ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2008 Справа № 1/514-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді –Тищик І.В. (доповідач)

суддів –Сизько І.А., Крутовських В.І.

при секретарі –Врона С.В.

за участю представників сторін:

позивач: Єпішев В.П.

відповідач: Потапов О.М.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства „Управління контролю за благоустроєм міста” Дніпропетровської міської ради на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.08р. у справі № 1/514-07

за позовом комунального підприємства „Управління контролю за благоустроєм міста” Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Монтаж Мережа", м. Дніпропетровськ

про стягнення 37013,76 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до ТОВ „Спец Монтаж Мережа” про відшкодування шкоди у сумі 37013,76 грн. за період тимчасового погіршення благоустрою міста у зв’язку із виконанням підприємством земляних робіт з будівництва кабельної лінії без отримання відповідного дозволу.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2008 року у справі № 1/514-07 (суддя Рудь І.А.) у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Вмотивовуючи рішення, господарський суд виходив з наступного:

- нормативно-правовою базою позовних вимог являється рішення Дніпропетровської міської ради, якою передбачений порядок стягнення плати за період тимчасового погіршення території міста у зв’язку з виконанням будівельних, монтажних, земляних і вишукувальних робіт та встановлено відповідальність у вигляді штрафу за самовільне або неналежне виконання даних робіт;

- вказане рішення суперечить нормам Конституції України та Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, якими органам місцевого самоврядування не надано право встановлювати відповідальність за адміністративні правопорушення;

- засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністра- тивними або дисциплінарними правопорушеннями та відповідальність за них встановлюються виключно законами України відповідно до приписів п. 22 ч. 1 ст. 93 Конституції України;

- господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач – комунальне підприємство „Управління контролю за благоустроєм міста” Дніпропетровської міської ради, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

При цьому скаржник вказує на те, що відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування приймають рішення, обов’язкові до виконання на відповідній території, внаслідок чого спірне рішення Дніпропетровської міської ради на відповідній території є обов’язковим до виконання всіма фізичними та юридичними особами; на думку скаржника рішення міської ради повністю відповідає ст. 42 Закону України „Про благоустрій населених пунктів”.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, актом про самовільне виконання земляних робіт на території міста та протоколом про адміністративне порушення від 04.10.07р. зафіксовано факт погіршення благоустрою території міста внаслідок виконання ТОВ „Спец Монтаж Мережа” земляних робіт для будівництва кабельної лінії на бульварі Слави, біля буд..№2 у м. Дніпропетровську без отримання дозволу (ордеру) на виконання на території загального користування в межах м. Дніпропетровська робіт, пов’язаних з погіршенням благоустрою, що ускладнюють умови руху пішоходів та транспорту.

Зазначене порушення правил благоустрою території міста спричинило нарахування позивачем відповідачу плати за період тимчасового погіршення благоустрою міської території у сумі 3304,80 грн. та штрафу у розмірі 33048,00 грн., за стягненням якої позивач звернувся до господарського суду.

І. Підстави відповідальності за заподіяння шкоди, передбачені статтями 1166 та 1187 Цивільного кодексу України. Відповідно до чинного законодавства особливості застосування цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду можуть бути передбачені спеціальними законами.

Правові засади благоустрою населених пунктів регламентуються Законом України „Про благоустрій населених пунктів”, статтею 42 якого передбачено, що шкода, завдана внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення незалежно від сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс, методик, розрахунків щодо обрахування шкоди.

Відсутність таких такс, методик, розрахунків не може бути підставою для відмови у відшкодуванні шкоди.

У такому разі шкода компенсується за фактичними витратами, затвердженими в установленому порядку рішенням органу місцевого самоврядування, на облаштування одного квадратного метра території міста або базової вартості одного квадратного метра землі на відновлення порушеного стану об'єкта благоустрою або довкілля.

Зазначений Закон набув чинності з 01.01.2006р.

З зазначеної норми убачається, що:

- компенсація шкоди здійснюється за фактичними витратами на облаштування одного квадратного метра території міста або базової вартості одного квадратного метра землі на відновлення порушеного стану об'єкта благоустрою або довкілля;

- фактичні витрати затверджуються в установленому порядку рішенням органу місцевого самоврядування;

- вказана норма не передбачає можливості застосування штрафних санкцій до особи, що припустилася порушення правил благоустрою території міста.

