ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2008 р.

Справа № 31-3/161-07-5013

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Михайлова М.В.,

суддів Тофана В.М., Журавльова О.О.

(на підставі Розпорядження голови суду від 24.06.2008 року № 69 розгляд апеляційної скарги здійснюється даною судовою колегією)

При секретарі Бритавській Ю.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Завойська Т.В., за довіреністю;

від відповідача: Гордієнко М.В., за довіреністю; Тіхонов Р.І., за довіреністю;

від 3-ї особи: Тимченко А.О., за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Одеська залізниця"

на рішення господарського суду Одеської області від 13 травня 2008 року

у справі № 31-3/161-07-5013

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електронікс", м. Київ, вул. Краківська, 36/10

до Державного підприємства "Одеська залізниця", м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19

3-тя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Гіацинт", м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 55/3

про стягнення 140 206,33 грн.

та за зустрічним позовом Державного підприємства "Одеська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електронікс"

про розірвання договору та стягнення 23 699,36 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕА Електронікс" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "Одеська залізниця" про стягнення 192 555,03 грн. Позивач неодноразово змінював свої позовні вимоги, згідно останньої заяви про уточнення розрахунку позовних вимог від 27.10.2007 року позивач вимагав стягнення з відповідача 140 206,33грн. заборгованості по договору від 07.09.2006 року № ОД/Ш -06-1203 НЮ з урахуванням інфляційних, пені, 3% річних.

З відзиву на позов від 02.07.2007 року вбачається, що відповідач позов не визнав з підстав викладених у відзиві.

З пояснення відповідача від 07.11.2007 року вбачається, що в договорі помилково прописом зазначена сума оплати у вексельній формі 9 000 грн., вірною є сума зазначена цифрами 8 000 грн., а позивач разом з товаром надав керівництво по експлуатації 2005 року.

06.07.2007 року Державне підприємство "Одеська залізниця" надало зустрічну позовну заяву та доповнення до зустрічної позовної заяви від 01.10.2007 року, згідно яких вимагало розірвати договір від 07.09.2006 року № ОД/Ш -06-1203 НЮ та стягнути з зустрічного відповідача штраф в сумі 23 699,36 грн. в зв`язку з поставкою неякісного товару.

З відзиву на зустрічний позов від 10.08.2007 року з урахуванням доповнення до відзиву від 01.10.2007 року вбачається, що зустрічний відповідач зустрічний позов не визнав з підстав викладених у відзиві.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10 серпня 2007 року за клопотанням позивача до участі у справі у якості 3-тьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Гіацинт".

У відзиві на зустрічний позов 3-тя особа вважала, що вимоги зустрічної позовної заяви є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Розпорядженням голови господарського суду Одеської області № 395-р від 24.09.2007 року справа № 3/161-07-5013 була передана для подальшого розгляду судді Лєсогорову В.М.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02 жовтня 2007 року справу № 3/161-07-5013 було прийнято суддею Лєсогоровим В.М. до свого провадження та надано справі № 31-3/161-07-5013.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20 листопада 2007 року, на виконання клопотання позивача, було призначено судову товарознавчу експертизу.

Листом Одеського науково –дослідного інституту судових експертиз від 10.12.2007 року вх. № 27886 було повідомлено, що призначена експертиза по даній справі не може бути виконана в зв'язку з тим, що в Одеському ОНДІСЕ відсутні спеціалісти відповідного фаху, а саме по оцінці устаткування.

Листом Одеського науково –дослідного інституту судових експертиз від 14.12.2007 року вх. № 28239 було повідомлено про відсутність фахівців для дослідження ІПК-01 (мікропроцесорних шукачів підземних комунікацій) та вирішення питань ухвали, в зв'язку з чим копію ухвали разом з матеріалами справи було повернено без виконання.

Ухвалою від 13.03.2008 року була призначена судова експертиза з питань якості товару. Проведення експертизи доручено експертам Київського НДІСЕ.

Експертиза не виконана у зв`язку з відсутністю в Київському НДІСЕ відповідних експертів.

Представник позивача в судовому засіданні суду першої інстанції позов підтримала, зустрічний позов не визнала та пояснила, що крім додатку № 1 який є у справі, до договору вказаному в позові ніяких інших доповнень, додатків та додаткових угод не існує; в договорі після п. 16.1 значаться п. 8.2, 8.3, 8.4 що є опискою; акту прийому –передачі товару від позивача відповідачу по договору вказаному в позові не було; обладнання передавалося відповідачу з керівництвом по експлуатації 2005 року; між сторонами договір № 103 від 08.08.2006 року не укладався. На підставі специфікації № 1 від 08.08.2006 року був укладений договір від 07.09.2006 року.

