ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
698-166, факс 7-44-62
ПОСТАНОВА

"20"
березня 2008 р.
Справа № 18/85

За
позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особиОСОБА_1

АДРЕСА_1

До Державної податкової інспекції у
Носівському районі

17100,
м. Носівка, вул. Центральна, 20

про спонукання вчинити дії

Суддя
А.С.Сидоренко

Секретар
судового засідання І.В.Морська

Представники
сторін:

Від
позивача: не з'явився

Від
відповідача: Остренська І.Г. -гол. держподатінспектор, дов. від 05.03.2008р. №
181/9/10-005

В
судовому засіданні 20.03.2008р., на підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України, оголошено вступну та резолютивну частини
постанови.

СУТЬ СПОРУ :

Суб'єктом
підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1 (надалі -позивач) заявлено
адміністративний позов до Державної податкової інспекції у Носівському районі
(надалі -відповідач) про спонукання відобразити в обліковій картці суму
фактично сплаченого через Носівське ТВБВ ЧД банку „Україна” в м. Носівка
єдиного податку за травень 2001 року в сумі 240,00 грн.

До
початку судового засідання позивач надіслав клопотання про розгляд справи за
його відсутності.

Обґрунтовуючи
свої вимоги, позивач посилається на те, що ним виконане зобов'язання перед
бюджетом щодо сплати єдиного податку за травень 2001 року, згідно квитанції від
17.04.2001р. в сумі 240,00 грн. однак ці гроші не надійшли до бюджету з вини
банку і відповідно до п.п. 16.5.1 п. 16.5 ст. 16 Закону України „Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами”, він звільняється від відповідальності за порушення строків
зарахування податків до бюджету.

Відповідач
позовні вимоги не визнає, мотивуючи свої заперечення тим, що  відповідно до ст. 55 Закону України “Про
банки і банківську діяльність” відносини банку з клієнтом регулюються
законодавством України, нормативно -правовими актами Національного банку
України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Також
відповідач зазначає, що згідно п.п. 16.5.1 п. 16.5 ст. 16 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань
платників  податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами” платник податків, зборів
(обов'язкових платежів) звільняється від відповідальності за несвоєчасне або
неповне зарахування таких платежів до бюджетів та державних цільових фондів,
включаючи нараховану пеню або штрафні санкції. В той же час, цей Закон не звільняє
платника податків від обов'язку сплати суми узгодженого податкового
зобов'язання у випадках, коли така сума не надійшла до бюджету навіть з вини
банку.

Розглянувши
подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника
відповідача, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
зареєстрована в якості суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
розпорядженням Носівської районної державної адміністрації від 22.11.2000р. за
адресою: АДРЕСА_1, про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців внесені відомості за № 2 000272.

ОСОБА_1.
взято на облік ДПІ у Носівському районі, як платника податків, 22.11.2000р. за
№ 215.

В
2001 році Позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку та
звітності і була платником єдиного податку, що підтверджується копією свідоцтва
про сплату єдиного податку від 25.01.2001р. № 027132.

Згідно
ч. 1 ст. 55 Закону України „Про банки і банківську діяльність” від 07.12.2000р.
№ 2121-ІІІ, відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України,
нормативно -правовими актами Національного банку України та угодами
(договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно
до п. 15.1 розділу 1 -а глави II Інструкції № 1 з організації емісійно -
касової роботи в установах банків України, затвердженої постановою правління
Національного банку України від 07.07.1994р. № 129, в редакції, чинній на
момент виникнення спірних правовідносин (надалі -Інструкція № 1), установи
комерційних банків України, що мають ліцензію Національного банку України на
касове обслуговування клієнтів, приймають від фізичних осіб готівкою платежі до
бюджету, платежі до державних цільових фондів, добровільні внески громадян і
платежі на користь юридичних осіб (незалежно від форм власності) за реалізовані
товари, надані послуги і виконані роботи.

Згідно
п. 15.3 Інструкції № 1 приймання платежів здійснюється за прибутковими
документами, форма яких наведена в додатках: 3 (податки, збори інші платежі до
бюджету та державних цільових фондів, платежі за товари, послуги і виконані
роботи), 3 -а (квартплата і комунальні платежі), 3 -б (платежі за
електроенергію, газ, воду тощо).

Прибуткові
документи складаються з двох частин -повідомлення та  квитанції і містять обов'язкові реквізити:
назву юридичної особи -одержувача платежів, ЗКПО, номер поточного рахунку,
назву установи банку, в якому знаходиться рахунок одержувача, номер МФО,
прізвище і номер особового рахунку платника (за його наявності), суму та період
платежу, інші необхідні дані про платника.

