ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"08" липня 2008 р.                                                            Справа №16/3555-А

За позовом Хмельницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Хмельницький

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Полісся”, с. Рилівка Шепетівського району

про стягнення 7 186,40 грн. адміністративно-господарських санкцій

Суддя Магера В.В. Секретар судового засідання Світко С.В.

Представники:

Від позивача - Мороз Т.М. –за довіреністю № 01-02/8 від 12.01.2007 р.

Від відповідача - не з’явився

Ухвалою суду від 30.05.2008 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд по справі на 08.07.2008 р., про що сторони повідомлені належним чином. Ухвала суду від 30.05.2008 р. направлена на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суть спору: Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача 7 064,71 грн. адміністративно-господарських санкцій та 121,69 грн. пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, всього –7 186,40 грн.

Повноважний представник позивача в судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав, вказуючи на те, що вони підтверджені матеріалами справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався, зокрема письмового заперечення на позов не подав, позовні вимоги по суті та за розміром не спростував, повноважного представника для участі в судовому засіданні не направив, причини неявки суду не повідомив. Разом із тим, відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, ухвала суду ним отримана 03.06.08 р. що підтверджується поштовим повідомленням про вручення. У зв’язку із викладеним, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглядом поданих матеріалів справи встановлено:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Полісся”, с. Рилівка Шепетівського району як суб’єкт підприємницької діяльності-юридична особа включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ.

Відповідачем подано позивачу звіт форми №10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2007 рік, відповідно до якого відповідачем показана середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу –17 осіб, кількість працюючих інвалідів (штатних працівників, яким за висновками медико-соціальних експертних комісій встановлена інвалідність) –0; чисельність інвалідів –штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях створених відповідно до ст.19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” згідно нормативу –1; фонд оплати праці штатних працівників –120,1 тис. грн.; середньорічна заробітна плата штатного працівника –7 064,71 грн.; сума коштів штрафних санкцій, за нестворені робочі місця для інвалідів –7 064,71 грн.

Позивачем проведено розрахунок суми адміністративно-господарських санкцій із урахуванням середньо облікової чисельності штатних працівників облікового складу –17 чол., фонду оплати праці штатних працівників –120,1 тис. грн. та нормативу, передбаченого ст.19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні“ (1 особа), що становить 7 064,71 грн., строк платежу закінчився 15.04.2008 р.

Позивачем подано довідку Шепетівського міськрайонного центру зайнятості № 20-03/1301 від 19.05.2008 р. про те, що звіти про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів та про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовувалась праця інвалідів за 2007 р. відповідачем не подавались.

В зв’язку з несплатою санкцій відповідачем, позивачем проведено нарахування пені у розмірі 121,69 грн.

Оскільки відповідачем адміністративно-господарські санкції не були сплачені, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача 7 186,40 грн. адміністративно-господарських санкцій за незайняте інвалідом 1 робочого місця.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та давши їм оцінку в сукупності, судом приймається до уваги наступне:

Згідно ч.8 ст.69 Господарського Кодексу України підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування неповнолітніх, інвалідів, інших категорій громадян, які потребують соціального захисту. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (із змінами та доповненнями), (надалі Закон) передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів (ч.2 ст.19 Закону).

Приписами ч.1 ст.20 Закону визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст.19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

При цьому, п.10 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 № 314 (далі –Положення),яке було чинне в 2005 р., передбачено, що працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту, місцевими Радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням побажань, стану здоров'я інвалідів, їхніх здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК.

Згідно з п.5 вказаного Положення підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Крім того, підприємства, зокрема, у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів; інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів (п.14 Положення).

Відповідно, вказаним Положенням визначено, що робоче місце інваліда –це окреме робоче місце або ділянка виробничої площі на підприємстві (об’єднанні), установі та організації незалежно від форми власності та господарювання, де створено необхідні умови для праці інваліда (п.1); робоче місце вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда (п.3).

Згідно п.4 Порядку сплати підприємствами, установами і організаціями штрафних санкцій до відділення Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року № 1767, передбачено, що штрафні санкції сплачуються підприємствами самостійно не пізніше 15 квітня року, що настає за звітним.

