ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2008 р.

№ 22/489

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т. Дроботової - головуючого

Н. Волковицької

Л. Рогач

за участю представників:

позивача

Кур"ята І.В. –довіреність від 05.11.2007 р.

відповідача

Кобзар Л.М. –довіреність від 14.01.2008 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах"

на постанову

від 09.10.2007 Київського апеляційного господарського суду

у справі

№ 22/489 господарського суду м. Києва

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах"

до

Державного підприємства "Київське обласне дорожнє управління"

про

стягнення 64663,50 грн.

В С Т А Н О В И В :

ЗАТ "СК " Інкомстрах" звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до ДП "Київське обласне дорожнє управління" про стягнення шкоди в сумі 64663,50 грн., посилаючись на приписи статей 993, 1191 Цивільного кодексу України та статтю 27 Закону України "Про страхування".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.11.2004 р. о другій годині ночі на 17 кілометрі Обухівського шосе сталась дорожньо –транспортна пригода за участю автомобіля БМВ 535і, державний номер АА 84-62 АК, що належить Дроздовському Д.П., під керуванням Дроздовської І.О., у зв'язку з чим працівниками ДАІ було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2004 р. водія Дроздовську І.О. визнано невинною у вчиненні адміністративного правопорушення.

На підставі заяви власника автомобіля Дроздовського Д.П. від 29.11.2004 та страхового акта № 6433 від 24.12.2004 р. ЗАТ "СК " Інкомстрах" сплатило 64663,50 грн. –суму страхового відшкодування, визначену за згодою сторін на підставі акта товарознавчого дослідження № 1270 від 17.12.2004 р.

Крім того, в позовній заяві зазначалось, що 28.11.2004 р. був складений Акт огляду дорожніх умов на місці ДТП, яким було встановлено наявність відкладень із льоду на дорожньому покритті на місці ДТП та складено протокол про адміністративне правопорушення відносно інженера з БР філії "Конча –Заспівське ДЕУ" Коляда Ю.М., який не вжив заходів з посипки піско-соляною сумішшю асфальтно –бетонного покриття, що призвело до пошкодження транспортного засобу БМВ 535і, державний номер АА 84-62 АК, у зв'язку з чим постановою начальника ВДАІ Голосіївського РУГУ МВС України в м. Києві від 08.12.2004 р. на Коляду Ю.М. накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення пункту 1.5 Правил дорожнього руху.

Претензії ЗАТ "СК " Інкомстрах" від 23.03.2005 р. та від 13.05.2005 р. про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 64663,50 грн. філією "Конча –Заспівське ДЕУ" залишені без задоволення, з посиланням на відсутність вини працівників філії у виникненні ДТП.

У відзиві на позовну заяву ДП "Київське обласне дорожнє управління" просило відмовити у задоволенні позовних вимог, зокрема, посилаючись на те, що підприємством були виконані всі необхідні дії із запобігання ДТП 28.11.2004 р., про що свідчить запис у журналі ДРП –1 (дільниця філії "Конча –Заспівське ДЕУ"), де зазначалось про посипання 16-22 кілометрів автодороги Київ –Луганськ з 00:30 год. до 01:20 год. піщано –соляною сумішшю, а також копія подорожнього листа автомобіля КО –713 державний номер 94-03 КХУ.

Крім того, учасники руху були забезпечені інформацією про умови руху шляхом виставляння тимчасових дорожніх, відповідно до вимог Правил Дорожнього руху.

На думку відповідача, пошкодження автомобіля Дроздовського Д.П. сталось через непереборну силу, у зв'язку з сильними поривами вітру, які сприяли виникненню плями ожеледиці.

Рішенням господарського суду м. Києва від 19.10.2005 р. (суддя Шкурат А.М.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Мотивуючи рішення господарський суд, на підставі наявних у матеріалах справі доказах, дійшов висновку, що відповідачем було вжито всіх необхідних заходів для усунення наслідків ожеледиці на дорозі, а отже він не може нести відповідальність за шкоду, яка була спричинена власнику застрахованого автомобіля внаслідок ДТП, оскільки відповідач вчинив всі залежні від нього дії, спрямовані на підтримання дорожнього покриття у належному стані.