Як
вбачається з квитанції від 17.04.2001р. (оригінал якої був оглянутий в судовому
засіданні) позивачем сплачено єдиний податок в сумі 240,00 грн. за травень 2001
року.

Даний
платіж здійснювався через Носівське ТВБВ ЧД банку „Україна” в м. Носівка, про
що свідчить відбиток печатки на квитанції. Сплачені позивачем грошові кошти
були прийняті Носівським ТВБВ ЧД банку „Україна” в м. Носівка, що підтверджується
підписами бухгалтера та касира банківської установи на квитанції.

Таким
чином, позивач вчасно виконав зобов'язання щодо сплати єдиного податку. Проте
фактично сплачена сума єдиного податку до бюджету не надійшла з вини банку
„Україна”.

Згідно
п. 15.23 Інструкції № 1 грошові кошти на кінець операційного дня передаються
завідуючому касою (старшому касирові) у порядку, визначеному цією Інструкцією,
а прибуткові документи -в бухгалтерію для зарахування прийнятих сум на
відповідні рахунки.

Суми
платежів, прийняті від фізичних осіб на користь юридичних осіб через САКР,
зараховуються на відповідні рахунки, як правило, в день їх приймання або в
строки, обумовлені договором. Для платежів, прийнятих через ЕККА, зарахування
коштів має здійснюватися не пізніше наступного робочого дня. Суми платежів,
прийняті після завершення операційного дня, зараховуються у порядку,
встановленому для вечірніх кас (п. 15.28 Інструкції № 1).

Як
вбачається з листа Державної податкової інспекції у Носівському районі від
06.02.2008р. № 165/Р/19-013 (відповідь на заяву СПД ОСОБА_1. від 06.02.2008р.
б/н), сума 240,00 грн. (квитанція від 17.04.2001р.) до бюджету не надійшла, в
особових рахунках платника податків по платежу 16050200 -єдиний податок на
підприємницьку діяльність -не обліковувалась.

На
запит господарського суду щодо надання відомостей щодо зарахування до
Державного бюджету України єдиного податку в сумі 240,00 грн., сплаченого
позивачем, згідно квитанції від 17.04.2001р. через відділення АК АПБ „Україна”,
Управління державного казначейства України у Носівському районі листом від
15.02.2008р. № 119-14-1-15-214 повідомило про неможливість надання таких
відомостей у зв'язку з відсутністю відповідних архівів за 2001 рік, які на
даний час вже списані.

Згідно
п. п. 16.5.1 п. 16.5 ст. 16 Закону України від 21.12.2000р. № 2181 -ІІІ „Про
порядок погашення зобов'язань
платників  податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами” в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин (надалі -Закон № 2181 -ІІІ) за порушення строків  зарахування податків, зборів (обов'язкових
платежів) до бюджетів або державних цільових фондів, встановлених
законодавством, з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день
прострочення, включаючи день сплати, у розмірах, встановлених для відповідного
податку, збору (обов'язкового платежу), а також несе іншу відповідальність,
встановлену цим Законом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення
податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового
фонду. При цьому платник податків, зборів (обов'язкових платежів) звільняється
від відповідальності за несвоєчасне або неповне зарахування таких платежів до
бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні
санкції.

Згідно
п.п. 16.5.2 п. 16.5 ст. 16 Закону № 2181 -ІІІ днем подання до установ банків
платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його
реєстрації у цих установах.

Здійснення
платником будь -яких інших додаткових дій, крім подання платіжних документів,
законодавством не передбачено.

Враховуючи
вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

У
відповідності з ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо
судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова
особа).

Керуючись
ст. 16 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами”, ст. ст. 94, 158 -163, 167
Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити повністю.

Зобов'язати
Державну податкову інспекцію у Носівському районі відобразити в обліковій
картці суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особиОСОБА_1 (код НОМЕР_1)
суму єдиного податку у розмірі 240,00 грн., як таку, що сплачена 17.04.2001р.

Стягнути
з Державного бюджету України (Державний бюджет м. Чернігова, код 22825965,
рахунок 0002 в ГУДК України в Чернігівській області, МФО 853592, код
платежу 22090200) на користь суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особиОСОБА_1, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1, відомості про розрахункові рахунки
відсутні) 03 грн. 40 коп. судового збору.

Дана
постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду
в наступному порядку: про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції
спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів
оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в
апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої
інстанції, який  ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу
-з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Дана
постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга
не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої
інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                           (підпис)                               А.С.Сидоренко

Постанова складена у повному обсязі 25
березня 2008 року.

Суддя                                           (підпис)                               А.С.Сидоренко