ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"09" червня 2008 р.

Справа № 14/134

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 14/134

за адміністративним позовом: виробничо-комерційної фірми "РВК Плюс" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Соколівське, вул. Сонячна, 2,

до відповідача: Кіровоградської міжрайонної державної податкової інспекції, м. Кіровоград, вул. Покровська, 4,

про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення,

Секретар судового засідання - А.В. Адаменко

Представники сторін:

від позивача - участі не брав;

від відповідача - участі не брав;

Час прийняття постанови: 15 год. 10 хв.

Подано позов про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Кіровоградської МДПІ від 16.11.2007 р. №/0 про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 67500,00 грн., в тому числі 45000,00 грн. основного платежу та 22500,00 грн. штрафної (фінансової) санкції.

Подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач просить суд також визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Кіровоградської МДПІ прийняті за результатами узгодження спірного податкового повідомлення-рішення в процедурі адміністративного узгодження №/1 від 28.03.2008 р., №/2 від 31.03.2008 р.

Позивач не погоджується з висновками, викладеними в акті перевірки щодо порушення підпунктів 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2 статті 7, підпункту 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” щодо завищення підприємством податкового кредиту, оскільки, як вважає позивач , прийняття та оплата підприємством послуг за господарським договором з ПП “Світ +” є юридичним фактом з яким Закон України “Про податок на додану вартість” пов'язує право платника податку на віднесення податку на додану вартість, включеного до вартості послуги до податкового кредиту підприємства.

Позивач зазначає, що господарський договір, які укладався підприємством на отримання інформаційно-послуг в установленому порядку недійсним не визнавався, його укладення та виконання є господарською операцією та діяльністю ВКФ “РВК Плюс” у формі ТОВ , зазначеною в Статутних документах та звертає увагу суду, що факт понесених витрат (сплата коштів) по господарської операції відповідачем не заперечується, а доказом прийняття виконаних робіт, наданих послуг є акт виконаних робіт (послуг).

Позивач стверджує, що податкова накладна №300104 від 31.12.2006 р., яка стала підставою для включення суми податку на додану вартість в сумі 45000,00 грн. до податкового кредиту відповідає вимогам підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, отже підстав для зменшення сум податкового кредиту у податкового органу не було.

В запереченнях на позов відповідач наполягає на порушенні позивачем вимог Законів України „Про податок на додану вартість”, вважає обґрунтованими та правомірними висновки податкової служби, викладені в акті перевірки, який став підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

За письмовим клопотанням сторін судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н ОВ И В :

На підставі направлень від 14.09.2007 р. №95,102, виданих Кіровоградською МДПІ спеціалістами державного податкового органу проведена планова документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ВКФ “РВК Плюс” у формі ТОВ вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2006 р. по 30.06.2007 р.

Документальною перевіркою встановлено порушення вимог підпунктів 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2 статті 7, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, в результаті чого визначено заниження податку на додану вартість за грудень 2006 року на 45000,00 грн., що зафіксовано в акті перевірки від 01.11.2007 р. № 65/23-00/30697215.

Акт перевірки став підставою для винесення Кіровоградською МДПІ податкового повідомлення-рішення від 16.11.2007 р. №/0 про визначення податкового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 45000,00 грн. основного платежу та 22500,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Не погодившись з нарахуванням податкового зобов’язання позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення в процедурі адміністративного узгодження. За результатами розгляду скарг позивача в процедурі апеляційного узгодження спірне податкове повідомлення-рішення залишено без змін, в зв’язку з чим Кіровоградською МДПІ винесено повідомлення-рішення від 28.03.2008 р. №/1, від 31.03.2008 р. №0/2.

Господарський суд задовольняє вимоги позивача про визнання недійсними спірних податкових повідомлень-рішень в силу наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між ВКФ “РВК Плюс” у формі ТОВ та ПП “Світ +” укладено договір №02/10-6 від 02.10.2006 р., згідно якого ПП “Світ +” бере на себе зобов'язання надати інформаційно-консультаційні послуги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до умов договору сторонами укладено акт від 31.12.2006 року приймання-передачі виконаних робіт, за яким сторони підтверджують надання позивачу інформаційно-консультаційних послуг в повному об'ємі з належним оформленням на суму 270000,00 грн., в тому числі ПДВ – 45000,00 грн.

ПП “Світ+” виписано податкову накладну №300104 від 31.12.2006 р. на суму 270000,00 грн., в тому числі ПДВ 45000,00 грн.

Платіжним дорученням №638 від 30.01.2007 р. ВКФ “РВК Плюс” у формі ТОВ перерахувало ПП “Світ +” за підготовчі та інформаційно-консультативні послуги згідно договору №02/10-6 від 02.10.2006 року.

Для огляду в судовому засіданні позивачем представлено звіт ПП “Світ+” про проведення дослідження “Шляхів розширення ринків збуту скрапленого газу “ згідно договору №02/10-6 від 02.10.2006 року.

Відповідно до підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” датою виникнення податкових зобов'язань з поставки робіт, послуг вважається дата, яка припадає на податковий період протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше – або дата зарахування коштів від покупця на розрахунковий рахунок платника податків або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) – дата оформлення документа, що посвідчує факт виконання робіт (послуг).

