ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 34/79

23.04.08

За позовом

Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта»

до

Закритого акціонерного товариства «Українські радіосистеми»

третя особа-1

третя особа-2

Відкрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Дженералі гарант»;

Яніцький І.Я.

про

стягнення 2 994,56 грн.

Суддя

Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача –

Чала І.М. (довіреність б/н від 26.03.2008);

від відповідача –

від третьої особи-1

від третьої особи-2

Сівков П.О. (довіреність № 255 від 13.11.2007);

не з’явився;

не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство Національна страхова компанія «Оранта»(далі –Позивач) звернулося до господарського суду з позовом про стягнення в порядку регресу з Закритого акціонерного товариства «Українські радіосистеми»(далі –Відповідач) матеріальної шкоди в сумі 2 994,56 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивачем на підставі договору страхування заставлених транспортних засобів № В8955-003/06/СТ від 18.01.2006, внаслідок настання страхової події –дорожньо-транспортної пригоди (далі –ДТП) виплачено страхове відшкодування вигодонабувачу пошкодженого автомобіля марки «Міцубісі Ланцер», державний номерний знак АА 6975 ВВ, а тому Позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування»та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) отримано право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду. Оскільки транспортний засіб –автомобіль «Шевроле Авео», державний номерний знак АА 0564 АК, яким скоєно ДТП, і водій якого визнаний винним у її скоєні, належить на праві власності Відповідачу, а тому останній зобов’язаний виплатити Позивачу заявлену до стягнення суму.

23.04.2008 Позивач в порядку статті 24 Господарсько процесуального кодексу України (далі –ГПК України) подав клопотання, відповідно до якого просить замінити первісного Відповідача на належного відповідача –Відкрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Дженералі гарант».

Розглянувши у судовому засіданні дане клопотання, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд залишив вказане клопотання без задоволення з тієї підстави, що відповідно до статті 24 ГПК України суд має право допустити заміну первісного відповідача лише за згодою позивача, проте такої згоди від Позивача отримано не було.

Відповідач позов не визнав з тих підстав, що застрахував свою цивільно-правову відповідальність у Відкритому акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Дженералі гарант», а тому, на його думку, саме останнє повинно виплатити Позивачу спірну суму страхового відшкодування.

Ухвалою суду від 07.04.2008 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача –Відкрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Дженералі гарант»(далі –Третя особа-1) та Яніцького І.Я. (далі –Третя особа-2).

Третя особа-1 письмових заперечень проти позову не подала, в судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення.

Ухвала суду від 07.04.2008 була надіслана на адресу Третьої особи-1: 01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, 15/2 зазначену у вказаній ухвалі суду.

Третя особа-2 письмових заперечень проти позову не подала, в судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення.

Ухвала суду від 07.04.2008 була надіслана на адресу Третьої особи-2: м. Київ, проспект Перемоги, 89-а, кв. 62 зазначену у вказаній ухвалі суду. Про отримання Третьою особою-2 поштової кореспонденції з даною ухвалою суду за вказаною адресою, зокрема, свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення 21.04.2008.

Про поважні причини неявки в судове засідання представника Третьої особи-1 та Третьої особи-2 суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від Третьої особи-1 та Третьої особи-2 не надходило.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, –

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з довідки Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 24.05.2006 та постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 26.06.2006 у адміністративній справі № 3-16791/06, 14.05.2006 о 17 год. 30 хв. в м. Києві на перехресті вулиць Овруцька –Богговутівська була скоєна ДТП, а саме зіткнення автомобіля «Шевроле Авео», державний номерний знак АА 0564 ВК (далі –автомобіль «Шевроле»), яким керував Яніцький Іван Ярославович із автомобіля «Міцубісі Ланцер», державний номерний знак АА 6975 ВВ (далі –автомобіль «Міцубісі»), яким керував Кузьменко Антон Сергійович.

ДТП сталася в результаті порушення Яніцьким І.Я. вимог пункту 14.6 Правил дорожнього руху України, що підтверджується вказаними довідкою Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 24.05.2006 та постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.06.2006 у адміністративній справі № 3-16791/06, відповідно до якої Яніцького І.Я., визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Міцубісі», яким керував Кузьменко Антон Сергійович та який належить Деркач Вікторії Іллівні на підставі на підставі договору кредиту № 030.29-50/770-А від 18.01.2006.

