ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"24" квітня 2008 р.

Справа № 4/73

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І. розглянув у судовому засіданні справу № 4/73

за позовом: Заступника військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України - орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних питаннях Військова частина А 1201, 27432, Кіровоградська область, Знам'янський район, с. Богданівка

до відповідача: Закритого акціонерного товариства "Інтер-Васт", 27432, Кіровоградська область, Знам'янський район, с. Богданівка

про стягнення 1668 грн. 58 коп.

Представники сторін:

від прокуратури - Грива Р.А., посвідчення № 345

від позивача - Пасюга О.О., довіреність № 725 від 10.04.2008 року

від позивача - Лелека Л.І., довіреність № 10 від 11.04.2008 року

від відповідача - участі не брав

Про час та місце розгляду справи відповідач належним чином повідомлений у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України (вих.№ 10120 від 16.04.2008 року) Рекомендовані поштові відправлення вручені представникам сторін (а.с. 34- 37). В судове засідання 24.04.2008 року представники відповідача не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно із статтею 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Водночас, законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із ст.93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах. В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Судом першої інстанції було надіслано процесуальні документи за адресою відповідача, зазначеною у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України станом на 17.03.08р., наданій Головним управлінням статистики у Кіровоградській області (а.с.38) та за вказаною позивачем при зверненні до суду м.Київ вул. Марини Раскової 23 офіс 1101.

Передбачені ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи відсутні, тому справа розглядається згідно до ст.75 ГПК України на підставі наданих до суду матеріалів та без участі представників відповідача.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з Закритого акціонерного товариства "Інтер-Васт", 27432, Кіровоградська область, Знам'янський район, с. Богданівка заборгованості по орендній платі в розмірі 1668 грн. 58 коп. , з яких 1587 грн. 81 коп. сума основного боргу та 80 грн. 77 коп. штрафу за несвоєчасне проведення платежів на користь держави в особі Міністерства оборони України - орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних питаннях Військова частина А 1201, 27432, Кіровоградська область, Знам'янський район, с. Богданівка.

В судовому засіданні прокурор та представники позивача вимоги підтримали повністю Відповідач не подав будь-яких пояснень чи заперечень по суті позовних вимог, тому суд позбавлений можливості при оцінці доказів по справі врахувати позицію відповідача.

Дослідивши матеріали справи та правовідносини між учасниками спору і надавши їм правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини між учасниками спору виникли на підставі укладеного 05.05.2001 року договору № 53/35-01 на оренду нерухомого майна (в подальшому договір), предметом якого сторонами в результаті вільного волевиявлення визначено проведення господарських операцій по передачі та прийманню в оренду вбудоване виробниче приміщення площею 352 кв.м, яке знаходиться в с. Богданівка Знамянського району та перебуває на балансі військової частини А-1201 вартістю 47960 грн. включаючи ПДВ.

Згідно до п.3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України та становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку березень 2001 року 333 грн. З нарахованої до стягнення суми орендної плати 30% повинно бути сплачено балансоутримувачу - військовій частині А 1201, а 70% до державного бюджету України. Пунктом 3.5 договору визначено, що за несвоєчасне перерахування орендної плати або перерахування не в повному обсязі з орендаря стягується пеня в розмірі 120 % річних від облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення включаючи і день оплати. Згідно до п.5.6 договору орендар зобовязався щомісячно до 12 числа місяця, наступного за звітним, надавати орендодавцю та балансоутримувачу копію платіжного доручення з відміткою банку про перерахування до бюджету орендної плати.

Умови договору прийняті в результаті вільного волевиявлення, договори підписано повноважними представниками сторін, а їх підписи скріплено відбитками печаток підприємств.

Відповідно до пп. 3.4.1. „Інструкції про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об'єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, та затвердження Умов і правил провадження діяльності з відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів”, яка затверджена наказом МВС України № 17 від 11.01.1999 р. та зареєстрована в Мін’юсті України 28.04.1999 р. за № 264/3557, відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб’єктів господарської діяльності. Відповідач не надав доказів того, що печатку було втрачено або викрадено.

На виконання умов договору позивач згідно до акту від 05.05.2001 року за погодженням з Фондом Державного майна України передав в користування відповідачу нежитлове приміщення площею 352 кв.м та вартістю 39967 грн., а відповідач прийняв в оренду вказане приміщення з незначними недоліками технічного стану предмета оренди. Згідно до погодженого сторонами розрахунка орендна плата за базовий місяць- березень 2001 року складає 333 грн. 06 коп.