Представники відповідача у судовому засіданні суду першої інстанції позов не визнали, зустрічний позов підтримали, та представник відповідача пояснив, що крім додатку № 1 який є у справі, до договору вказаному в позові ніяких інших доповнень, додатків та додаткових угод не існує; в договорі після п. 16.1 значаться п. 8.2, 8.3, 8.4 що є опискою; акту прийому –передачі товару від позивача відповідачу по договору вказаному в позові не було; між сторонами договір № 103 від 08.08.2006 року не укладався.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13 травня 2008 року по справі № 31-3/161-07-5013 (суддя Лєсогоров В.М.) позов ТОВ "СЕА Електронікс" до ДП "Одеська залізниця" про стягнення 140 206,33 грн. –задоволено частково; стягнуто з ДП "Одеська залізниця" на користь ТОВ "СЕА Електронікс" 130 682,83 грн., 1794,75 грн. по держмиту, 109,98 грн. за ІТЗ судового процесу; в іншій частині в задоволенні позову –відмовлено; покладено на ТОВ "СЕА Електронікс" судові витрати у справі за його позовом по держмиту в сумі 130,80 грн. та за ІТЗ судового процесу в сумі 8,02 грн., в задоволенні зустрічного позову ДП "Одеська залізниця" до ТОВ "СЕА Електронікс" про розірвання договору та стягнення 23 699,36 грн. –відмовлено; покладено на ДП "Одеська залізниця" судові витрати у справі за зустрічним позовом по держмиту в сумі 322,06 грн. та за ІТЗ судового процесу в сумі 118,00 грн.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 13 травня 2008 року по справі № 31-3/161-07-5013, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ "СЕА Електронікс" відмовити та задовольнити позов ДП "Одеська залізниця".

Свої вимоги скаржник мотивує тим, що суд не повністю з’ясував обставини, що мають значення для справи, та порушив норми матеріального та процесуального права.

01.07.2008 року відповідач надав доповнення до апеляційної скарги, в якому просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 13 травня 2008 року по справі № 31-3/161-07-5013, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ "СЕА Електронікс" відмовити, позовні вимоги ДП "Одеська залізниця" за зустрічним позовом задовольнити у повному обсязі (розірвати договір № ОД/Ш -06-1203 НЮ ВІД 07.09.2006 року в зв'язку з поставкою неякісного товару та стягнути з ТОВ "СЕА Електронікс" на користь ДП "Одеська залізниця" штрафні санкції в сумі 23699,36 грн.).

01.07.2008 року за вх. № 946 та 08.07.2008 року через канцелярію суду позивачем було надано відзив на апеляційну скаргу та пояснення, в яких він просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення господарського суду Одеської області від 13 травня 2008 року по справі № 31-3/161-07-5013 залишити без змін, а апеляційну скаргу ДП "Одеська залізниця" без задоволення.

Свої вимоги ТОВ "СЕА Електронікс" мотивує тим, що рішення господарського суду Одеської області від 13 травня 2008 року по справі № 31-3/161-07-5013 відповідає вимогам чинного матеріального та процесуального законодавства та підстав для його скасування або змін не вбачається.

У судовому засіданні від 15 липня 2007 року 3-тя особа надала відзив на апеляційну скаргу, з якому наголошує, що апеляційна скарга ДП "Одеська залізниця" є необґрунтованою та задоволенню на підлягає.

Сторони, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відзивів, наявні матеріали справи та обставини, на які посилається скаржник, а також перевіривши додержання та правомірність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи та господарським судом встановлено, що 07.09.2006 року за № ОД/Ш -06-1203 НЮ сторони уклали договір за умовами якого позивач зобов`язався поставити відповідачу ІПК –01 (мікропроцесорні шукачі підземних комунікацій). Датою поставки товару є дата підписання накладної і акту прийому –передачі. Загальна ціна товару складає 173 799,91 грн. На 8000,00 грн. оплата здійснюється векселями. У грошовій частині оплата здійснюється не пізніше 30 банківських днів після підписання акту прийому –передачі. За прострочення оплати відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. За постачання товару неналежної якості позивач сплачує штраф у розмірі 20% від ціни неякісного товару. Усунення недоліків товару або його заміна провадиться позивачем на протязі 20 днів з моменту виявлення дефектів. Сторони передбачили яким саме вимогам по якості має відповідати товар.

