ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 36/96

03.03.08

За позовом                    Товариства з обмеженою відповідальністю «Артеміда плюс»

До                              Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітан ЛТД»

Про                              стягнення 173 788,62 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача                     Хоменко Н.І. –директор, протокол № 1 від 06.09.2000р.;

Рогожук С.Л. по довіреності б/н від 08.10.2007р.

Від відповідача           не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва переданий позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Артеміда плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітан ЛТД»про стягнення 149 560 грн. передоплати за цемент, 18 032,80 грн. неустойки за порушення виконання зобов’язання, 6 195,82 грн. штрафних санкцій у зв’язку з неналежним виконанням умов договору поставки № 06/06-07 від 14.06.2007р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2008р. порушено провадження у справі № 36/96. Розгляд справи призначено на 18.02.2008р.

У зв’язку з неявкою відповідача, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2008р. розгляд справи було відкладено на 03.03.2008р.

В судовому засіданні 03.03.2008р. представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та росили суд задовольнити їх.

Відповідач письмовий відзив на позов не надав, представника в судове засідання не направив, не виконав вимог суду, викладених в ухвалах суду від 24.01.2008р. та від 18.02.2008р.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві. (роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.1997р. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, належних доказів поставки товару позивачу від відповідача не надходило.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, Господарський суд міста Києва –

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2007 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «Артеміда плюс» (далі позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Капітан ЛТД»(далі відповідач, постачальник) було укладено договір поставки № 06/06-07.

Відповідно до умов даного договору відповідач зобов’язався на підставі заявок позивача передати у власність позивача товар –цемент, а позивач зобов’язався прийняти та оплатити товар на умовах договору. (п.1.1 договору).

Термін дії договору сторони обумовили з моменту його підписання обома сторонами і до 31 грудня 2007р.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач заявками № 1 від 09.07.2007р., № 2, № 3 від 13.07.2007р., № 4 від 16.07.2007р.. у відповідності до укладеного договору, просив відповідача відвантажити товар –цемент насипний загальною кількістю 5 вагонів.

На виконання умов договору позивач платіжними дорученнями № 104 від 10.07.2007р., від 13.07.2007р., № 114 від 13.07.2007, № 117 від 19.07.2007р., копії яких додані до матеріалів справи, перерахував відповідачу 225 410,00 грн. В зазначених платіжних дорученнях в рядку «призначення платежу»зазначено: передоплата за цемент.

Факт перерахування коштів та отримання їх відповідачем підтверджується банківськими виписками позивача та податковими накладними від 10.07.2007р., 13.07.2007р., 16.07.2007р., 19.07.2007р., копії яких міститься в матеріалах справи.

В договорі (п. 3.6). сторони обумовили, що відвантаження партій товару на залізницю проводиться постачальником після зарахування грошових коштів від покупця на поточний рахунок постачальника.

Відповідач взяті на себе зобов’язання за договором поставки не виконав, оскільки товару покупцю не поставив, гроші, отримані в якості передоплати, повернув лише частково, в сумі 75 850,00 грн., що підтверджується банківськими виписками позивача від 24.07.2007р., 07.09.2007р., 08.10.2007р.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов’язковим до виконання сторонами.

Відповідно до приписів ст. 526 Цивільного кодексу зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Заявлені позивачем вимоги повернути суму отриманої передоплати, викладені в листі № 16 від 27.07.2007р., в претензії № 1 від 14.08.2007р. та в листі № 7 від 03.10.2007р., відповідач залишив без відповіді і задовольнив лише частково, в сумі 75 850,00 грн.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 149 560,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно п. 57 Положення про поставки продукції виробничо-технічного призначення, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 25.07.1988р. № 888, за прострочку поставки або недопоставку продукцїї постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі 8 відсотків вартості непоставленої в строк продукцїї по окремим найменуванням номенклатури (асортименту).

Відповідно до вказаного Положення позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 18 032,80 грн. неустойки. Наданий позивачем розрахунок неустойки відповідає вимогам законодавства.

Позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 6 195,82 грн. неустойки задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Договором поставки (п. 6.1) обумовлено, що в разі невиконання або неналежного виконання сторонами взятих на себе зобов’язань по договору, вони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Позивач застосував Положення про поставки продукції виробничо-технічного призначення, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 25.07.1988р. № 888, а тому у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача неустойки в розмірі 6 195,82 грн., нарахованої відповідно до Господарського кодексу України.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 82 –85 Господарського процесуального Кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітан-ЛТД»(03146, м. Київ, вул. Якуба Колоса, 2, кв. 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Артеміда плюс»(03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9, кв. 414, ) 149 560 (сто сорок дев’ять тисяч п’ятсот шістдесят) грн. 00 коп. основної заборгованості, 18 032 (вісімнадцять тисяч тридцять дві) грн. 80 коп. неустойки, 1 675 (одну тисячу шістсот сімдесят п’ять) грн. 93 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині в позові відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Трофименко Т.Ю.