Однак, відповідач в односторонньому порядку змінив умови договору та не проводив оплату орендної плати на розрахунковий рахунок позивача, в період з серпня 2006 року по грудень 2007 року включно не провів оплату за наданими позивачем рахунками по орендній платі і станом на 01.01.2008 року виникла заборгованість по оплаті за користування предметом оренди в розмірі 1587 грн. 81 коп.

Крім того, враховуючи умови укладеного між сторонами договору з відповідача підлягають до стягнення штрафні санкції у вигляді неустойки (пені) в розмірі 80 грн. 77 коп. за несвоєчасну сплату орендної плати.

Такий висновок господарський суд зробив на підставі детального аналізу правовідносин між учасниками спору та законодавства, що їх регулює враховуючи наступне.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить і ст. 193 ГК України за якою одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Спір фактично виник через небажання відповідача провести оплату отриманих послуг. Укладений між сторонами договір та норми діючого законодавства не містять підстав для звільнення відповідача від обов'язку виконати зобов'язання по оплаті фактично отриманих послуг по договору найму майна.

За приписом ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Доказів оплати заборгованості по орендній платі відповідачем суду не подано.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено виконання зобов’язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно статті 549 ЦК України, є грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування пені в сумі 80 грн. 77 коп. підтверджується розрахунком, позовні вимоги підлягають до повного задоволення. При цьому позивачем враховано вимоги ч.6 ст.232 ГК України про те, що нарахування пені припиняється через 6 місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконане.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).

Згідно ч. 2 ст. 4 Цивільного кодексу України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон).

Згідно ч. 6 ст. 4 Цивільного кодексу України цивільні відносини регулюються однаково на всій території України.

Статтею 1          Господарського кодексу України визначено, що цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Господарського кодексу України особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються цим Кодексом. Отже, норми Господарського кодексу є спеціальними щодо встановлення відповідальності по грошових зобов’язаннях суб’єктів господарювання.

Частина 1 ст. 231 Господарського кодексу України має імперативний характер і встановлює, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 343 цього ж кодексу платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Окрім того, згідно ст. 1 спеціального Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР (із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 10.01.2002 р. № 9221-ІІІ), який регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. В той же час, стаття 3 Закону, яка також носить імперативний характер, вводить певні обмеження щодо меж згоди сторін, а саме: розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Заявлена до стягнення пеня в розмірі 120% річних перебуває в межах подвійної облікової ставки НБУ за вказаний період, яка фактично складала 16 та 17% у відповідні періоди.

Таким чином, на думку господарського суду до стягнення може бути визначена лише пеня, яка нарахована у відповідності до вимог вказаних нормативних актів, тобто виходячи з розміру, що не перевищує подвійну облікову ставку НБУ, тобто 17% та 16% річних у відповідні періоди.

Господарський суд звертає увагу на ту обставину, що в позовній заяві вимоги про стягнення штрафних санкцій іменують санкцію як пеню в мотивувальній частині позовної заяви і як штраф в прохальній частині, однак вказана неточність не може вплинути на суть прийнятого рішення, оскільки за приписом ст.546 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) визначено згідно статті 549 ЦК України грошову суму, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Тобто, пеня і штраф є різновидами саме неустойки.

Однак, господарським судом враховується, що відповідальність за неналежне виконання грошових зобов’язань регулюється спеціальним законом, який передбачає стягнення лише пені, розмір якої обмежений подвійною обліковою ставкою Національного банку України. З даною нормою Закону кореспондується стаття 343 Господарського кодексу України, згідно з пунктом 2 якої платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та стаття 231 Господарського кодексу України, пунктом 6 якої встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Господарський суд вважає за необхідне врахувати наведені норми матеріального права, оскільки стягнення з відповідача окремо неустойки і пені, яка фактично є одним із видів неустойки, призведе до безпідставного стягнення з відповідача за одне правопорушення 2 видів неустойки ( штрафу та пені).

Таку правову позицію викладено в Постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.06.2007 року по справі № 4/84.

