ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2008 р.

№ 20-2/444

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    Кузьменка М.В.,

судді                                        Васищака І.М.,

судді                                        Палій В.М.,

розглянувши касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства

"Енергетична компанія "Севастопольенерго"

на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду

від 10.01.2008р.

у справі №20-2/444

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія

"Севастопольенерго"

до            Державного підприємства "Севастопольський виноробний завод"

про            стягнення 9 582,16 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "Енергетична компанія "Севастопольенерго" звернулося до господарського суду міста Севастополя з позовом до Державного підприємства "Севастопольський виноробний завод" і просило суд стягнути з останнього вартість недоврахованої електроенергії у розмірі 9 582,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані не оплатою відповідачем виставленого позивачем рахунку №31132 від 20.06.2007р. для оплати недоврахованої електроенергії, розрахованої комісією позивача з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією.

Відповідач, заперечуючи заявлений позов, посилається на недоведеність належними доказами порушення ним Правил користування електричною енергією (а.с.50-52).

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 22.11.2007р. (суддя Шевчук Н.Г.) позов задоволено повністю: присуджено до стягнення з відповідача заборгованості у сумі 9 582,16 грн.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що 19.06.2007р. на засіданні комісії по розгляду Актів про порушення Правил користування електричною енергією ВАТ "ЕК "Севастопольенерго" у присутності представників відповідача був розглянутий Акт №0095284 від 13.06.2007р. (протокол №313 від 19.06.2007) та на підставі цього Акта був визначений обсяг недоврахованої електроенергії та визначена її вартість, всього у сумі 9 582,16 грн., і виставлений рахунок №31132 від 20.06.2007р., який відповідачем не оплачений.

Згідно ч.6 пункту 6.42 Правил користування електричною енергією споживач має право оскаржити до суду рішення комісії протягом 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу.

За висновком суду першої інстанції, оскільки відповідач не оскаржив рішення комісії позивача, то його посилання на те, що акт перевірки був оформлений за відсутності представника відповідача (споживача) не спростовує докази позивача щодо порушення відповідачем названих вище Правил, а відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.01.2008р. (головуючий, суддя Гонтарь В.І., судді Борисова Ю.В., Плут В.М.) рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказана постанова мотивована тим, що ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не врахував вимоги пунктів 1.2., 3.18, 3.19, 6.41 Правил користування електричною енергією, згідно яких на місці виявлення порушення 2-х сторонній акт порушення оформлюється тільки у присутності уповноваженого представника споживача. Між тим, оцінивши надані сторонами докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що двосторонній акт від 13.06.2007р. оформлений з порушенням зазначених Правил, що фактично позбавило відповідача можливості заявляти свої заперечення під час проведення перевірки.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового акта, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про те, що згідно ч.6 пункту 6.42 Правил користування електричною енергією відповідач мав оскаржити до суду рішення комісії позивача, є помилковими з огляду на таке.

За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у статті 16 ЦК України. Одним із таких способів, як указано у пункті 10 частини 1 названої вище статті, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частина 2 статті 20 ГК України серед актів, визнання незаконними яких передбачено статтею 16 ЦК України, як спосіб захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів встановлює, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживача. Тобто за змістом вказаної норми господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

Рішення комісії ВАТ "ЕК "Севастопольенерго" та протокол №313 від 19.06.2007р., яким воно оформлено, за своїми ознаками до таких актів не відносяться, оскільки не носять характеру обов'язкових до виконання ненормативних актів, а є лише фіксацією порушення, яке було виявлено при проведенні перевірки дотримання Правил користування електричною енергією.

Відповідно до п.6.43 Правил користування електричною енергією, споживач має оплатити рахунки за недовраховану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка. Спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта, визначення розміру коштів, належних до оплати, здійснення платежів, вирішуються у судовому порядку.

За таких обставин рішення комісії ВАТ "ЕК "Севастопольенерго" не тягне для відповідача (споживача) негативних правових наслідків у вигляді примусового стягнення вартості додаткового обсягу електроенергії.

Отже, рішення комісії, оформлене протоколом №313 від 19.06.07р., може бути використано в якості доказу у разі звернення ВАТ "ЕК "Севастопольенерго" до суду з позовом про стягнення розміру недоврахованої електроенергії, і підлягає оцінці судом у відповідності з вимогами статті 43 ГПК України (аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ від 12.06.2007р. у справі №3/576н).

Так, предметом спору у даній справі є не сплата відповідачем обсягу недоврахованої електроенергії у сумі 9 582,16 грн., нарахованої позивачем згідно акта №0095284 від 13.06.2007р. про порушення Правил користування електричною енергією.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, судами двох інстанцій встановлено, що між сторонами укладено договір №33 від 27.10.2004р. про поставку електричної енергії.

13.06.2007р. позивачем в ході проведення перевірки розрахункових приладів у будівлі гуртожитку відповідача (в якому ведеться реконструкція) за адресою: м.Севастополь, вул.М.Музики 100, був складений акт №0095284 про порушення Правил користування електричною енергією та зняття електролічильника для перевірки у зв'язку з підозрою у пошкодженні пломби. Після перевірки, яка не встановила втручання в роботу приладу, позивачем був визначений обсяг недоврахованої електроенергії на суму 9 582,16 грн. згідно протоколу комісії №313 від 19.06.2007р., на оплату якої відповідачу позивачем був виставлений рахунок №31132 від 20.06.2007р.