Згідно пункту 1.7 статті 1 цього Закону податковий кредит – сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій – або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку і оплати товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунка (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

За нормою підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обороту) і основних фондів або нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Із змісту зазначених вище договору та акту прийому-передачі виконаних робіт, звіту ПП “Світ+”, пояснень представників позивача вбачається, що ВКФ “РВК Плюс” у формі ТОВ фактично отримало послуги від ПП “Світ +”, які пов'язані з підготовкою, організацією та веденням виробництва та сплатило вартість наданих послуг, визначену умовами договорів.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодекс адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час податковим органом не надано суду будь-яких доказів, що свідчать про невикористання в господарської діяльності позивача послуг, отриманих від ПП “Світ+” згідно договору №02/10-6 від 02.10.2006 р.

За таких обставин, господарський суд вважає необґрунтованим твердження відповідача про завищення податкового кредиту по господарської операції, пов'язаної з наданням інформаційно-консультаційних послуг за договором №02/10-6 від 02.10.2006 р. з причин невикористання даних послуг в діяльності підприємства.

Господарський суд не може погодитися з позицією відповідача щодо завищення позивачем податкового кредиту з причин порушення порядку заповнення податкової накладної від 31.12.2006 р. №300104, яка була видана ПП “Світ +” при здійснені розрахунку за дані інформаційно-консультатівні послуги.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв’язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Згідно підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками – порядковий номер податкової накладної; дату виписування податкової накладної; повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача; ціну поставки без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягає сплаті з урахуванням податку.

Зі змісту податкової накладної №300104 від 31.12.2006 р. вбачається, що всі реквізити, передбачені нормами підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону заповнені вірно.

Зазначення в податкової накладної дати виникнення податкового зобов'язання у продавця не є обов'язковим реквізитом податкової накладної, передбаченим Законом України “Про податок на додану вартість”.

Навіть якщо прийняти до уваги вимоги пункту 12 наказу ДПА України від 30.05.1997 р. №165, зареєстрованого в Мінюсті України 23.06.1997 р. №233/2037 щодо обов'язкового зазначення в графі 2 дати виникнення податкового зобов'язання у продавця, тобто будь-якої з подій, що сталася раніше відповідно до вимог пункту 7.3 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, невірне зазначення дати виникнення податкового зобов'язання не є підставою для висновку про недійсність такої податкової накладної, не свідчить про її неналежність та недопустимість як доказ. Дана податкова накладна дає можливість ідентифікувати контрагентів та підтвердити фактичне здійснення господарської операції та сплату податку на додану вартість в ціні товару (послуги).

Помилка, допущена при оформленні податкової накладної щодо зазначення дати виникнення податкового зобов'язання у продавця, суд не вважає суттєвим порушенням в оформленні податкової накладної, оскільки зазначене порушення не могло призвести до будь-яких порушень в галузі оподаткування – продавець послуги чи покупець (позивач) не могли внаслідок цієї помилки уникнути від оподаткування шляхом заниження податкових зобов'язань чи завищення податкового кредиту шляхом подвійного включення сум податку на додану вартість. Це порушення має несуттєвий характер, не тягне за собою заниження податкових зобов'язань, а тому суд вважає, що воно не може бути підставою для зменшення позивачу суми податкового кредиту.

Не дотримання позивачем порядку, встановленого підпунктом 7.2.6 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” не є підставою для висновку про неправомірність віднесення понесених позивачем витрат до податкового кредиту і не свідчить про обґрунтованість висновку податкового органу щодо завищення сум податкового кредиту, оскільки згідно абзацу другому підпункту 7.4.5 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” основаним для відповідальності платника податку є не підтвердження сум податку, включеного в податковий кредит на момент перевірки платника податку.

Такого ж висновку дійшов Верховний суд України, про що викладено в постанові від 06.12.2005 р. №21-105 та Вищий господарський суд України, про що викладено в постанові від 09.09.2004 р. №5/3258-12/433.

Кіровоградська МДПІ не довела суду факту несплати позивачем вартості послуги, в тому числі податку на додану вартість по податкової накладної, оформленим з недоліками Порядку оформлення податкових накладних та факту несплати контрагентом позивача податкового зобов’язання по податку на додану вартість по даній господарській операції.

З урахуванням викладеного, господарський суд вважає безпідставним висновок податкового органу щодо завищення позивачем податкового кредиту в розмірі 45000,00 грн. та задовольняє позовні вимоги щодо визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Кіровоградської МДПІ №/0 від 16.11.2007 р., №/1 від 28.03.2008 р., №/2 від 31.03.2008 р. про визначення податкового зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 67500,00 грн., в тому числі за основним платежем 45000,00 грн. та штрафним санкціям у розмірі 22500,00 грн.

Керуючись частинами 1 - 3 статті 160, частинами 1 - 2 статті 162, статтею 163, частинами 1- 4 статті 254, статтею 258, пунктом 6 розділу 7 "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Кіровоградської міжрайонної державної податкової інспекції №/0 від 16.11.2007 року, №/1 від 28.03.2008 року та №/2 від 31.03.2008 року, згідно яких виробничо-комерційній фірмі "РВК Плюс" у формі товариства з обмеженою відповідальністю визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 67500 грн. 00 коп., з яких: 45000 грн. 00 коп. - основний платіж та 22500 грн. 00 коп. - штрафні (фінансові) санкції.

Стягнути з Державного бюджету України на користь виробничо-комерційної фірми "РВК Плюс" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Соколівське, вул. Сонячна, 2, ідентифікаційний код 30697215, р/р 4100 АКІБ "Укрсиббанк" м. Кіровоград, МФО 351005) судові витрати по справі в розмірі 3,40 грн. державного мита.

За заявою стягувача після набрання постановою законної сили господарський суд видає виконавчий лист.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження , але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Кіровоградської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України – з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя

С. Б. Колодій