Господарським судом не вбачається підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки належні до сплати штрафні санкції у вигляді пені не є надмірно великими порівняно із збитками кредитора та відповідачем не подано до суду доказів про майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні та про наявність не лише майнових але й інших інтересів сторін, що заслуговують на увагу при вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій. При цьому господарським судом враховується, що відповідачем зовсім не виконувалось зобов'язання по проведенні оплати вартості наданих послуг, тобто ступінь виконання зобов'язання, який суд може взяти за підставу для зменшення розміру штрафних санкцій фактично є нульовим.

Суми, що підлягають до стягнення перебувають в межах позовних вимог. Поряд з цим, господарський суд не приймає в якості доказів складений в односторонньому порядку акт від 01.01.2008 року про виконання умов та документальної звірки взаєморозрахунків за договором від 02.01.2002 року на суму 1587 грн. 81 коп., оскільки він не має підписів повноважних осіб відповідача.

Однак, господарський суд вважає за можливе розглянути справу без проведення взаємозвірки розрахунків враховуючи наступне.

За приписами Постанови Вищого господарського суду України від 22.07.2003 року по справі №21/308 акти звірки бухгалтерів є тільки документом, по якому бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами - договором, накладними, рахунками тощо. Натомість, господарським судом враховуються приписи ст. 35 ГПК України згідно до яких факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи не доводяться знову при вирішення інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Як вбачається з матеріалів справи рішенням господарського суду Кіровоградської області від 06.11.2007 року по справі №5/156 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України в Кіровоградській області до відповідача закритого акціонерного товариства "Інтер-Васт", с. Богданівка Знам'янського району Кіровоградської області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Військової частини А-1201, м. Знам'янка-3, п/в Богданівка, про стягнення 1601 грн. 46 коп. було встановлене наступне.

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Кіровоградській області (далі по тексту РВ ФДМУ) та ЗАТ "Інтер - Васт" укладений договір на оренду нерухомого майна № 53/35-01 від 05.05.2001 року строком на один рік з 05.05.2001р. до 05.05.2002р. Згідно цього договору оренди орендодавець передає через балансоутримувача, а орендар приймає в строкове платне користування майно, що знаходиться на балансі Військової частини А-1201, а саме вбудоване виробниче приміщення площею 352 кв. м, розміщене за адресою: Знам'янка-3, п/в Богданівка, вартість якого визначена відповідно до звіту про експертну оцінку станом на 31.03.2001 р. та становить 39967 грн., з урахуванням ПДВ становить 47960 грн. майно надано в оренду для розміщення дільниці подрібнення порохів та крупно-габаритних порохових виробів.

За умовами договору орендна плата без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, по якому є інформація про індекс інфляції) березень 2001 року становить 333 грн. 06 коп. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, встановленому чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди - травень - визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за квітень, травень 2001 року. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції.

У відповідності до п. 3.3. договору орендна плата повинна бути перерахована орендарем не пізніше 10 числа наступного місяця після закінчення звітного місяця.

За актом приймання - передачі орендованих приміщень від 05.05.2001 року балансоутримувач - військова частина А 1201, передала, а орендар прийняв у користування об'єкт оренди - зазначене нежитлове приміщення.

Додатковою угодою від 13 листопада 2003 року сторони внесли зміни до договору на оренду нерухомого майна № 53/35-01 від 05.05.2001 року, виклавши п. 3.5. в новій редакції, а саме: "Орендна плата, перерахована несвоєчасно, або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати."

Додаткова угода діє з 1 грудня 2003 року.

Господарським судом Кіровоградської області у справі № 16/285 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області до закритого акціонерного товариства "Інтер-Васт" про визнання недійсним пункту 10.5. договору оренди № 53/35-01 від 05.05.2001, про визнання договору оренди № 53/35-01 припиненим з 06.05.2007 та про зобов'язання ЗАТ "Інтер-Васт" повернути орендоване майно - вбудоване виробниче приміщення площею 352 кв. м, розміщене за адресою: п/в Богданівка, Знам'янка-3 Кіровоградської області балансоутримувачу - військовій частині А-1201, було прийнято рішення від 5 жовтня 2007 року про відмову в позові, яке набрало законної сили.

Зазначеним рішенням господарського суду в справі № 16/285 встановлено наступні факти:

- "Відповідно до п. 10.1. договору оренди, договір діє з 05.05.2001 р. до 05.05.2002 р. строком на один рік.

Пунктом 10.5 договору оренди визначено, що у разі відсутності за 30 днів до закінчення терміну дії цього Договору заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Згідно пункту 10.7. договору оренди встановлено, що дія договору припиняється, зокрема внаслідок закінчення строку, на який його було укладено";

- "Отже, у господарського суду відсутні правові підстави для визнання недійсним пункту 10.5 договору оренди. В цій частині в задоволенні позову слід відмовити позивачу.

