ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.05.08 Справа №9/276/06-8/44/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Колодій Н.А. судді Колодій Н.А. , Шевченко Т. М. , Яценко О.М.

при секретарі: Акімова Т.М.

за участю представників:

позивача: Ведмідь А.Є. – довіреність №3/27 від 02.01.2008 року;

Сахарова О.О. – довіреність №1/27 від 02.01.2008 року;

відповідача: Коваленко Ю.В. – довіреність №23-03/7 від 25.01.2008 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АСК «Укррічфлот» в особі філії АСК «Укррічфлот» - Запорізький суднобудівний-судноремонтний завод, м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області від 29.01.2008р. у справі № 9/276/06-8/44/08

за позовом: Концерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя

до відповідача: АСК «Укррічфлот» в особі філії АСК «Укррічфлот» - Запорізький суднобудівний-судноремонтний завод, м. Запоріжжя

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 29.01.2008р. у справі 9/276/06-8/44/08 (суддя Попова І.А.) позовні вимоги задоволено. Суд присудив до стягнення з відповідача на користь позивача 46375грн. основного боргу та 581,75грн. судових витрат.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач у справі, звернувся із апеляційної скаргою. Вважає, що судом не досліджені обставини, що мають значення для правильного вирішення спору і їм не надана правова оцінка в сукупності з іншими доказами. Вказує, що позивач в односторонньому порядку змінив умови договору №431 від 01.08.2002р., уклавши з мешканцями будинку по вул. Глісерній,18 прямі договори. Вважає, що у відповідача відсутні будь-які зобов’язання по договору №431 від 01.08.2002р. по оплаті послуг за житловий будинок по вул.Глісерна,18. просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Скарга прийнята до розгляду та призначена слуханням на 09.04.2008р.

У доповненні до апеляційної скарги, заявник вказує на припинення дії договору №431, що підтверджується на його думку листуванням сторін, що знаходяться у матеріалах справи. Зазначає, що позивач паралельно з рахунками та актами виставленими відповідачу, також виставляв рахунки та отримував оплату від мешканців будинків по вул. Глисерній, 18 після 01.01.2006р.

Позивач у справі, у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що сторонами 16.04.2007р. було складено акт звірки взаєморозрахунків за теплову енергію в гарячій воді, за яким відповідач частково визнав заборгованість у розмірі 12405,12грн., що свідчить про порушення відповідачем своїх зобов’язань за договором №431 від 01.08.2002р. Доказів відмови відповідача від отримання теплової енергії за договором №431 не надано. Договори з мешканцями будинків не змінюють умов договору №431 та з 01.01.2006р. втратили чинність. Просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 09.04.2008р., колегією суддів було встановлено, що на рахунок позивача від мешканців будинку по вул. Глисерній, 18, в якості оплати послуг за централізоване опалення надходили грошові кошти. У зв’язку з цим, для надання можливості сторонам вирішити питання щодо сплачених коштів, колегією суддів було оголошено перерву.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду №953 від 20.05.2008р. справу призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючого - Колодій Н.А. (доповідач), суддів: Шевченко Т.М., Яценко О.М.

Судовий процес здійснювався із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу, а саме: програмно-апаратного комплексу «Діловодство суду».

Представник відповідача, надав письмові пояснення №28/532 від 21.05.2008р. Зокрема, на думку заявника направлення позивачем на його адресу угоду про зарахування грошових коштів, які помилково надійшли від мешканців будинку на суму 10149,87грн. підтверджує факт, отримання коштів від дійсних споживачів послуг.

Крім того, в судовому засіданні, представники позивача надали суду проект угоди про зарахування грошових коштів, що були перераховані за прямими договорами з населенням на суму 10149,87грн. З пояснень представників сторін, колегія суддів встановила, що проект угоди відповідачем отриманий, однак від підпису такої угоди відповідач відмовився.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, не знаходить правових підстав для зміни чи скасування судового акту, з огляду на наступне.

Як вірно встановлено господарським судом, 01.08.2002р. між Концерном "Міські теплові мережі" (постачальна організація) та Акціонерною судноплавною компанією "Укррічфлот" в особі директора філії АСК "Укррічфлот" Запорізький суднобудівний - судоремонтний завод (Споживач) було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 431, відповідно до умов якого Енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати Споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплатити одержану теплову енергію разом з втратами теплової енергії на теплотрасі, що перебуває на балансі Споживача за встановленими тарифами (цінами), в терміни, передбачені цим договором.

Обставини справи свідчать про те, що постачання теплової енергії позивачем здійснювалося через систему централізованого опалення на два об’єкти, що зазначені у розділі ХІ договору, а саме будинки по вул. Глісерній, 18 та вул. Глісерній, 32.

Відповідно до п.2.1. договору, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору Енергопостачальною організацією та Споживачем.

Підпунктом 3.2.2 п.3.2 договору Споживач зобов'язувався виконувати умови та порядок оплати теплової енергії в обсягах згідно розрахунків за теплову енергію і в терміни, які передбачені розділом VI договору.

Згідно п.п.3.2.24, кожного місяця, не пізніше 25 числа, надавати Енергопостачальній організації довідку про зміни кількості споживачів гарячої води, зміни корисної площі, а також списки жильців, які користуються пільгами згідно Законів України.

