ПОСТАНОВА

"25" червня 2008 р.

Справа № 6/102-2208

12 год. 55 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

при секретарі судового засідання Ранецькій Л.А.

Розглянув справу

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Вільна Україна" с.Рекшин, Бережанський район, Тернопільська область, 47511

до Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі вул. Шевченка, 13а, м.Бережани, Бережанський район, Тернопільська область, 47500

про визнання рішення нечинним

За участю представників сторін:

позивача: Федишин О.С.

відповідача: Наконечна М.В.

Суть справи:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Вільна Україна" звернулось в господарський суд Тернопільської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі про визнання нечинним рішення №939 від 18.06.2007р. про застосування фінансових санкцій та пені за несвоєчасну сплату страхових внесків.

Свої вимоги, підтримані в судовому засіданні його представником, позивач мотивував невідповідністю оспорюваного рішення фактичним обставинам та нормам закону.

У запереченнях на позов та згідно з поясненнями представника Пенсійного фонду, відповідач позову не визнав, посилаючись на законність та обґрунтованість винесеного рішення, а також на пропуск строку його оскарження.

Учасникам судового процесу роз'яснено належні їм права та обов'язки, передбачені ст.ст. 49, 51 КАС України.

Судом здійснено фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального програмно-апаратного комплексу “Діловодство суду”, для створення архівної копії фонограми надано компакт-диск CD-R, серійний номер ER 2020 518 G 720.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

Як вбачається із наданих сторонами документів, зокрема, картки особового рахунку, Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Вільна Україна», як платником внесків до Пенсійного фонду України, впродовж 2001-2007 р.р. допускалось їх несвоєчасне перерахування.

Несвоєчасна сплата внесків не заперечується і відповідачем по справі.

У зв’язку з затримкою сплати узгоджених зобов’язань по страхових внесках, на підставі п.2 ч.9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09 липня 2003 року (далі –Закон №1058-ІV), Управлінням Пенсійного фонду України в Бережанському районі прийнято рішення №939 від 18 червня 2007 року про застосування до СГ ТОВ «Вільна Україна»2944 грн. фінансових санкцій та 7147,34 грн. пені.

Вказане рішення вручено 18 червня 2007 року уповноваженому представнику позивача під розписку, про що свідчать відповідна відмітка, а також пояснення представника товариства дані ним в судовому засіданні.

Рішення №939 від 18 червня 2007 року позивач просить скасувати в судовому порядку.

На обґрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що оспорюване рішення Пенсійного фонду прийнято з порушенням термінів притягнення до відповідальності, а виникнення недоїмки по сплаті внесків пояснив відсутністю обігових коштів.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на таке:

Згідно із змістом ст.55 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 104, 105 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), державою гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, шляхом пред’явлення відповідного позову.

За загальним правилом, встановленим ч.2ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах встановленого річного строку.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Такі, тобто інші (скорочені) строки для оскарження рішень Пенсійного фонду, встановлені нормами ст. 106 Закону №1058-ІV та п.9 Інструкції №21-1.

Відповідно до п.13 ст. 106 Закону №1058-ІV та п.п.9.5 п.9 Інструкції №21-1, про нарахування пені та накладення штрафів, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

Суми пені та штрафів, передбачених частиною дев'ятою статті ст. 106 Закону №1058-ІV, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому, в цей же строк страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення (ч.2 п.13 ст.106 Закону №1058-ІV, п.9.6 ст.9 Інструкції №21-1).

Як зазначає відповідач, і не спростовується матеріалами справи, позивачем не дотримано строку оскарження акта індивідуальної дії прийнятого органом Пенсійного фонду відносно СГ ТОВ «Вільна Україна». Зокрема, оспорюване рішення отримано позивачем 18 червня 2007 року, в той час, як з позовом товариство звернулась до суду лише у травні 2008 року.

Правом на оскарження рішення до вищого органу Пенсійного фонду в порядку, визначеному ст. 106 Закону №1058-ІV та п.п. 9.6 Інструкції №21-1, позивач не скористався.

Відтак, позивачем пропущено встановлений ст.99 КАС України, ст. 106 Закону №1058-ІV строк звернення до адміністративного суду.

Клопотання про поновлення пропущеного строку позивачем не подано.

На запитання суду представник позивача повідомив, що у 2007 році рішення не оскаржувалось, через незнання закону.

Зазначена причина не може бути визнана судом поважною.

Пропуск строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову (ч.1 ст.100 КАСУ).

Згідно з ст.ст. 87,89,94 КАС України, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.2, 3, 7-17, 70 -72, 87, 89, 94, 99, 100, 102, 157-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі 03 липня 2008 року до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                І.П. Шумський