Враховуючи те, що за 30 днів до закінчення терміну дії договору оренди заява від Орендодавця не надходила Орендарю, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором, тобто договір діє з 05.05.2007 р. по 05.05.2008 р.

З огляду на викладене, вимоги позивача в частині визнання договору припиненим з 6 травня 2007 р. є також безпідставними.

Лист Орендодавця від 18.05.2007 р., на який посилається позивач, не є доказом виконання Орендодавцем договору, а саме умов передбачених пунктом 10.5 договору оренди.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача повернути орендоване майно шляхом його звільнення є безпідставними, а тому такими, що не підлягають задоволенню."

Виходячи із встановлених обставин, укладений між сторонами договір оренди № 53/35-01 від 05.05.2001 вважається продовженим на тих самих умовах, які передбачені договором, на строк з 05.05.2007 р. по 05.05.2008 р.

Окрім того, виходячи з правил частини 2 ст. 795 Цивільного кодексу України, договір найму може бути припинений з моменту повернення наймачем предмета договору найму, що оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. До припинення договору оренди сторони повинні виконувати взяті на себе зобов'язання.

У відповідності до частини 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Також відповідно до частини 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Факт того, що балансоутримувач майна обмежував чи позбавив орендаря можливості користуватися орендованим майном, не встановлений у судовому порядку. Відповідач не звертався з відповідним позовом про усунення перешкод у користуванні орендованим майном зі сторони особи, яка чинить перешкоди, та про встановлення самого факту чинення перешкод.

Також у справі відсутні докази того, що орендодавець, яким є Регіональне відділення ФДМУ у Кіровоградській області, не виконує своїх зобов'язань перед ЗАТ "Інтер-Васт" за договором оренди.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає , що позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача повністю.

Натомість, господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача у межах суми, що підлягає до стягнення, оскільки вказане клопотання не відповідає приписам ст.ст.66,67 ГПК України.

Згідно до ст.66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У відповідності до положень ст.67 ГПК України позов забезпечується:

накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заявивши вимоги про забезпечення позову заступник прокурора не навів доказів про те, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду та доказів про наявність у відповідача коштів в межах позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 34,49,66,67, 82, 84 ГПК України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Інтер-Васт", юридична адреса: 27432, Кіровоградська область, Знам'янський район, с. Богданівка,( поштова адреса м. Київ вул. Марини Раскової 23 офіс 1101) р/р 5254 в ЗАТ КБ Приватбанк Печерська м. Київ, МФО 300711, код ЄДРОПУ 24709588 заборгованості в розмірі 1668 грн. 58 коп., з яких 1587 грн. 81 коп. сума основного боргу та пеня в розмірі 80 грн. 77 коп. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань на користь держави в особі Міністерства оборони України - орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних питаннях Військова частина А 1201, 27432, Кіровоградська область, Знам'янський район, с. Богданівка р/р 0060 в Знам"янському УДК ГУДКУ в Кіровоградській області, МФО 823016 .

Наказ видати.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Інтер-Васт", юридична адреса: 27432, Кіровоградська область, Знам'янський район, с. Богданівка,( поштова адреса м.Київ вул. Марини Раскової 23 офіс 1101) р/р 5254 в ЗАТ КБ Приватбанк Печерська м. Київ, МФО 300711, код ЄДРОПУ 24709588 державне мито в розмірі 102 грн. до Державного бюджету України, отримувач коштів: УДК у м. Кіровограді, Банк отримувача: ГУДК у Кіровоградській області МФО 823016 рахунок № 0002 ідентифікаційний код 24145329.

Наказ видати.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Інтер-Васт", юридична адреса : 27432, Кіровоградська область, Знам'янський район, с. Богданівка,( поштова адреса м. Київ вул. Марини Раскової 23 офіс 1101) р/р 5254 в ЗАТ КБ Приватбанк Печерська м. Київ, МФО 300711, код ЄДРОПУ 24709588 витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн. на користь Державного бюджету України, отримувач коштів: УДК у м. Кіровограді, Банк отримувача: ГУДК у Кіровоградській області МФО 823016 рахунок № 0002 ідентифікаційний код 24145329.

В задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя Ю. І. Хилько