтного устаткування (далі - роботи). Тип і кількість устаткування, направленого в капітальний ремонт визначається у переліку обладнання, що підлягає ремонту та погодженого замовником, платником і виконавцем та є невід’ємною частиною договору як додаток № 1.

З додатку № 1 до договору вбачається перелік обладнання, що підлягає капітальному ремонту, до якого увійшли: комбайн гірничопрохідницький КСП-21 у кількості 1 одиниці, вартість ремонту складає 410000 грн.; комбайн гірничопрохідницький 1П110 у кількості 1 одиниці, вартість ремонту складає 1083333 грн. 30 коп.; машина породонавантажувальна 1ППН-5 у кількості 1 одиниці вартість ремонту 110000 грн.

Згідно п. 2.2 договору, у додатку № 1 вказується попередня, орієнтована ціна робіт з кожної одиниці устаткування. Фактична, остаточна ціна ремонту устаткування вказується в калькуляціях (додаток № 2), складених на підставі двосторонніх дефектних актів і фіксуються протоколом узгодження договірної ціни. Фактична сума усього договору не повинна перевищувати виділених коштів. Протокол узгодження ціни і калькуляції є невід’ємною частиною договору.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що у випадку, якщо при проведенні робіт виконавцем будуть виявлені дефекти, не враховані при первісній оцінці робіт, сторони складають додаткові, дефектні акти і на підставі їх оформляється додаткова угода і специфікації, у яких вказуються обсяги, характер виявлених дефектів, вартість їхнього усунення. Додаткова угода є невід’ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 2.3 договору, платник сплачує виконавцю послуги за роботу шляхом перерахування 100% передоплати коштів на розрахунковий рахунок виконавця по оплаті капітального ремонту кожного устаткування окремо. Рахунок на оплату ремонту кожної одиниці устаткування складається на підставі калькуляції. Виконавець приступає до виконання робіт не пізніше п’яти календарних днів з моменту одержання 100% оплати за послуги по ремонту.

Згідно п. 2.4 договору, роботи вважаються виконаними на 100% після підписання акту прийому-передачі відремонтованого устаткування.

Пунктом 4.2 договору зазначено, що передача в ремонт устаткування виконавцю здійснюється на території ремонтного підприємства виконавця, при цьому представниками виконавця та платника складається акт прийому-передачі устаткування в ремонт. Відремонтоване устаткування вважається переданим виконавцю з моменту підписання акту прийому-передачі.

25.04.07 р. позивач на виконання умов укладеного договору передав відповідачу гірничопрохідницький комбайн КСП-21 зав. № 14 на ремонт. Факт передачі підтверджується актом приймання-передачі № 3 від 25.04.07 р. та накладною № 8 від 25.04.07 р.

Позивач здійснив 100% попередню оплату за капітальний ремонт гірничопрохідницького комбайну КСП-21 у сумі 492000 грн. 00 коп., що підтверджено наявними в матеріалах справи рахунком-фактурою № 410 від 03.07.07 р. та платіжним дорученням № 188 від 13.07.07 р.

03.05.2007р. позивачем був переданий відповідачу на ремонт гірничопрохідницький комбайн 1П-110, що підтверджується актом на здачу в капітальний ремонт від 03.05.2007р., товарно-транспортними накладними № 307439 від 24.04.07 р., № 307440 від 26.04.07 р., № 307441 від 27.04.07 р., № 307443 від 03.05.07 р.

17.07.07р. позивач здійснив 100% попередню оплату за капітальний ремонт гірничопрохідницького комбайну 1П-110 у сумі 1300000 грн. 00 коп., про що свідчать рахунок-фактура № 409 від 03.07.07 р. та платіжне доручення № 189 від 13.07.07 р.

Відповідно до п. 3.2.3 виконавець зобов’язаний здійснити ремонт обладнання в наступні строки:

- гірничопрохідницьких комбайнів 1П110, КСП-21; КСП-32 до 90 календарних днів з моменту отримання попередньої оплати;

- породонавантажувальних машин 1ППН-5, 1ППН-5У, 2ПНБ-2 - до 30 календарних днів з моменту отримання попередньої оплати.

Враховуючи вищезазначене, відповідач повинен був до 15.10.07 р. здійснити ремонт гірничопрохідницьких комбайнів КСП-21 та 1П110 і повернути обладнання, але в порушення п. 3.2.3 договору відповідач не виконав свого зобов’язання.

Породонавантажувальна машина 1ППН-5 24.09.07 р. була передана позивачем відповідачу для ремонту, що підтверджено наявними в матеріалах справи актом на здачу в капітальний ремонт від 24.09.07 р. та товарно-транспортною накладною № 000769 від 09.08.07 р.

Позивач 03.08.07 р. здійснив попередню оплату за ремонт, що підтверджено наявними в матеріалах справи рахунком-фактурою № 478 від 01.08.07 р. та платіжним дорученням № 205 від 02.08.07 р.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.08.07 р. позивач листом № 5-212 просив негайно приступити до капітального ремонту породонавантажувальної машини 1ППН-5. Обладнання було здано в ремонт 24.09.07 р., тобто строк виконання робіт - до 24.10.07р., але до теперішнього часу зобов’язання не виконано.

Листом 16.10.07р. позивач звернувся до відповідача, яким просив відповідача виконати зобов’язання за договором, але відповідачем лист було залишено без реагування.

У відповідності до п. 6.2 договору, у випадку порушення виконавцем термінів виконання робіт, виконавець платить платнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення зобов’язання за кожний день прострочення з першого дня одержання від платника повідомлення про порушення строків робіт.

