КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2008                                                                                           № 05-5-4/16053

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Мартюк А.І.

суддів:           Зубець Л.П.

Лосєва А.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Рощина Т.С. – дов. б/н від 02.01.2008р.;

від відповідача - 1) Федоров Д.В. – дов. №3 від 13.02.2008р.;2) Недоговська О.М. – дов. №7-4/4 від 09.01.2008р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Корона-Сервіс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 06.12.2007

у справі № 05-5-4/16053 (Борисенко І.І.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Корона-Сервіс"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова група"

Фонд комунального майна Чернігівської міської ради

про                                                  визнання угоди недійсною

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсними з моменту укладання протокол аукціону від 29.08.2003р. з продажу будівлі зі складськими приміщеннями за адресою: м. Чернігів, пр-т. Миру, 32 та договір купівлі-продажу від 02.09.2003р., укладений між відповідачами, а також визнати вказаний договір купівлі-продажу від 02.09.2003р. неукладеним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2007р. №05-5-4/16053 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Корона-Сервіс” було повернуто без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною Ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.12.2007р. №05-5-4/16053 та направити справу на розгляд по суті до Господарського суду міста Києва.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а саме п.5 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, наслідком чого стало безпідставне повернення позивачу без розгляду його позовної заяви.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2008р. апеляційну скаргу позивача було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 13.02.2008р.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити та скасувати Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.12.2007р. №05-5-4/16053, направивши справу на розгляд по суті до Господарського суду міста Києва.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, просив суд залишити її без задоволення, а оскаржувану Ухвалу суду – без змін.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив суд відмовити в її задоволенні та залишити без змін Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.12.2007р. №05-5-4/16053.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2007р. №05-5-4/16053 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Корона-Сервіс” було повернуто без розгляду на п.5 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем порушено правила об’єднання позовних вимог.

Вказана Ухвала суду мотивована тим, що в позовній заяві об’єднано кілька вимог, а саме про визнання недійсним протоколу аукціону від 29.08.2003р., договору купівлі-продажу від 02.09.2003р. та витребування документів, що суперечить правилам ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, а їх сумісний розгляд суттєво утруднить вирішення спору.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

В ст. 58 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

З матеріалів справи, а саме позовної заяви та доданих до неї документів, вбачається, що вимоги про визнання недійсним протоколу аукціону та договору купівлі-продажу є пов’язаними між собою, оскільки вказані правочини були вчинені між тими ж самими особами, а вимоги про їх недійсність підтверджуються аналогічними доказами. До того ж, укладення оспорюваного договору купівлі-продажу від 02.09.2003р. є наслідком проведення аукціону та затвердження його результатів, про що було складено протокол аукціону від 29.08.2003р., дійсність (відповідність вимогам законодавства) якого оспорюється позивачем в позовній заяві.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що позивачем заявлено вимоги про визнання недійсними протоколу аукціону та договору купівлі-продажу будівлі, які пов’язані між собою підставою виникнення та поданими доказами, у зв’язку з чим, колегія суддів вважає, що позивачем не було порушено правил об’єднання позовних вимог і сумісний розгляд вказаних позовних вимог не перешкоджатиме з’ясуванню прав і взаємовідносин сторін.

Окрім того, місцевий господарський суд в оскаржуваній Ухвалі зазначає, що позивачем також були заявлені позовні вимоги про витребування документів, проте апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивачем в резолютивній частині позовної заяви (пп.1-4) були викладені клопотання про заміну Закритого акціонерного товариства “ТВП “Корона-сервіс” її правонаступником – Товариством з обмеженою відповідальністю “КОРОНА-СЕРВІС”, витребування доказів та призначення судової експертизи, натомість місцевий господарський суд розцінив їх саме як позовні вимоги, а не клопотання.

Поняття і види доказів наведені в ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

У відповідності до вимог ст. 33. Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В ст. 36 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В ст. 38 Господарського процесуального кодексу України законодавець визначив, що уразі якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору. Господарський суд може витребувати докази також до подання позову як запобіжний захід у порядку, встановленому статтями 43-1 – 43-10 цього Кодексу.

Сторона, прокурор, які порушують клопотання перед господарським судом про витребування доказів, повинні докладно зазначити: який доказ вимагається, підстави, з яких вони вважають, що ці докази має підприємство чи організація, і обставини, які можуть підтвердити ці докази. Господарський суд може уповноважити на одержання таких доказів заінтересовану сторону.

Порядок призначення і проведення судової експертизи встановлений в ст. 41 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом.

Згідно зі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Як вбачається з позовної заяви, саме виходячи з вищевказаних норм господарського процесуального законодавства, відповідні клопотання були викладені позивачем в позовній заяві разом з позовними вимогами, але ці клопотання не є позовними вимогами, про що стверджує в своїй ухвалі суд першої інстанції, а відтак, в розумінні ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, вони не можуть вважатись такими, що перешкоджатимуть та/або суттєво утруднюватимуть вирішення спору.

Окрім того, у відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Позивач стверджує, що клопотання були заявлені ним саме з метою забезпечення повного і всебічного розгляду справи. За загальним правилом, саме суд, розглядаючи заявлені сторонами та/або іншими особами, які беруть участь у справі, клопотання, з’ясовує їх обґрунтованість, доведеність, а також наявність або відсутність підстав для їх задоволення, про що зазначає у відповідному процесуальному документі, оскільки згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що Ухвала Господарського суду міста Києва №05-5-4/16053 від 06.12.2007р. прийнята з невірним застосуванням норм процесуального права.

Згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Корона-Сервіс” підлягає задоволенню, а оскаржувана Ухвала місцевого господарського суду від 06.12.2007р. - скасуванню з направленням справи №05-5-4/16053 на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4-3, 22, 32, 33, 36, 38, 43, 58, 63, 99, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Корона-Сервіс” задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва №05-5-4/16053 від 06.12.2007р. скасувати.

3. Справу №05-5-4/16053 направити на розгляд до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом місяця у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя                                                                      Мартюк А.І.

Судді                                                                                          Зубець Л.П.

Лосєв А.М.

18.02.08 (відправлено)