Порядок розрахунків за теплову енергію встановлений розділом VI договору №431.

В свою чергу, Енергопостачальна організація, відповідно до п.6.2 договору, після 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає Споживачу рахунок за фактично спожиту теплову енергію, акт надання послуг і податкову накладну. Споживач зобов'язаний оформити акт надання послуг і до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, повернути його Енергопостачальній організації.

Згідно п.6.6. сторони щоквартально з ініціативи Енергопостачальної організації проводять звірку взаємних розрахунків за фактично спожиту теплову енергію і підписанням акту звірки для визначення заборгованості.

Договір №431 від 01.08.2002р. набув чинності після підписання його обома сторонам та діє з 01.08.2002р. по 31.07.2007р. (п.10.1)

За розрахунками позивача, заборгованість споживача за договором № 431 від 01.08.2002р. за період з грудня 2005р. по червень 2006року складає 46 374,74грн.

Умовами розділу VІ договору сторони узгодили порядок розрахунків за спожиту теплову енергію. Зокрема, підставами для розрахунків сторони визначили первинні бухгалтерські документи: рахунок, акт надання послуг, податкову накладну.

Заперечуючи договірні стосунки з позивачем щодо будинку по вул. Глісерній,18 та у зв’язку з цим поверненням без підпису актів приймання-передачі, не спростовується сам факт отримання споживачем теплової енергії, та відповідно обов’язку щодо її оплати.

До того ж, приписи ст.901, 903 ЦК України, вказують, що оплаті підлягають саме реально надані та дійсно спожиті замовником послуги.

Серед основних заперечень заявника апеляційної скарги у питанні оплати послуг, є доводи відповідача щодо не визнання обсягу поставленої за період з грудня 2005р. по червень 2006р. теплової енергії відносно житлового будинку по вул. Глісерній, 18.

Враховуючи перебування цього будинку на балансі відповідача та фактичне отримання його мешканцями теплової енергії, сторони зазначили цей будинку у розділі XI договору №431 від 01.08.2002р., тим самим встановивши обов’язок позивача щодо постачання теплової енергії та обов’язок відповідача щодо оплати отриманих послуг.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, будь-яких змін до умов договору щодо обсягів постачання теплової енергії та об’єктів, на які здійснювалося постачання теплової енергії у встановленому порядку не вносилися. Докази відмови відповідача від отримання теплової енергії за договором № 431 від 01.08.2002р. відсутні.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння зміна або відмова від договірних зобов’язань не допускається.

Враховуючи вказівки викладені у постанові Вищого господарського суду України по цій справі, господарський суд вірно встановив обставини укладення так званих прямих договорів на постачання теплової енергії безпосередньо з мешканцями будинку по вул. Глісерній, 18.

Зокрема, встановлено факт укладення договорів між Концерном «Міські теплові мережі» з мешканцями будинку, на постачання теплової енергії та отримання від них платежів до укладання спірного договору.

Як вірно встановлено судом, розділ VIII Прикінцевих положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачає, що договори про надання житлово-комунальних послуг, укладені до обрання чинності цим Законом, мають бути приведені у відповідність із ним до 1 січня 01.01.2006 року. Договори, що не приведені у відповідність із цим Законом у зазначений строк, втрачають чинність. Такі норми Закону є імперативними.

Таким чином, договірні відносини позивача щодо постачання теплової енергії мешканцям будинку по вул. Глісерній, 18 за окремими договорами припинили свою дію починаючи з 01.01.2006р.

Отже, стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію саме за договором №431 є законним та обґрунтованим.

В ході апеляційного перегляду судового рішення представниками Концерну «Міські теплові мережі» проведено роботу щодо встановлення обсягів платежів мешканців будинку під час безпосередніх договірних відносин з позивачем по справі. За результатами проведеної роботи було встановлено, що після припинення дії прямих договорів деякі мешканці будинку по вул.. Глісер ній,18 продовжували перераховувати кошти на рахунок позивача. У зв’язку з цим позивачем було направлено відповідачу проекти угоди про зарахування грошових коштів, на загальну суму 11 279,87 грн. Копії проектів залучені до матеріалів справи. Як слідує з пояснень представника відповідача ці проекти його товариством дійсно отримані, однак поки що не підписані. Виходячи зі змісту наданих суду угод та пояснення представників позивача, відповідачу фактично пропонувалося зменшити заборгованість мешканців будинку з централізованого опалювання та гарячого водопостачання, у зв’язку з помилковістю перерахування вказаної суми на рахунок позивача. Оскільки на момент прийняття даної постанови апеляційною інстанцією угоди про зарахування сторонами не підписані - борг відповідача не зменшився.

За таких обставин колегія суддів вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 46374грн.74коп. обґрунтованими та законними.

Порушення або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення не вбачається, підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати відносяться на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АСК «Укррічфлот» в особі філії АСК «Укррічфлот» - Запорізький суднобудівний-судноремонтний завод, м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 29.01.2008р. у справі № 9/276/06-8/44/08 – залишити без змін.

Головуючий суддя Колодій Н.А.

судді Колодій Н.А.

Шевченко Т. М. Яценко О.М.