ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2008 р.

№ 2-3/2182.1-2008(2-6/10296-2007)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна М.І., –головуючого,

Мамонтової О.М.,

Короткевича О.Є.,

розглянувши касаційну скаргу

Підприємства "Юрикс"

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду

від 28.01.2008

у справі

господарського суду

№ 2-6/10296-2007

Автономної Республіки Крим

за заявою

Державної податкової інспекції у м. Сімферополі

до

Підприємства "Юрикс"

про

визнання банкрутом,

за участю представників сторін:

ДПІ у м. Сімферополі –Підронова Є.В. (дов. від 23.01.2008);

встановив:

У липні 2007 року ДПІ у м. Сімферополі звернулася до суду із заявою про порушення справи про банкрутство Підприємства "Юрикс" у зв'язку з неспроможністю останнього виконати зобов'язання щодо сплати податкового боргу в сумі 5 328 944,85 грн.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 27.07.2007 порушено провадження у справі, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 24.09.2007 (суддя Шкуро В.М.) провадження у справі припинено на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України. Ухвала мотивована тим, що податкові повідомлення-рішення оскаржені боржником, а тому вимоги ДПІ не є безспірними та вважаються неузгодженими.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.01.2008 (колегія суддів у складі: Котлярова О.Л. –головуючий, Антонова І.В., Ткаченко М.І.) ухвала господарського суду АРК скасована, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Постанова мотивована тим, що на момент звернення до суду із заявою про банкрутство Підприємства "Юрикс" податковий борг є узгодженим.

В касаційній скарзі Підприємство "Юрикс", посилаючись на порушення приписів ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", ст.ст. 1, 6, 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", просить постанову Севастопольського апеляційного господарського суду скасувати, а ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим –залишити в силі.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши в касаційному порядку постанову господарського суду на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування норм матеріального і процесуального права, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За приписами ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон).

Відповідно до п. 3 ст. 6 Закону справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Для органів державної податкової служби, що ініціюють порушення справи про банкрутство, крім основних доказів безспірності грошових вимог, передбачених частинами 7, 8 ст. 7 Закону, встановлений спеціальний обов’язок подання додаткових документів, які підтверджують неплатоспроможність боржника.

Положеннями ч. 10 ст. 7 Закону передбачено, що до заяви кредитора - органу чи інших державних органів, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), додаються докази вжиття заходів до отримання заборгованості по обов'язкових платежах у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, при порушенні провадження у справі про банкрутство органи державної податкової служби повинні надати суду докази вжиття заходів з погашення заборгованості боржника перед бюджетами та/або державними цільовими фондами відповідно до Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21 грудня 2000 року N 2181-III (далі –Закон № 2181-III).

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у м. Сімферополі звернувшись до суду із заявою про порушення справи про банкрутство Підприємства "Юрикс" на підтвердження безспірності свої вимог посилається на податкові повідомлення-рішення № / від 27.02.2007, № /0 від 27.02.2007, № від 27.02.2007. Вказувала, що вказаними податковими повідомленнями-рішеннями боржнику було визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 5328944,85 грн., з яких за основним платежем –2600954,45 грн., за штрафними санкціями –20604313,80 грн., пеня –123676,60 грн. (а.с. 22-24).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ДПІ у м. Сімферополі на адресу Підприємства "Юрикс" були скеровані податкові вимоги № 1/859 від 14.02.2007 та № 2/1291 від 25.04.2007 (а.с. 36).

11.06.2007 ДПІ у м. Сімферополі було винесено рішення № 86/24-1 про застосування заходів для погашення податкового боргу за рахунок стягнення його активів (а.с. 37).

Однак, виставлені боржнику платіжні вимоги № 132, 133, 134 від 12.06.2007 повернуті банком без виконання, майно та активи, на яке можливе звернення стягнення, не виявлені, підприємство "Юрикс" за юридичною адресою не знаходиться (а.с.39-44).

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону боржник –суб’єкт підприємницької діяльності, неспроможний виконати свої грошові зобов’язання щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), протягом трьох місяців після настання встановленого строку їх сплати.

Ч.6 ст.1 Закону встановлено, що грошове зобов’язання –зобов’язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України. До складу грошових зобов’язань боржника не зараховуються недоїмка (пеня та штраф), визначена на дату подання заяви до господарського суду.

Відповідно до вимог п.п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" якщо податкове зобов'язання самостійно визначене платником податків у податковій декларації, то це зобов'язання вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Відповідно до вимог п.п. 5.2.1 ст. 5 вказаного Закону податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до п.п. 4.2 та 4.3 ст.4 цього Закону вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення. За винятком випадків коли платник податків оскаржує в адміністративному або судовому порядку рішення контролюючих органів.

Згідно з п. 5.4 ст. 5 Закону узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Безспірними вимогами органів стягнення, в даному випадку, слід вважати узгоджену суму податкового зобов'язання, не сплачену платником податків у строки, визначені статтею 5 Закону.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що на день звернення кредитора –ДПІ у м. Сімферополі до суду із заявою про порушення справи про банкрутство Підприємства "Юрикс" –24.07.2007 вказані податкові повідомлення-рішення ні в адміністративному, ні в судовому порядку оскаржені не були.

Виходячи з викладеного, Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що в даному випадку, перебіг трьохмісячного строку, передбаченого ч.3 ст.6 Закону про банкрутство, починається з моменту порушення платником податків строків, визначених ст.5 Закону України " Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-ІІІ. Суд апеляційної інстанції обґрунтовано дійшов висновку про продовження провадження у справі про банкрутство боржника.

Крім того, колегія суддів наголошує, що боржником –Підприємством "Юрикс" до суду першої інстанції було подане клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи за позовом боржника про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень, яке в порушення вимог ст. 79 ГПК України судом розглянуто не було, про що підставно вказано в постанові суду апеляційної інстанції.

Твердження касаційної скарги про помилковість висновків суду та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у касаційному провадженні, в зв’язку з чим судовою колегією не приймаються до уваги.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України, діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції згідно приписів ст.ст. 111-5, 111-7 ГПК України, погоджується з висновком суду апеляційної інстанції та не вбачає підстав для скасування постанови Севастопольського апеляційного господарського суду у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115,, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Підприємства "Юрикс" залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.01.2008 у справі № 2-6/10296-2007 залишити без змін.

Головуючий М. Хандурін

Судді                                                                        О. Мамонтова

О.Є. Короткевич