ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2008 р.

№
6/13/14/1593

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
- судді
Кривди Д.С,

суддів
Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому
засіданні за участю представників сторін:

від позивача:           не з'явився

від
відповідача:       не з'явився

розглянувши  касаційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1

на постанову Житомирського апеляційного
господарського суду від 08.11.2007р.

у справі № 6/13/14/1593 Господарського
суду Хмельницької області

за позовом
Приватного підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою
відповідальністю “Фірма “Дует ЛТД”

про стягнення шкоди у розмірі 13702,71
грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватний
підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Хмельницької області з
позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Дует ЛТД” про стягнення
13702,21 грн. збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням
Господарського суду Хмельницької області від 15.06.2006р. у справі №14/1593
(суддя Ю.В.Гладюк), залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного
господарського суду від 19.10.2006р. (судді: І.О.Вечірко, Л.О.Зарудяна,
А.А.Ляхевич), позовні вимоги приватного підприємця ОСОБА_1 задоволено, стягнуто
з Товариства з обмеженою відповідальністю “Дует ЛТД” на користь приватного
підприємця ОСОБА_1 13702,71 грн. шкоди, витрати на послуги адвоката у розмірі
1370,00 грн., витрати по сплаті держмита у розмірі 137,03 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Не
погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Товариство з
обмеженою відповідальністю “Дует ЛТД” подало касаційну скаргу.

Постановою
Вищого господарського суду України від 20.12.2006р. касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю “Дует ЛТД”
задоволено, рішення Господарського суду Хмельницької області від
15.06.2006р. та постанову Житомирського апеляційного господарського суду від
19.10.2006р. у справі № 14/1593 скасовано, а справу передано на новий розгляд
до Господарського суду Хмельницької області.

За
новим розглядом справи, якій присвоєно №13/14/1593, рішенням Господарського
суду Хмельницької області від 27.02.2007р. (суддя О.І.Матущак) позовні  вимоги приватного підприємця ОСОБА_1
задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дует
ЛТД" на користь приватного підприємця ОСОБА_1 13702,71 грн. шкоди, витрати
на послуги адвоката у розмірі 1370,00 грн., витрати по сплаті держмита у
розмірі 137,03 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу у розмірі 118,00 грн.

Не
погодившись з рішенням Господарського суду Хмельницької області від
27.02.2007р., Товариство з обмеженою відповідальністю "Дует ЛТД"
подало касаційну скаргу.

Постановою
Вищого господарського суду України від 18.04.2007р. касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю "Дует ЛТД"  задоволено, рішення Господарського суду
Хмельницької області від 27.02.2007р. у справі № 13/14/1593 скасовано, а справу
передано на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області.

За
новим розглядом справи, якій присвоєно № 6/13/14/1593, рішенням Господарського
суду Хмельницької області від 05.07.2007р. (суддя О.Є.Танасюк), залишеним без
змін постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 08.11.2007р.
(судді: Т.Л.Філіпова, Н.Ф.Горшкова, Г.І.Майор), позовні  вимоги приватного підприємця ОСОБА_1
задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю
"Дует ЛТД" на користь приватного підприємця ОСОБА_1 збитки (упущена
вигода) у розмірі 1950,00 грн., 300,00 грн. витрат на оплату послуг
спеціаліста-автотоварознавця, 224,96 грн. витрат на послуги адвоката, 22,50
грн. витрат по сплаті держмита та 19,38 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, в решті позову відмовлено.

Не
погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, приватний
підприємець ОСОБА_1  подав касаційну
скаргу, в якій просить змінити рішення Господарського суду Хмельницької області
від 05.07.2007р. та постанову Житомирського апеляційного господарського суду
від 08.11.2007р., задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. Свою вимогу
приватний підприємець ОСОБА_1 мотивує тим, що господарським судом першої та
апеляційної інстанції порушено норми
матеріального права.

Розглянувши
касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування місцевим та апеляційним
господарським судом норм матеріального та процесуального права, Вищий
господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга приватного
підприємця ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Господарським
судом встановлено:

Позивачем,
на своєму автомобілі IVECO Turbo 40-12, державний номер НОМЕР_1, здійснювались
пасажирські перевезення відповідно до договору від 02.02.2005р № 254, ліцензії
Міністерства транспорту та зв'язку України та свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця.

17.12.2005р.
в районі вул. Пілотської водій автомобіля "ЗІЛ-130" реєстраційний
номер 1339 ХМР, який рухався позаду, не витримав безпечної дистанції руху, не
врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем
позивача.

Вина
водія автомобіля "ЗІЛ-130" реєстраційний номер 1339 ХМР -ОСОБА_2 у
вчиненні правопорушення встановлена постановою Хмельницького міськрайонного
суду від 12.01.2006р.

ОСОБА_2
є працівником відповідача, який є власником цього автомобіля.

Згідно
ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Згідно
ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого
може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі
(передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або
відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості
втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Господарським
судом встановлено:

За
заявою позивача спеціалістом -автотоварознавцем ДП "Експерт-Сервіс
Авто" зроблено висновок № 348  від
29.12.05р., за яким матеріальний збиток, заподіяний позивачу, визначений у
розмірі 11052,71грн.

Позивачем
здійснено відновлювальні роботи щодо пошкодженого відповідачем автомобілю на
суму 11052грн., які здійснені суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1
Реальна вартість виконаних робіт підтверджена нотаріально посвідченою заявою
ОСОБА_1 щодо одержання від позивача 11052грн.

Згідно
ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Правила
щодо належності і допустимості доказів встановлені ст. 34 ГПК України, згідно
ч. 2 якої обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Проте,
господарський суд попередніх інстанцій, встановивши обставини щодо нанесення
шкоди позивачу, у порушення ст. 38 ГПК України не витребував у позивача належні
докази, що підтверджують розмір реальних збитків позивача та їх розмір,
оскільки нотаріально завірена заява суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
про отримання від позивача коштів у розмірі у розмірі 11052грн. не є належним
доказом, що відповідно до чинного законодавства підтверджує розрахункову
операцію, а отже і реальні збитки позивача.

Враховуючи,
що господарський суд у розгляді даної справи припустився неправильного
застосування приписів частини першої статті 4-7 ГПК України щодо прийняття
судового рішення суддею за результатами обговорення усіх обставин справи та
частини першої статті 43 названого Кодексу стосовно всебічного, повного і
об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,
то прийняте по суті справи рішення грунтується на неповно з'ясованих
обставинах, які входять до предмету доказування, а отже неможливо зробити
висновок про правильність застосування господарським судом норм матеріального
права.

Порушення
судами першої та апеляційної інстанції вимог статті 43 Господарського
процесуального кодексу України щодо повноти з'ясування обставин справи, неповне
дослідження предмету і правової природи позову унеможливило правильне
застосування приписів матеріального і процесуального законодавства і є
підставою скерування справи для нового розгляду судом першої інстанції.

Керуючись
ст.ст. 111-5, 111-7, п. 3 ст. 111-9, 111-10, 111-11, 111-12 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну
скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Господарського суду Хмельницької області від 05.07.2007р. та постанову
Житомирського апеляційного господарського суду від 08.11.2007р. у справі №
6/13/14/1593 скасувати, а справу передати на новий розгляд до
Господарського суду Хмельницької області.

Головуючий
- суддя
Кривда Д.С.

судді                                                                              Жаботина
Г.В.

Уліцький А.М.