Специфікацією № 1 від 08.08.2006 року сторони передбачили кількість товару –22 шт., ціну товару на загальну суму 173 799,91 грн. Датою поставки товару є дата підписання накладної і акту прийому –передачі, у грошовій частині оплата здійснюється не пізніше 30 банківських днів після підписання акту прийому –передачі. Фактично акт прийому –передачі товару не складався.

Відповідно до Положення "Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 накладна і акт прийому –передачі є аналогічними первинними документами які фіксують та підтверджують господарські операції. На кожну господарську операцію складається один первинний документ. Отже складання лише накладної без складання акту прийому –передачі, в розумінні умов вказаного договору та Положення, є достатнім для фіксування та підтвердження господарської операції з передачі товару і замінює собою акт прийому –передачі, оскільки накладна і акт прийому –передачі є аналогами які замінюють один одного. Тому колегія суддів не приймає до уваги твердження відповідача про те, що без вказаного акту неможливо визначитися з початком терміну оплати за отриманий товар

Господарським судом встановлено, що оплата у сумі 8000 грн. здійснюється векселями, хоча у договорі визначена сума 9000 грн. Заперечень з цього приводу у сторін не було.

Сторони пояснили також, що між сторонами договір № 103 від 08.08.2006 року не укладався, на підставі специфікації № 1 від 08.08.2006 року був укладений договір від 07.09.2006 року. З договору від 07.09.2006 року убачається необхідність складання специфікації, тому з 07.09.2006 року вказана специфікація стала частиною договору від 07.09.2006 року.

09.11.2006 року за накладною від № 26624 позивач передав відповідачу ІПК –01 в кількості 22 шт. разом з керівництвом по експлуатації 2005 року. 22 комплекти приладів ІПК-01 мікропроцесорних шукачів підземних комунікацій (надалі-Прилад), були поставлені в комплекті з Керівництвом по експлуатації АПКГ.529720.008 РЗ (2005 року), і на момент поставки їх якість відповідала ГОСТ і ТУ (п. 2.1. договору). (а.с. 133-136 т.1.)

Про прийняття апелянтом приладів свідчить той факт, що апелянт підписав товаророзпорядчі документи - видаткову накладну № 26624 від 09.11.2006 року, податкову накладну № 11716 від 09.11.06, і не заперечує факт отримання товару. У грудні 2006 року співробітники позивача разом із представниками виробника провели тестування приладів та навчання персоналу. (а.с. 137,138 т.1) Зауважень за результатами перевірки на адресу позивача не надходило. Прилади були прийняті апелянтом, розподілені по дільницям, що свідчить про відсутність претензій щодо якості на момент поставки.

22.05.2007 року (до подачі позову) відповідач сплатив позивачу за товар 50 000 грн., що підтверджено копією платіжного доручення.

З копії сертифікату відповідності від 06.06.2006 року на ІПК –01 убачається, що прилад відповідає вимогам нормативних документів.

Колегія суддів зазначає, що ГОСТ, Норм, ТУ які зазначені у сертифікаті відповідності повністю відповідають вимогам до якості товару які зазначені у договорі (т.1,а.с.120).

Колегія суддів критично ставиться до акту від 12.06.2007 року № 1047/4, оскільки в цьому акті не вказано яким чином та в яких умовах провадилася перевірка товару, не вказано, що саме є неякісним та з яких причин. В акті не враховано, що перевірка провадилася більш ніж через 7 місяців після поставки товару і не вказано в якому технічному стані знаходився товар на початок перевірки.

Натомість, з копій актів (т.1, а.с. 140 –145) убачається, що перевірені прилади ІПК –01 в кількості 11 шт. працюють належним чином.

13.08.2007 року відповідач передав позивачу ІПК –01 в кількості 22 шт. для їх перевірки та заміни неякісного товару. В акті відсутні які-небудь відомості про будь–які недоліки товару.

З копії акту від 13.08.2007 року убачається, що позивач передав 3-й особі ІПК –01 в кількості 22 шт. на доопрацювання та гарантійне обслуговування. В акті не вказано про будь –які недоліки товару.

