ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 р.

№ 43/1

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Муравйова О.В. –головуючого

Полянського А.Г.

Фролової Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду

від

30.10.2007 року

у справі

№ 43/1 Господарського суду Донецької області

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

до

Відкритого акціонерного товариства "Агро-Азов"

треті особи:

Подя"блонський Олександр Євгенович,

Швачко Віктор Вікторович

про

відшкодування збитків в порядку регресу в сумі 30424,17 грн.

за участю представників сторін:

позивача

Козаков С.М. дов. від 08.01.2008 року

відповідача та третіх осіб

не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Донецької області від 02.04.2007 року (суддя: Зубченко І.В.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 30.10.2007 року (судді: Діброва Г.І. –головуючий, Стойка О.В., Шевкова Т.А.) у справі № 43/1 Господарського суду Донецької області, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, Закрите акціонерне товариство "Страхова Компанія "Провідна" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 30.10.2007 року у справі № 43/1 Господарського суду Донецької області, в якій просить рішення та постанову у справі скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Донецької області, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, зазначає, що судами неповно з’ясовані обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору по суті.

Відповідач та треті особи відзиви на касаційну скаргу не надали та не скористалися наданим процесуальним правом на участь в судовому засіданні касаційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, присутнього у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 108 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Предметом позову у даній справі є матеріально - правова вимога Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" відшкодування збитків в порядку регресу в сумі 30424,17 грн.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, 03.02.2004 р. між ЗАТ “Міжрегіональна страхова компанія “Надра”, правонаступником якої є ЗАТ “Страхова компанія “ІФД КапіталЪ Страхування”, повним правонаступником якого за статутом є позивач, ЗАТ “Страхова компанія “Провідна” та ТОВ “Ілта” був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № 191 про страхування автомобіля "PEUGEOT -206” 2003 р. випуску, державний реєстраційний номер 574-48 КТ, що належить страхувальнику.

Попередні судові інстанції дійшли висновку, що вказаний вище договір за своїм змістом та своєю правовою природою є договором добровільного страхування наземного транспорту, який регулюється нормами ст. ст. 979 –999 ЦК України, ст. ст. 352-355 ГК України та нормами Закону України “Про страхування”.

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України, ст. 354 ГК України, ст. 16 Закону України “Про страхування” та розділів 1-2 договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № 191, страховик (позивач по справі) зобов'язався у разі дорожньо-транспортної пригоди, викрадення, пошкодження внаслідок протиправних дій третіх осіб або випадкових подій та природних явищ автомобілю "PEUGEOT - 206”, виплатити вигодонабувачеві грошову суму (страхову виплату).

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи 29.06.2004 р., близько 14:00 год., на 6 км + 800 м., автодороги Маріуполь-Урзуф відбулося зіткнення автомобілів: застрахованого за вищенаведеним договором "PEUGEOT-206” під керуванням Под’яблонського О.Є. та ГАЗ-33061, д.н. ЯНС 31-80, що належить відповідачеві, ВАТ “Агро-Азов”, с. Портівське Першотравневого району Донецької області, під керуванням водія Швачко В.В.

В результаті ДТП застрахованому автомобілю "PEUGEOT-206” були спричинені суттєві механічні пошкодження. Така подія визнана страховим випадком, про що складено Страховий акт № 2604 від 05.08.2004р.

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування, визначеного відповідно до Правил страхування, договору добровільного страхування ризиків, акту № 1677 від 12.07.2004р., акту товарознавчого дослідження № 1677/1 від 12.07.2004р., рахунку-фактури № СФ-0002372 від 30.06.2004р., Страховиком виплачено Страхувальникові страхове відшкодування у розмірі 60848,34 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 5909 від 10.08.2004р.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Судами першої та апеляційної інстанцій зазначено, що звертаючись з позовною заявою позивач вважає, що вина учасників ДТП –водіїв Швачко В.В. та Под”яблонського О.Є., є обопільною, а тому просить стягнути з відповідача, як особи, що володіє джерелом підвищеної небезпеки, збитки у розмірі 50% від суми виплаченого страхового відшкодування, що відповідає 30424,17 грн.

Згідно зі ст.ст. 1166, 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім представником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України “Про страхування”, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що згідно приписів ч.2 ст. 1166 та ч.5 ст. 1187 ЦК України обов’язковою умовою відшкодування шкоди (виплати страховикові сплачених коштів в порядку регресу) за вищенаведеними нормами чинного законодавства є вина учасника ДТП.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 1188 зазначеного вище Кодексу шкода, заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

При цьому, докази вини водія відповідача у скоєнні ДТП відсутні і не встановлені у встановленому чинним законодавством України порядку.

Згідно з частиною 1 статті 36 ГПК України письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до приписів статті 38 зазначеного Кодексу якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

З матеріалів справи вбачається, що господарським судом листом № 43/1 від 05.03.2007 року витребувано від Першотравневого районного суду Донецької області копії судових рішень, які прийняті за результатами розгляду адміністративної справи (справ) відносно Под"яблонського О.Є. та Швачко В.В. Листом від 19.03.2007 року Першотравневий районний суд Донецької області повідомив суд, що адміністративні справи відносно Под"яблонського О.Є. та Швачко В.В. до суду не надходили.

Разом з цим судами установлено, що довідкою Першотравневого відділу ВС УМВС України в Донецькій області № 6421 від 30.06.2004р. та Постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 08.07.2004р., вина водія відповідача в порушенні Правил дорожнього руху та у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, також не встановлена.

При цьому, Постановою Першотравневого РВ УМВС України в Донецькій області від 08.07.2004 р. було постановлено притягти до адміністративної відповідальності Швачко В.В. та Под"яблонського О.Є. за порушення ПДР, однак як було зазначено вище постанова суду загальної юрисдикції, яка б встановила ступінь вини кожного у порушенні правил дорожнього руху відсутня.

Відповідно до приписів статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За приписами статті 34 цього ж Кодексу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Наведена норма містить принципи належності та допустимості доказів на яких ґрунтуються вимоги та заперечення учасників господарського процесу.

З урахуванням наведених приписів, колегія суддів дійшла висновку, що господарські суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з недоведенністю вини відповідача.

Твердження заявника касаційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права, та про неповне з’ясування обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору по суті, не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.

З огляду на викладене, касаційна інстанція вважає, що рішення та постанова у справі прийняті у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Відповідно до ст.ст.85, 1115 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою представника позивача оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 02.04.2007 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 30.10.2007 року у справі № 43/1 Господарського суду Донецької області залишити без змін.

Головуючий О. Муравйов

Судді А. Полянський

Г. Фролова