Не оплата відповідачем вказаного рахунку стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом з посиланням на те, що з боку відповідача виявлено порушення Правил користування електричною енергією, яке виразилося у порушенні пломби державної повірки на електролічильнику №658277.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції послався на недоведеність позивачем належними доказами порушення відповідачем п.6.40 Правил користування електричною енергією.

Колегія суддів вважає, що такого висновку суд дійшов підставно з врахуванням наступних норм процесуального права.

Так, відповідно до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. При цьому, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі; в необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Вимоги, що пред’являються до доказів визначені ст.34 ГПК України. Згідно вказаної норми, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, згідно абзацу 3 п.3.18 Правил користування електричною енергією, роботи з контрольного огляду засобу обліку та технічної перевірки розрахункових засобів обліку електричної енергії проводяться у присутності уповноважених представників споживача, а в разі, якщо споживач купує електричну енергію у постачальника електричної енергії за нерегульованим тарифом - додатково в присутності представників постачальника за нерегульованим тарифом та оформляються актом про проведені роботи із зазначенням в акті прізвища уповноваженого представника електропередавальної організації, який проводив роботи, та номера його службового посвідчення, підстави проведення технічної перевірки або контрольного огляду засобу обліку та детального опису результатів обстеження.

Абзацом 2 пункту 3.19 названих Правил передбачено, що роботи з розпломбування, випробування, вимірювання, зміни схеми розрахункового обліку, заміни типу розрахункового обліку електричної енергії без оформлення акта в присутності уповноважених осіб споживача та електропередавальної організації (постачальника електричної енергії) не допускаються.

Відповідно до п.6.41 Правил, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється двосторонній акт порушень.

Проте судом апеляційної інстанції встановлено, що двосторонній акт перевірки від 13.06.2007р., на підставі якого заявлені позовні вимоги, оформлений позивачем з порушенням наведених пунктів Правил, а саме у відсутності уповноваженого представника відповідача (споживача), оскільки зазначений в акті в якості представника підприємства (заводу) –громадянин Печорін С.В., підприємству не відомий, працівником останнього не є , та не був уповноважений діяти від імені підприємства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що оформлення позивачем акта перевірки від 13.06.2007р. з порушенням названих вище Правил, позбавляє його доказової сили.

Одночасно колегія суддів враховує й те, що відповідно до п.6.40 Правил користування електричною енергією, у разі виявлення у споживача пошкоджень або зриву пломб електропередавальної організації та/або пломб держповірки або за умови збереження цілісності пломб держповірки та електропередавальної організації пошкодження розрахункових приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу приладу обліку тощо), встановлення перемички, шунтуючої коло струму лічильника, використання різного роду пристроїв з метою зменшення показів приладу обліку, несанкціонованого втручання у параметри багатофункціональних лічильників, порушення цілісності ізоляції вторинних кіл трансформаторів струму чи напруги, знеструмлення кіл струму або кіл напруги приладу обліку, самовільного встановлення споживачем трансформаторів струму чи напруги, коефіцієнти трансформації яких не відповідають указаним на паспорті (табличці) трансформатора та/або вказаним у договорі про постачання, інших дій або бездіяльності споживача з метою зниження значення показів засобу обліку, покази розрахункового засобу обліку не враховуються, а електропередавальна організація (постачальник електричної енергії за регульованим тарифом) здійснює перерахунок обсягу фактично спожитої електричної енергії за період від дня останнього контрольного огляду засобу обліку представником електропередавальної організації (постачальника електричної енергії за регульованим тарифом) чи фактично проведеної і підтвердженої актом технічної перевірки роботи схеми комерційного обліку, що мала передувати виявленню порушень, але цей період має не перебільшувати шести місяців.

Аналіз названої норми свідчить, що відповідальність за п.6.40 Правил настає лише у разі наявності у діях або бездіяльності відповідача (споживача) наміру знизити покази засобу обліку.

Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції, з Акту проведення експертної перевірки лічильника електричної енергії (а.с.26), наданого позивачем в обґрунтування своїх вимог, вбачається, що зрив або пошкодження пломби відсутні, а саме зазначено, що при огляді розрахункового засобу установлено: справний; при розтині лічильника плівка і сторонні предмети не виявлені.

Отже доказів того, що відповідачем (споживачем) було знижено значення показів засобу обліку, матеріали справи не містять.

Інші доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони фактично зводяться до оцінки доказів та переоцінки обставин справи, що не є компетенцією касаційної інстанції з огляду на вимоги ст.ст.1115, 1117 ГПК України. Тим більше, що наведені у касаційній інстанції обставини та заперечення доказів у справі, були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції, та їм дана відповідна правова оцінка.

Враховуючи викладене, підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго" залишити без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.01.2008р. у справі №20-2/444 - без змін.

Головуючий, суддя                                                            М.В.Кузьменко

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                В.М.Палій