КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2008                                                                                           № 37/583

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Шаров В.В., довіреність б/н від 17.12.2007р.,

від відповідача - не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз"

на рішення Господарського суду м.Києва від 05.02.2008

у справі № 37/583

за позовом                               Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз"

до                                                   Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  зобов"язання вчинити дії

Суть рішення і скарги:

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації “Донецькоблгаз” (надалі – ВАТ “Донецькоблгаз”, Позивач) звернулося в господарський суд міста Києва з позовом до Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” (надалі – ДК “Газ України”, Відповідач), у якому просило зобов’язати Відповідача виконати дії відносно підписання коригуючих актів приймання-передачі природного газу за січень-червень 2007 року по договору №06/06-793 від 29.12.2006р.

Рішенням господарського суду м. Києва від 05.02.2008 року у справі № 37/583 в позові ВАТ “Донецькоблгаз” було відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2008 року у справі № 37/583 та прийняти нове рішення, яким зобов’язати ДК “Газ України” виконати дії шляхом підписання коригуючи актів приймання-передачі природного газу за період з січня по грудень 2007 року по договору № 06/06-793 від 29.12.2006р. поклавши судові витрати по даній справі на Відповідача.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було неповно з”ясовано всі обставини справи та порушено норми матеріального права, зокрема: ст.ст. 11, 16, 202 та 214 Цивільного кодексу України (надалі – ЦК України), що є підставами для скасування такого судового рішення.

Представник Відповідача надав суду свій відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджувався з доводами та вимогами Позивача, викладеними ним в апеляційній скарзі і вважав, що рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2008р. у даній справі є законним, об”єктивним і таким, що відповідає дійсним обставинам справи, а тому просив залишити це рішення без змін, а подану на нього Позивачем апеляційну скаргу – без задоволення.

Разом з тим, Відповідач, або його представник, незважаючи на те, що про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання по розгляду апеляційної скарги, так і не з”явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, що на думку суду, в даному випадку, не перешкоджає розгляду і вирішенню справи без його участі.

Заслухавши пояснення представника Позивача в судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вказувалось вище, ВАТ “Донецькоблгаз” звернулося в господарський суд міста Києва з позовом до ДК “Газ України” про зобов’язання вчинити дії і рішенням господарського суду міста Києва від 05.02.2008р. у справі № 37/583 в задоволенні даного позову було відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що положеннями договору та додатковими угодами до нього не передбачалося внесення змін (корегувань) в акти прийому-передачі природного газу, а відмова Відповідача від підписання коригуючих актів, які стосуються відносин між Позивачем та населенням, і які запопонував підписати Позивач, не тягне за собою порушення прав та законних інтересів останнього. Крім того, на думку суду першої інстанції, чинним законодавством України не передбачено такого способу захисту прав та інтересів, як зобов’язання сторони підписувати коригуючі акти.

У зв”язку з цим, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (надалі – ГК України), майнові зобов”язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов”язання, що виникає між суб”єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб”єкт (зобов”язана сторона, у тому числі боржник) зобов”язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб”єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб”єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов”язаної сторони виконання її обов”язку.

Згідно змісту ст.ст. 11, 14 та 509 ЦК України договір, зокрема, є підставою виникнення цивільних прав і обов”язків (зобов”язань), які мають виконуватися у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Крім того, згідно змісту ст.ст. 525, 526 та 530 ЦК України, зобов”язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов”язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В ст. 629 ЦК України також зазначається, що договір є обов”язковим для виконання сторонами.

В даному випадку, як було правильно встановлено судом першої інстанції, 29.12.2006р. між ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” (Постачальник) та ВАТ “Донецькоблгаз” (Покупець) було укладено договір на постачання природного газу за № 06/06-793 (надалі – Договір).

Також, в наступному, 31.01.2007р., 14.03.2007р. та 30.04.2007р. сторонами було підписано додаткові угоди № 1, 2 та 3 до Договору.

Відповідно п. 1.1. до Договору (із змінами та доповненнями) Постачальник зобов”язується передати у власність покупцю у 2007 році природний газ з урахуванням можливих обсягів розбалансування газу (відтоків/притоків), а Покупець, у свою чергу, зобов”язується прийняти та оплатити газ на умовах даного Договору.

