ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2008 р.

№ 05-5-23/15421

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого - Полякова Б.М.

Суддів - Ткаченко Н.Г.

Катеринчук Л.Й.

За участю : представника ДПІ у Печерському районі м. Києва - Куракіна Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва

на ухвалу господарського суду м. Києва від 20.11.2007 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2008 р. по справі № 05-5-23/15421 за заявою Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва до Приватного підприємства "КОНСТАНТА" про банкрутство, -

В С Т А Н О В И В:

Кредитор - ДПІ у Печерському районі м. Києва в листопаді 2007 р. звернувся з заявою до господарського суду про порушення провадження по справі про банкрутство ПП "КОНСТАНТА", внаслідок його фінансової неспроможності.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 20.11.2007 р. /суддя Демидова А.М./ заяву про порушення справи про банкрутство Приватного підприємства "КОНСТАНТА" повернуто без розгляду на підставі ст.7, ч.1 ст.9 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2008 р. по справі № 05-5-23/15421 /колегія суддів у складі: Дзюбко П.О., Дикунська С.Я., Сотніков С.В./ ухвалу господарського суду м. Києва від 20.11.2007 р. залишено без змін, а апеляційну скаргу ДПІ у Печерському районі м. Києва без задоволення.

В касаційній скарзі кредитор –Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва просить скасувати ухвалу господарського суду м. Києва від 20.11.2007 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2008 р., посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення постановлені судами першої та апеляційної інстанцій з порушенням норм матеріального та процесуального права, справу направити до господарського суду апеляційної інстанції для розгляду по суті.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представника кредитора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Повертаючи без розгляду заяву ДПІ у Печерському районі м. Києва про порушення справи про банкрутство, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ДПІ у Печерському районі м. Києва не надано доказів неможливості стягнення заборгованості з боржника шляхом виконавчого провадження або списання коштів з рахунків боржника відповідно до законодавства, тобто ДПІ у Печерському районі м. Києва не додержано вимог ст.7 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” .

Але з такими висновками суду повністю погодитись не можна.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржувані судові рішення господарського суду першої та апеляційної інстанції зазначеним вище вимогам не відповідають.

Як вбачається із матеріалів справи, ДПІ в Печерському районі м. Києва було подано заяву про визнання банкрутом ПП “КОНСТАНТА” на підставі ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, як відсутнього боржника.

Банкрутство відсутнього боржника - категорія справ, по яким застосовується спрощена процедура банкрутства, а не загальні умови для порушення справи про банкрутство.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.

Господарський суд у двотижневий строк з дня винесення ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство відсутнього боржника виносить постанову про визнання відсутнього боржника банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру і призначає ліквідатором ініціюючого кредитора за згодою останнього.

Таким чином, для ініціювання справи про банкрутство відсутнього боржника кредитор зобов"язаний зазначити про це в заяві, до заяви додати документи, які підтверджують обставини , що надають можливість віднести боржника до відсутнього у відповідності до ст.52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що заява про банкрутство ПП “КОНСТАНТА” подана на підставі ст.52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та не перевірили надані докази , які підтверджують відсутність боржника, а саме: докази, які свідчать про припинення підприємницької діяльності, докази неможливості встановити місцезнаходження керівних органів боржника, довідки реєструючого органу про відсутність боржника за його місцезнаходженням, документів органу зв’язку про неможливість вручення кореспонденції боржнику, за його юридичною чи поштовою (фактичною) адресою.

За таких обставин, ухвалу господарського суду м. Києва від 20.11.2007 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2008 р. по справі № 05-5-23/15421, не можна визнати як такі, що відповідають фактичним обставинам справи і вимогам закону і вони підлягають скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для розгляду зі стадії прийняття заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст. ст. 1115, 1117 - 1119, 11110 - 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду м. Києва від 20.11.2007 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2008 р. по справі № 05-5-23/15421 скасувати.

Справу № 05-5-23/15421 направити на новий розгляд до господарського суду м. Києва зі стадії прийняття заяви.

Головуючий - Б.М. Поляков

Судді -            Н.Г. Ткаченко

Л.Й.Катеринчук