Враховуючи повідомлення відповідача листом № 1-170 від 16.10.07 р. про порушення строків виконання свого зобов’язання за договором, позивач на підставі п. 6.2 договору нарахував пеню в розмірі 23441 грн.52 коп. за несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов’язань, починаючи з 22.10.07 р., та звернувся до суду першої інстанції з позовом про її стягнення з відповідача.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правові норми, які підлягають застосуванню, матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судова колегія дійшла висновку, що:

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то судом першої інстанції обгрунтовано застосовані положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, який регулює правовідношення у господарській сфері.

Абзацем 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України зазначено, що господарські зобов”язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Пунктом 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

У відповідності до ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інши правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов’язків може бути настання або не настання певної події.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов”язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Пунктом 1 ст. 230 Господарського кодексу України зазначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

У відповідності до п. 6.2 договору, у випадку порушення виконавцем термінів виконання робіт, виконавець платить платнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення зобов’язання за кожний день прострочення з першого дня одержання від платника повідомлення про порушення строків робіт.

Отже, судом першої інстанції правомірно встановлено, що позовні вимоги Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», м. Донецьк про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Горлівський завод «Реммаш», м. Горлівка Донецької області пені за порушення строків виконання робіт у сумі 23441 грн. 52 коп. є доказаними та обґрунтованими, а тому правомірно задоволені.

Судом першої інстанції правомірно не взяті до уваги ствердження відповідача про неможливість застосування до нього штрафних санкцій з огляду на наявність мораторію в зв»язку зі справою про його банкрутство.

Ухвалою господарського суд Донецької області від 18.10.02 р. було порушено справу № 3/220Б про банкрутство ВАТ „Горлівський завод „Реммаш” м. Горлівка та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

14.05.03 р. ухвалою господарського суду Донецької області по справі № 3/220Б було відкрито процедуру санації ВАТ „Горлівський завод „Реммаш” м. Горлівка строком на 6 місяців до 14.11.03 р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.07.07 р. встановлено строк процедури санації по справі № 3/220Б про банкрутство ВАТ „Горлівський завод „Реммаш” шість місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, господарські взаємовідносини між сторонами за договором, що є підставою позову, виникли в травні 2007 р., тобто позивач відносно відповідача є не конкурсним, а поточним кредитором.

Єдиний довод заявника апеляційної скарги про те, що господарським судом Донецької області при розгляді справи № 38/335 не було розглянуто заявлене ним клопотання про зменшення розміру пені, не приймається судовою колегією до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, а саме: з протоколу судового засідання від 25.02.08 р., судове засідання розпочалося о 9 год. 15 хв. і закінчилося о 9 год. 45 хв., а зазначене клопотання № 14/37 від 11.01.08 р. було здано до канцелярії суду першої інстанції 25.02.08 р. вже після прийнятя судом першої інстанції рішення по справі, про що є відмітка у правому куті першої сторінки клопотання, а отримано помічником судді 25.02.08 р. взагалі о 15 год. 40 хв. Тобто, вищезазначене клопотання не було надано відповідачем в процесі розгляду справи до моменту винесення рішення судом першої інстанції, незважаючи на присутність його представника у декількох судових засіданнях та зазначення в протоколі судового засідання від 25.02.08 р. про розгляд пояснень відповідача, датованих 21.02.08 р., тоді як зазначене клопотання датоване відповідачем 11.01.08 р.

Крім того, з протоколу судового засідання від 25.02.08 р. по справі № 38/335 не вбачається про надання скаржником такого клопотання в судовому засіданні, в матеріалах справи відсутні письмові зауваження відповідача стосовно допущених в протоколі неправильностей або неповноти протоколу у відповідності до ч. 5 ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Вищезазначене виключає можливість розгляду такого клопотання судом апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 101 Господарського процессуального кодексу України і не є підставою для скасування рішення відповідно до вимог ст. 104 Господарського процессуального кодексу України.

Але, в зв»язку з наявністю данного клопотання в матеріалах справи, яке отримено судом першої інстанції вже після винесення рішення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне:

При поданні клопотання про зменшення розміру пені, заявник повинен обов»язково зазначити, крім норми процесуального права, норму матеріального права України, на підставі яких він звертається до суду з таким проханням та надати належні докази виключності випадку.

Як вбачається із зазначеного клопотання, відповідач посилається на ст. 616 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, але відповідачем не було доведено ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції вини кредитора в порушенні ним зобов»язань.

В обґрунтування свого клопотання відповідач надав тільки звіт про фінансові результати та баланс підприємства із зазначенням наявності у підприємства заборгованості перед Пенсійним фондом України, що не є достатніми доказами виключності випадку можливості зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до вимог ст. 233 Господарського кодексу України, норми якого потрібно було вказати відповідачем.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, при прийнятті рішення, має право зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка належить до стягнення зі сторони, що порушила зобов»язання. Тобто, виходячи з приписів наведеної норми, зменшення розміру неустойки є правом, а не обов»язком господарського суду при винесенні рішення.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 25.02.2008 року у справі № 38/335 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Горлівський завод «Реммаш», м. Горлівка Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 25.02.2008 року у справі № 38/335 залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 25.02.2008 року у справі № 38/335 –без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в п’ятиденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд у місячний строк.

Головуючий          Г.І. Діброва

Судді:          О.В. Стойка

Т.А. Шевкова

Надр.5 прим:

1 –у справу;

2 –позивачу;

3 –відповідачу;

4 –ДАГС;

5 –ГС Дон. обл.;

Ложка Н.Л.