Згідно п. 3.3. Договору приймання-передача газу, поставленого Постачальником Покупцеві у відповідному місяці, оформляється щомісячними актами приймання-передачі газу, в яких визначається обсяг фактично переданого газу. При цьому, в акті приймання-передачі газу окремим рядком визначаються обсяги розбалансування (притоків або відтоків газу).

Відповідно до п. 3.4. Договору не пізніше 5 числа місяця наступного за місяцем поставки газу, Покупець зобов”язується надати Постачальнику два примірники акту приймання-передачі газу, підписані та скріплені печаткою, які є підставою для остаточних розрахунків.

Згідно положень вказаного Договору (п.п. 3.2., 3.3.) приймання-передача природного газу протягом місяця здійснюється рівномірно з припустимим відхиленням добових обсягів від середньодобового не менше як +/-5,0 відсотків, при необхідності відступу від середньодобової норми Постачальником і Покупцем встановлюється нерівномірна подача газу за взаємно узгодженим графікам. Кількість газу, поставленого покупцю, закріплюються щомісячними актами приймання-передачі газу, які підписуються повноважними представниками Постачальника і Покупця на підставі наданих Покупцем розподільчих відомостей споживання газу споживачами.

При цьому слід зазначити, що вказаним Договором та додатковими угодами до нього не передбачалось внесення змін (коригувань) саме в акти-прийому передачі природного газу, а передбачалась можливість (п. 4.3.), у разі зміни ціни на газ в сторону зменшення або збільшення, здійснення перерахунку за спожитий газ за новими цінами, водночас, з підписанням відповідної додаткової угоди на зміну такої ціни.

Також, згідно п. 8 ч. 10 “Правил надання населенню послуг з газопостачання” (надалі – Правила), які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 12.09.1999р., за ініціативою газопостачального підприємства або заявою споживача газопостачальне підприємство проводить станом на 1 липня перерахунок оплати вартості використаного природного газу залежно від обсягу його фактичного використання у першому півріччі поточного року та від роздрібних цін, що діяли в першому півріччі поточного року, аналогічно перерахунку, який проводиться за підсумками року станом на 1 січня.

При цьому, як зазначено в Правилах, якщо обсяг фактично використаного споживачем природного газу у першому півріччі поточного року становить 60 відсотків річного обсягу споживання природного газу, згідно з яким застосовуються роздрібні ціни на природний газ, то такий перерахунок здійснюється до 1 серпня поточного року і лише виключно у разі перевищення або зменшення обсягів споживання газу, а відповідно до п.1.1 цих Правил, вони регулюють відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами – споживачами газу.

Посилання Позивача на те, що при проведенні звірки фактичного споживання газу абонентами (населенням) за перше півріччя 2007 року станом на 01.08.2007р., ним було визначено, що певна кількість абонентів підпадає під іншу цінову категорію, та у зв’язку з цим було зроблено коригуючі акти приймання-передачі природного газу, які направлені на адресу Відповідача, які останнім підписано не було, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки Позивач не надав суду доказів про те, що у Відповідача існує обов”язок підписувати саме коригуючі акти, а також не було надано доказів, які підтверджують перевищення або зменшення обсягів споживання природного газу.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і в тій частині, що надані Позивачем акти №№ 49, 48, 5, 14, 36 і 53 підтверджують лише відносини між останнім та населенням, і жодним чином не підтверджують факт перевищення або зменшення обсягу спожитого Позивачем природного газу, який поставлявся Відповідачем.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, в даному випадку, Позивач, всупереч вимог вказаної норми закону, не надав суду апеляційної інстанції належних доказів на підтвердження своїх доводів та вимог, заявлених в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2008р., яке було прийнято по даній справі, у зв”язку з повним з”ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду дійсним обставинам справи, а також у зв”язку з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим. Підстав, для скасування або зміни вказаного судового рішення та задоволення апеляційної скарги ВАТ “Донецькоблгаз”, суд апеляційної інстанції не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32 - 34, 35, 36, 91, 92, 99, 101 – 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Донецькоблгаз” залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2008р. у справі № 37/583 за позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Донецькоблгаз” до Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” про зобов’язання вчинити дії, – без змін.

2. Справу № 37/583 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

17.04.08 (відправлено)