Загальний розмір матеріальної шкоди, заподіяної володільцю автомобіля «Міцубісі», відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 223 від 19.05.2006, виконаного приватним підприємцем Шевченком Ю.В., дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу і складає 10 093,05 грн.

Пошкоджений автомобіль «Міцубісі»був застрахований на підставі договору страхування заставлених транспортних засобів № В8955-003/06/СТ від 18.01.2006, укладеного між Позивачем та Деркач В.І. (власник автомобіля «Міцубісі»).

На виконання вищевказаного договору страхування, за страховим актом №СТ-06-0956/1 від 20.06.2006, за письмовою заявою страхувальника, Позивачем було виплачено страхове відшкодування за завдану автомобілю «Міцубісі»матеріальну шкоду в сумі 12 577,51 грн., шляхом перерахування зазначених коштів на рахунок вигодонабувача, що підтверджується платіжним дорученням № 002809 від 21.06.2006.

Статтею 27 Закону України «Про страхування»та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Позивача перейшло в межах суми 12 577,51 грн. право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 24.05.2006, транспортний засіб –автомобіль «Шевроле», яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю «Міцубісі»належить Відповідачу.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем «Шевроле», що належить Відповідачу та перебуває у його володінні, встановлена у судовому порядку.

Відтак, Відповідач є особою, яка відповідає за збиток, заподіяний автомобілю «Міцубісі», в результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП.

Заперечуючи проти позову Відповідач посилається та те, що оскільки на час виникнення ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована у Третьої особи-1 за полісом № ВА/7877661, то виплатити спірну суму страхового відшкодування повинна саме Третя особа-1.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Шевроле»будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах була застрахована Відповідачем у Третьої особи-1 на підставі укладеного між ними договору обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № ВА/7877661).

Згідно з зазначеним полісом Третя особа-1 взяла на себе обов’язок відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема, майну третіх осіб під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу –автомобіля «Шевроле», –і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність Відповідача.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при

експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу заподіяного власнику автомобіля «Міцубісі», згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку № 223 від 19.05.2006, складає 10 093,05 грн.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Як вбачається з матеріалів справи, Третя особа-1 перерахувала Позивачу 9 583,05 грн. (10 093,05 грн. –510 грн. франшизи) страхового відшкодування в порядку регресу, що підтверджується платіжними дорученнями № 8789 від 28.11.2006 на суму 7 385,26 грн., № 870 від 07.02.2007 на суму 2 197,79 грн.

Таким чином, Третя особа-1 у повному обсязі виконала свої зобов’язання за договором обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у відповідності з вищевказаними нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи викладене, за встановлених обставин, заявлений до стягнення з Відповідача розмір збитків у сумі 2 994,56 грн. є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному розмірі.

Згідно зі статтею 33 ГПК України обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідач не спростував належними засобами доказування обставин на які посилається Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Розглядаючи спір по суті суд зауважує, що відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про судоустрій України»місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності. Згідно з частиною 1 статті 21 ГПК України сторонами в судовому процесі –позивачами і відповідачами –можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Таким чином, господарським судам підвідомчі справи, коли склад учасників спору відповідає статті 1 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер. Відтак, залучення до участі у справі водія у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на підставі статті 27 ГПК України не суперечить правилам предметної підсудності, визначеним статтею 12 цього Кодексу.

Крім того, суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю «Міцубісі»було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля.

Суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача (частина 5 статті 49 ГПК України).

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, статтями 22, 988, 993, 1166, 1187, 1188, 1190, 1192 ЦК України, статтею 27 Закону України «Про страхування», суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Українські радіосистеми»(04080, м. Київ, вул. В. Хвойки, 15/15, ідентифікаційний код 34428761, з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта»(01032, м. Київ, вул. Жилянська, 75, ідентифікаційний код 00034186) 2994 (дві тисячі дев’ятсот дев’яносто чотири) грн. 56 коп. відшкодування шкоди, а також 102 (сто дві) грн. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Суддя

Сташків Р.Б.

Повний текст рішення підписано 05.05.2008