Положення про порядок стягнення плати за період тимчасового погіршення благоустрою території міста у зв’язку з виконанням будівельних, ремонтних, монтажних, земляних та вишукувальних робіт (надалі –Положення) затверджено рішенням Дніпропетровської міської ради № 29/5 18.12.2002 року, тобто, до набрання чинності вищевказаним Законом, і, як убачається з матеріалів справи, не відповідає вимогам вказаного Закону.

Даним Положенням визначено розмір плати за період тимчасового погіршення благоустрою міської території, а не затверджено фактичні витрати на облаштування одного квадратного метра території міста чи базової вартості одного квадратного метра землі на відновлення порушеного стану об'єкта благоустрою або довкілля, як того вимагає норма Закону.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що застосоване позивачем Положення та розрахунок, здійснений на підставі останнього, не відповідає приписам чинного законодавства.

ІІ. Відповідно до системного аналізу норм чинного законодавства шкодою у даному випадку слід вважати такі фактичні або можливі економічні і соціальні втрати або погіршення природного середовища внаслідок змін, які виникають в результаті будь-яких подій чи дій і визначаються як економічна кількісна категорія, що виражає вартість збитків, проведення заходів або робіт.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв’язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Доказів понесення підприємством збитків внаслідок порушення відповідачем правил благоустрою території міста позивачем не надано.

За вказаних обставин вимоги про стягнення з відповідача плати за тимчасове погіршення благоустрою міста є необґрунтованими.

ІІІ. Неправомірними являються і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 10-кратної вартості плати за період тимчасового погіршення благоустрою міської території, оскільки, по-перше, відповідно до чинного законодавства штрафні санкції не являються шкодою; по-друге, міська рада не наділена правом встановлювати відповідальність за порушення правил благоустрою міста.

За приписами п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушення та відповідальність за них визначаються виключно законами України.

Вказані питання не можуть бути предметом регулювання підзаконними нормативно-правовими актами (рішенням Конституційного суду України від 30.05.2001р. №7-рп/2001 надане офіційне тлумачення вказаної норми).

Відповідно до п. 44 ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” до компетенції міських рад відноситься встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Встановлення відповідальності за порушення правил благоустрою території населеного пункту у вигляді штрафних санкцій виходить за межі повноважень позивача, внаслідок чого господарський суд правомірно не застосував рішення Дніпропетровської міської ради № 29/5 від 18.12.2002 року до спірних правовідношень, як то передбачено ч. 2 ст. 4 ГПК України.

ІУ. Відповідно до ст.ст. 5, 20 Закону України „Про благоустрій населених пунктів” управління у сфері благоустрою населених пунктів та організацію останнього покладено на органи місцевого самоврядування, місцеві органи виконавчої влади, інші органи влади в межах їх повноважень.

Згідно приписів ст. 40 Закону України „Про благоустрій населених пунктів”

- органам місцевого самоврядування для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів та виконанням Правил благоустрою території населеного пункту надано право утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів;

- Положення про такі інспекції затверджуються відповідною сільською, селищною або міською радою;

- правом на подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об’єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів наділені як органи місцевого самоврядування, так і їх виконавчі органи –виконкоми та інспекції з благоустрою.

Створення господарюючих суб’єктів, яким являється позивач - Комунальне підприємство „Управління контролю за благоустроєм міста”, та делегування останнім повноважень на здійснення контролю за станом благоустрою Законом України „Про благоустрій населених пунктів” не передбачено.

За вказаних обставин господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на відповідність висновків, викладених в рішенні господарського суду, обставинам справи та чинному законодавству, вимоги скаржника про скасування оспорюваного рішення являються необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Доводи скаржника не приймаються колегією суддів в силу викладеного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2008 року у справі № 1/514-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу Комунального підприємства „Управління контролю за благоустроєм міста” Дніпропетровської міської ради - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого господарського суду України.

Головуючий І.В. Тищик

Судді: І.А. Сизько

В.І.Крутовських