Що стосується заяв апелянта щодо виявлення недоліків у роботі приладів вже в процесі користування ними та заміни Керівництва по експлуатації, вони також спростовуються матеріалами справи.

При проведенні перевірки, із залученням виробника ТОВ "Гіацинт", викладених апелянтом в листі № Ш-08/176 від 22.01.07 року заяв щодо невідповідності поставлених приладів технічним характеристикам, вказаним у тендерній документації, було встановлено, що наведені в листі факти не відповідають дійсності, (а.с. 79 т.1.)

За результатами перевірки листом № 5 від 20.02.2007 року ТОВ "Гіацинт" (третя особа) повідомило позивача, що претензії Одеської залізниці не підтвердилися, усі зауваження, перераховані в листі Одеської залізниці № Ш-08/176 від 22.01.07 р. необґрунтовані, а проблема полягає у виникненні труднощів в освоєнні приладу співробітниками Одеської залізниці. Також в листі йде мова не про заміну, а про направлення ТОВ "Гіацинт" в адресу апелянта для успішного освоєння приладу додаткових екземплярів інструкції по експлуатації.

Копії зазначених листів знаходиться в матеріалах справи, що спростовує твердження апелянта про заміну позивачем керівництва з даними, які погіршують умови договору. (а.с. 79, 139 т.1).

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що протокол випробувань № 488 від 15.05.2006 року, оскільки він не є експертним висновком, складений до укладення договору та передачі товару, стосується лише зразків поданих на випробування.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про відсутність доказів того, що товар є неякісним. В той же час якість товару підтверджена сертифікатом відповідності. Таким чином позивач передав відповідачу якісний товар. Іншого відповідач не довів.

З урахуванням часткової оплати у сумі 50 000,00 грн. за відповідачем залишилося не виконаним зобов`язання по передачі векселів на суму 8000,00 грн. та сплаті у грошовій формі 115 799,91 грн. Прострочення по оплаті у грошовій формі розпочалося з 22.12.2006 року.

У договорі та законодавстві відсутні положення щодо зміни зобов`язання відповідача з вексельної форми розрахунку на грошову, тому позивач безпідставно вимагає стягнення з відповідача 8 000 грн. на які мають бути передані векселя.

Таким чином в частині основної заборгованості позов підлягає частковому задоволенню на суму 115 799,91 грн.

Будь –яких вимог щодо передачі векселів позивач не заявляв.

Колегія суддів погоджується з визначенням господарським судом інфляційних з січня 2007 року по квітень 2007 року включно в сумі 2 164,03 грн., 3% річних у сумі 1 907,83 грн. та пені за той же період в сумі 10 811,06 грн.

Загальна сума до стягнення складає 130 682,83 грн. (основна грошова заборгованість, пеня, 3% річних, інфляційні), що зумовлює часткове задоволення позову.

За зустрічним позовом вимоги про розірвання договору від 07.09.2006 року № ОД/Ш -06-1203 НЮ та стягнення штрафу в сумі 23 699,36 грн. ґрунтуються на тому, що зустрічний відповідач передав зустрічному позивачу неякісний товар.

В задоволенні зустрічного позову господарським судом обґрунтовано відмовлено, оскільки зустрічний відповідач передав зустрічному позивачу якісний товар, доказів іншого зустрічний позивач не надав.

Ухвалою від 20.11.2007 року була призначена судова експертиза з питань якості товару. Проведення експертизи доручено експертам Одеського НДІСЕ.

Експертиза не виконана у зв`язку з відсутністю в Одеському НДІСЕ відповідних експертів.

Ухвалою від 13.03.2008 року була призначена судова експертиза з питань якості товару. Проведення експертизи доручено експертам Київського НДІСЕ.

Експертиза не виконана у зв`язку з відсутністю в Київському НДІСЕ відповідних експертів. В подальшому господарський суд не вирішував питання про призначення судової експертизи оскільки відсутні відомості про експертів які можуть відповідну експертизу виконати.

За таких обставин, та враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмовлення в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Всі інші зауваження, викладені у апеляційній скарзі, колегія суддів не приймає до уваги з підстав викладених вище.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст.99, 101, 103,105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Одеська залізниця" на рішення господарського суду Одеської області від 13 травня 2008 року у справі №31-3/161-07-5013 залишити без задоволення, рішення господарського суду –без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:                               М.В. Михайлов

Суддя:                                                                       В.М. Тофан

Суддя: О.О. Журавльов