П.11 вказаного Порядку передбачено, що контроль за своєчасним і повним надходженням штрафних санкцій від підприємств, які не забезпечують нормативу робочих місць, здійснюють відділення Фонду відповідно до законодавства. У разі несплати штрафних санкцій в установлений термін відділення Фонду вживають заходів щодо їх стягнення у судовому порядку.

При цьому, враховуючи положення ст.19 Закону та поданий позивачем розрахунок по даному підприємству, чисельність інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до нормативу, становить 1 особу.

Проте, відповідачем не надано суду доказів про вжиття заходів щодо створення одного місця для працевлаштування інваліда, інформування місцевих органів соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів; розробки і затвердження інструкції про робоче місце інваліда.

Натомість позивачем подано довідку Шепетівського міськрайонного центру зайнятості № 20-03/1301 від 19.05.2008 р. про те, що звіти про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів та про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовувалась праця інвалідів за 2007 р. відповідачем не подавались.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не дотримано встановлений Законом норматив для працевлаштування інвалідів, тому позивачем правомірно заявлено до стягнення 7 186,40 адміністративно-господарських санкцій. При цьому відповідачем не подано доказів про їх сплату.

Відповідно до Порядку нарахування пені та її сплати (далі Порядок), що затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.05.2007 р. № 223, зареєстрований. в Міністерстві юстиції України 30.05.2007 р. за № 552/13819 2.2. пеня - це штрафна санкція, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно сплаченої адміністративно-господарської санкції, передбаченої Законом ( 875-12 ) за кожний календарний день прострочення виконання зобов'язання (п.2.2 Порядку).

Згідно п.п.2.3., 2.4 Порядку адміністративно-господарська санкція - це грошове зобов'язання, альтернативне зобов'язанню самостійно здійснити працевлаштування інвалідів відповідно до Закону, сплачується у порядку і розмірах, передбачених Законом та постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 р. №70 “Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”.

Роботодавці - підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю

П.3.1. Порядку встановлено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені у розмірі 120 відсотків річної облікової ставки Національного банку України за кожен календарний день прострочення (наведених у постановах Правління Національного банку України), що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк. Одноденний розмір пені при розрахунку округлюється до другого знака після коми в загальному порядку арифметичного округлення.

Документами, що підтверджують невиконання нормативу по працевлаштуванню інвалідів, є звіт за формою 10-ПІ (річна) “Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів”, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 р. №42 ( z0117-07 ), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.02.2007 р. за №117/13384, рішення суду, акт перевірки відділенням Фонду роботодавця (П.3.3 Порядку).

Згідно п.3.4. нарахування пені як роботодавцем, так і органом контролю здійснюється з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій по день сплати включно (тобто з 16 квітня наступного за роком, у якому відбулося порушення нормативу).

П.3.7. Порядку передбачає, що у поданій позовній заяві за невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів до відповідної судової інстанції відділення Фонду розраховує суму пені на дату її подання.

Враховуючи вищезазначені норми законодавства, позовні вимоги позивача про стягнення 7 064,71 грн. адміністративно-господарських санкцій та 121,69 грн. пені обґрунтовані, підтверджені належними доказами, відповідають чинному законодавству та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104, 158-163, 167, 254-259, п.п. 6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов Хмельницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Хмельницький до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Полісся”, с. Рилівка Шепетівського району про стягнення 7 186,40 грн. адміністративно-господарських санкцій

задовольнити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Полісся”, с. Рилівка Шепетівського району (відомості про реквізити банківських рахунків відсутні, ) на користь Хмельницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Хмельницький, вул. Грушевського,87 ( Шепетівське УДК (район), р/р 0566, МФО 815013 ГУДК у Хмельницькій області, код 23565207) 7 064,71 грн. (сім тисяч шістдесят чотири гривні 71 коп.) адміністративно-господарських санкцій та 121,69 грн. (сто двадцять одна гривня 69 коп.) пені.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      В.В. Магера

Віддрук. прим. :

- до справи,

- позивачу,

- відповідачу.