За апеляційною скаргою ЗАТ "СК " Інкомстрах" Київський апеляційний господарський суд (судді: Кондес Л.О., Куровський С.В., Михальська Ю.Б.), переглянувши рішення від 19.10.2005 р. в апеляційному порядку, постановою від 09.10.2007 р. залишив його без змін з тих же підстав.

ЗАТ "СК " Інкомстрах" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить судові рішення у справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник у касаційній скарзі, зазначив, що судами не враховано норми чинного законодавства України та дано неповну оцінку доказам, які подані відповідачем.

В запереченнях на касаційну скаргу ДП "Київське обласне дорожнє управління"просило відмовити у задоволенні касаційної скарги, а судові рішення залишити без змін з підстав їх обґрунтованості та законності.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом спору у даній справі є стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 64663,50 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування" (в редакції Закону України № 2745-111 від 04.10.2001) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 4 вказаного Закону об'єктами страхування є, зокрема, майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності).

Стаття 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов’язується, у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов’язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 988 цього кодексу страховик зобов’язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про страхування" страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції 12.11. 2004 р. між позивачем і Дроздовським Д.П. було укладено договір добровільного страхування засобу наземного транспорту серія АСО 006433, згідно з яким об'єктом страхування виступили майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом BMW 535і з реєстраційним номером АА8462АК.

Згідно з повідомленням Голосіївського районного управління Головного управління МВС України, 28.11.2004 року о 2 годині 00 хвилин на 17 кілометрі Обухівського шосе стався наїзд на перешкоду автомобіля марки БМВ 535і з номерним знаком АА8462АК, тобто застрахованого автомобіля.

29 листопада 2004 року власник застрахованого автомобіля звернувся до ЗАТ "СК " Інкомстрах" із заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з ДТП транспортного засобу BMW 53 5і, який отримав пошкодження.

17 грудня 2004 року ТОВ "Респект" складений Акт № 1270 товарознавчого дослідження, згідно з яким матеріальний збиток, нанесений автомобілю BMW 535і, державний номер АА8462АК внаслідок пошкодження при ДТП, складає 41 240,18 грн. Вартість відновлювального ремонту складає 76 730,87 грн.

Згідно зі складеним страховим актом № 6433, за згодою сторін, відшкодування становило 64 663,50 грн.

28 січня 2005 року та 02 лютого 2005 року ЗАТ "СК " Інкомстрах" виплатив власнику застрахованого автомобіля відповідно 20 000 грн. та 44 663,50 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером, отже виплатив страхове відшкодування власнику застрахованого автомобіля у повному обсязі.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позовні вимоги про стягнення з ДП "Київське обласне дорожнє управління" відшкодованої страхової суми в розмірі 64663,50 грн. обґрунтовані ЗАТ "СК " Інкомстрах", зокрема, приписами статей 993, 1191 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України "Про страхування".

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні приписи закріплені статтею 27 Закону України "Про страхування".

Пунктом 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, на підставі наданих до матеріалів справи доказів та встановлених обставин, дійшов висновку, що ДП "Київське обласне дорожнє управління" не може нести відповідальність за шкоду, яка була спричинена власнику застрахованого автомобіля внаслідок ДТП, оскільки відповідач вчинив всі залежні від нього дії, спрямовані на підтримання дорожнього покриття у належному стані (протокол серії АВ № 072341 про адміністративне правопорушення, подорожній лист № 762697, витяг з журналу ДРП-1, акт огляду дорожніх умов від 28.11.2004 р., висновок № 7975/7976 судової автотехнічної та дорожньо-транспортної експертизи від 24.04.2007 р., постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2004 р., рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.03.2005 у справі № 1262/6).

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи викладене, приписи законодавства та беручи до уваги встановлені під час здійснення судового розгляду обставини справи, на підставі оцінених судом першої та апеляційної інстанції наявних у матеріалах справи доказів за приписами статей 42 –43 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія вважає прийняті у справі рішення та постанову такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Викладені у касаційній скарзі доводи заявника, судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду м. Києва від 19.10.2005 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2007 р. у справі № 22/489 господарського суду м. Києва залишити без змін, а касаційну скаргу ЗАТ "Страхова компанія "Інкомстрах" –без задоволення.

Головуючий Т. Дроботова

Судді Н. Волковицька

Л. Рогач