ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2008 р.

№ 2-5/6431-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючий суддя

Муравйов О.В.

судді

Полянський А.Г.

Фролова Г.М.

розглянувши

касаційну скаргу

ВАТ "Крименерго"

на

постанову від 25.12.2007 р. Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі

№ 2-5/6431-2007 Господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом

ВАТ "Крименерго"

до

1.          Фонду майна Автономної Республіки Крим

2.          Республіканського підприємства "Сімферопольське міжміське бюро реєстрації і технічної інвентаризації

про

визнання права господарського відання та спонукання зареєструвати право власності

За участю представників сторін:

позивача –Котовська Н.Д. дов. від 03.01.2008 р.

відповідача –1- не з'явились,

відповідача –2- не з'явились

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.10.2007 р. (суддя - Гаврилюк М.П.) в позові відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 25.12.2007 р. (судді – Антонова І.В., Латинін О.А., Ткаченко М.І.) рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.10.2007 р. залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням та постановою, ВАТ "Крименерго" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідачі не скористались наданим процесуальним правом на участь у суді касаційної інстанції.

Відзивів від відповідачів не надходило.

Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання наказу ВАТ "Крименерго" № 106 від 02 березня 2005 року та у зв’язку з реорганізацією "Ялтинських електричних мереж" на баланс ВАТ "Крименерго" з балансу "Ялтинських електричних мереж" були передані будинки ПДУ та їдальня, розташовані за адресою: місто Алушта, вул. Набережна, 24-а, що підтверджується актом приймання-передачі № 1 від 01 квітня 2005 року. На момент передачі "Ялтинські електричні мережі" були підрозділом ВАТ "Крименерго". Вказані об’єкти раніше були передані на баланс "Ялтинським електричним мережам" Державною акціонерною енергопостачальною компанією "Крименерго" Міністерством палива та енергетики України, правонаступником якого є ВАТ "Крименерго".

17.05.2006 р. ВАТ "Крименерго" листом за № 89-01/310 звернулось до Сімферопольського міжміського бюро реєстрації та технічної інвентаризації з клопотанням про оформлення права власності держави та права господарського відання ВАТ "Крименерго" на блок будинків ПДУ № 8, розташованих за адресою: міста Алушта, вул. Набережна, 24а.

Відповідач-2 листом за № 2906ВД від 02.02007 р. відмовив ВАТ "Крименерго" на підставі відсутності у позивача додаткового переліку нерухомого майна, переданого Міністерством палива та енергетики України, який би підтверджував передання вищевказаних об’єктів до статутного фонду ВАТ "Крименерго".

Згідно зі статтею 136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема право власності на нерухоме майно та речові права на чуже нерухоме майно.

Частиною 4 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" встановлено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно, що є у державній власності, здійснюється за заявою органу, уповноваженого в установленому порядку управляти нерухомим майном, що є у державній власності.

Реєстрація права власності повинна передувати реєстрації інших речових прав на таке майно та їх обмежень і проводитися в разі вчинення правочину щодо такої нерухомості, встановлення обмежень речових прав на таку нерухомість (ч. 6 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень").

Враховуючи, що відсутня реєстрація права власності на спірне майно, здійснення реєстрації права господарського відання за позивачем не може бути здійснено.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В порушення вказаних вимог, позивачем не було надано доказів того, що він є уповноваженим державою органом по реєстрації права власності на спірне майно.

Посилання позивача на те, що він є балансоутримовачем спірних приміщень, як на одну з підстав пред'явлення позову, спростовується тим, що знаходження майна на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності.

Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства (Роз’яснення Вищого господарського суду України від 02.04.94 р. N 02-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з судовим захистом права державної власності").

За таких обставин, перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що суди в порядку ст. ст. 43, 47, 43, 99, 101 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним чином проаналізували відносини сторін.

Місцевим господарським судом було правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини та прийнято обґрунтоване та законне рішення.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, повторно розглядаючи справу, повно з’ясував обставини, які мали значення для правильного розгляду поданої апеляційної скарги. Висновки апеляційного суду ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та відповідають положенням чинного законодавства. Як наслідок, прийнята апеляційним господарським судом постанова відповідає положенням ст. 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з цим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.ст.85, 1115 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою присутнього представника позивача вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Крименерго" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.10.2007 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 25.12.2007 року у справі № 2-5/6431-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя Муравйов О.В.

Судді Полянський А.Г.

Фролова Г.М.