ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

Справа № 16/1319а

"01" квітня 2008 р.                                                                                          м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Спаських Н.М.

при секретарі: Волна С.В. за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі до Селянського (фермерського) господарства "Зарубенці" про стягнення 523,90 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивачем заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості по внесках на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в сумі 523,90 грн. за січень 2008 року, на підставі Закону України № 1058 від 09.07.2003 року “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”.

Ухвалою суду від 11.03.2008 року позивача було зобов'язано надати суду копії вимог, які направлено відповідачу на сплату недоїмки по страхових внесках за позовними вимогами.

У відповідь на дану ухвалу начальник Управління ПФ України в Монастирищенському районі повідомив, що орган ПФ України має право звертатися до суду за стягненням недоїмки без попереднього пред"явлення боржнику вимоги, послаючись на ч. 8 п. 3. ст. 106 Закону України № 1058 від 09.07.2003 року “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”.

Позивач вважає, що пред'явлення відповідачу вимоги про сплату недоїмки є виключно засобом досудового врегулювання спору.

Дана позиція є такою, що суперечить положенням законодавства, виходячи з такого:

У відповідності до ч. 3 ст. 106 Закону України № 1058 від 09.07.2003 року “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” -- територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом і підлягає до виконання боржником протягом 10 днів з часу її отримання. Якщо вимога була узгоджена боржником, але не оплачена, то відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

Таким чином, направлення вимоги боржнику є обов'язковою дією для органу ПФ згідно Закону України № 1058 і незалежно від того, чи буде борг добровільно сплачено, чи орган ПФ України буде звертатися до виконавчої служби чи до суду за примусовим стягненням.

Положення Закону № 1058 про те, що у разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про стягнення недоїмки до господарського суду передбачені законодавством заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються, не стосується вимоги ПФ України про сплату боргу.

Така вимога за змістом Закону України № 1058 від 09.07.2003 року “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” за своєю правовою природою не є заходом досудового врегулювання спору. Таким заходом є лише претензія, про що вказано у розділі ІІ ГПК України, а чинним КАС України такий інститут взагалі не передбачений.

Формулювання ч. 8 п. 3 ст. 106 Закону України № 1058 від 09.07.2003 року “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” прямо говорить про те, що ПФ не повинен вживати заходи досудового врегулювання спору, передбачені законодавством, тобто іншим законодавством ніж Закон України № 1058, який про порядок досудового врегулювання спору за позовоми ПФУ нічого не говорить.

Вимога, направлена боржнику в порядку ст. 106 Закону України № 1058 від 09.07.2003 року “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” не є засобом досудового врегулювання спору, не є претензією, а виконує іншу функцію -- вимагання сплати існуючої недоїмки та узгодження цієї недоїмки з правом її оскарження боржником.

Крім того, за змістом ч. 3 ст. 106 Закону України № 1058 від 09.07.2003 року “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” саме наявність узгодженої але не оплаченої вимоги є підставою як для звернення до виконавчої служби, так і до господарського суду.

На підставі викладеного, ненадіслання органом ПФУ боржнику вимоги в порядку ст. 106 Закону України № 1058 від 09.07.2003 року “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” є порушенням вимог цього закону.

Дана обставина є підставою для постановлення окремої ухвали суду для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Керуючись ст. 166 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Звернути увагу Управління Пенсійного Фонду України в Монастирищенському районі на виявлені недоліки в роботі та зобов'язати вжити заходи до їх недопущення в майбутньому.

Про вжиті заходи повідомте господарський суд Черкаської області протягом місяця з дня отримання даної ухвали.

Окрема ухвала може бути оскаржена в установленому порядку.

Суддя                                                                                                      Спаських Н.М.