СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
Справа № 7/474-АП-07
Господарський суд Херсонської
області у складі судді  Задорожної Н.О. при секретарі Степановій
О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Фізичної особи - підприємця
до Державної податкової інспекції у
про визнання нечинними податкових
участю представників сторін:
позивача : ОСОБА_1приватний підприємець
Позивач (ПП ОСОБА_1м. Херсон)
звернувся з позовом, у якому просить суд визнати нечинними, в зв'язку з
невідповідністю податковому законодавству, прийняті відповідачем -ДПІ у м.
та за наслідками процедури адміністративного оскарження: від 13 червня 2007
порушення п.п. 7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону України "Про податок на додану
вартість" від 03.04.1997р. № 168/97-ВР із змінами і доповненнями (далі за
текстом Закон № 168) позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку
на додану вартість у сумі 122114 грн. (сто двадцять дві тисячі сто чотирнадцять
тисяча п'ятдесят сім гривень).
Позивач просить визнати нечинними
направлені за наслідками апеляційного узгодження вищеназвані податкові
повідомлення-рішення з дробом /1 від 13.06.2007р. та /2 від 08.08.2007 р., які
були направлені підприємству на підставі того ж акту перевірки, що й
повідомлення-рішення з дробом /0 та які повністю його дублюють, в зв'язку із
залишенням в процедурі оскарження до вищих контролюючих органів податкового
повідомлення-рішення, скерованого за наслідками розгляду скарг без змін.
Обґрунтовуючи підстави позовних
вимог, позивач посилається на те, що висновки відповідача, викладені в акті
планової невиїзної перевірки від 15.05.2007 р. №307/17-222, на підставі якого
винесено оспорюване повідомлення-рішення, не відповідають положенням Закону
№168 та фактичним обставинам справи. Зазначає, що Закон № 168 не встановлює
відповідальності платника податків за протиправні дії інших платників податків.
Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті ПДВ до бюджету, то це
тягне відповідальність та негативні наслідки щодо цієї особи. Також позивач
наголошує на безпідставності застосування до нього фінансових санкцій.
Відповідач з поданим позовом не
погоджується, у запереченнях зазначає, що в ході планової документальної
перевірки дотримання вимог законодавства про оподаткування фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1. (код НОМЕР_1) за період з 18.02.2004 р. по 30.09.2006 р.
виявлено порушення п.п.7.2.4 п.7.2. ст.7 Закону України від 03.04.1997 р.
№168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (зі змінами та
доповненнями). За результатами перевірки складено акт від 15.05.2007 р.
18.05.2007 р. про визначення податкового зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 122114.00 грн., в тому числі за вересень 2005 р.
Пояснює, що у висновках акта
перевірки зазначено, що порушення п.п.7.2.4, п.7.2 ст.7 Закону № 168 було
наслідком віднесення приватним підприємцем ОСОБА_1. до складу податкового
кредиту суми ПДВ по податкових накладних, отриманих від ТОВ «Технікторг», який
не відповідає ознакам платника податку на додану вартість, так як не
нараховував та не сплачував до бюджету податок на додану вартість, звітував до інспекції
про відсутність фінансово-господарської діяльності.
Зважаючи на викладене, ПП ОСОБА_1.
виключено із складу податкового кредиту ПДВ, сплачений в ціні вартості
сільгосппродукції її продавцю -ТОВ «Технікторг»на загальну суму 122114 грн., у
Відповідач посилається на те, що
відповідно до п.п.7.1., 7.2. ст.. 7 Закону №168, особа-продавець, зареєстрована
як платник ПДВ, зобов'язана на кожну повну або часткову поставку товарів
(робіт, послуг) нарахувати покупцю ПДВ та скласти і передати йому податкову
накладну, яка є підставою для віднесення вказаної в ній суми ПДВ до податкового
кредиту. Тобто, продавець повинен спочатку нарахувати ПДВ, а потім вже передати
покупцю податкову накладну. Саме нарахування ПДВ продавцем дає підставу для
віднесення цієї суми ПДВ до податкового кредиту покупцем товару. Звертає увагу
суду на те, що податкові накладні, виписані ТОВ «Технікторг», якими згідно з
п.п. 7.4.5. п. 7.4. зазначеного закону, позивач обґрунтовує включення
оскаржуваних сум до податкового кредиту, оформлені неналежним чином, так як
містять недостовірну інформацію стосовно юридичної адреси підприємства, оскільки
за цієюадресою підприємство продавець не знаходиться, отже  є недійсними і не можуть бути підставою для
формування податкового кредиту.
грн. нараховані позивачу згідно п.п. 17.1.3. п. 17.1 ст.17 Закону України від
21.12.2000 р. №2181-Ш «Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами»за підставами, викладеними у п.
«б»п.п. 4.2.2 п. 4.2. цього Закону в розмірі 50% від суми недоплати податку на
додану вартість (122114.00 грн.).
пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд
Уповноваженим представником органу
ДПС на підставі п.1 ст.11 Закону № 509 проведено невиїзну перевірку ПП
ОСОБА_1., ідентифікаційний код НОМЕР_1 з питань дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні фінансово-господарських операцій з ТОВ
30.09.2006 р., за наслідками якої складено акт від 15.05.07р. № 307/17-222.
З акту перевірки встановлено, що ПП
ОСОБА_1. занижено ПДВ на суму 122114.00 грн., у тому числі:
Так, до податкового кредиту у
«Технікторг»за поставку соняшника за накладною №41 від 23.09.05 р.; у жовтні
2005 р. -6423.87 грн., сплачену ТОВ «Технікторг»за поставку соняшника за
за поставку соняшника за накладною №51 від 11.10.05 р.; у серпні 2006 р.
-9025.2 грн. -  за поставку ячменя за
р.; 5621.76 грн. -  за поставку ячменя за
«Технікторг» за поставку соняшнику за накладною №130 від 26.09.06 р.
Проведення зустрічної перевірки ТОВ
«Технікторг» з питань взаєморозрахунків з ПП ОСОБА_1. ДПІ у Голосіївському
районі м. Києва не можливо, в зв'язку з відсутністю підприємства за юридичною
адресою, за вересень-жовтень 2005 року та серпень-вересень 2006 року
підприємство-продавець звітує без показників фінансово-господарської
За висновками акта перевірки
позивачу донараховано податкове зобов'язання по ПДВ на суму 122114.0 грн. та
За наслідками перевірки
18.05.2007 р. про визначення податкового зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 122114.00 грн., в тому числі за вересень 2005 р.
наслідками процедури адміністративного оскарження направлені податкові
повідомлення-рішення з дробом /1 від 13.06.2007р. та /2 від 08.08.2007 р., які
було скеровано підприємству на підставі того ж акту перевірки, що й
повідомлення-рішення з дробом /0 та які повністю його дублюють, в зв'язку із
залишенням в процедурі оскарження до вищих контролюючих органів податкового
повідомлення-рішення, скерованого за наслідками розгляду скарг без змін.
З'ясувавши обставини справи,
дослідивши докази на їх підтвердження, суд визнав позов обґрунтованим і таким,
що підлягає задоволенню у повному обсязі з врахуванням наступного.
Відповідно до п.п.7.4.1, 7.4.5
п.7.4 статті 7 Закону №168 податковий кредит звітного періоду складається із
суми податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою,
встановленою п.6.1 статті 6 та статті 8.1 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними
З фактичних матеріалів справи
встановлено, що позивач одержував продукцію від постачальника ТОВ «Технікторг»,
який у встановленому законом порядку був зареєстрований як платник ПДВ,
перебував на обліку в органах ДПС, мав свідоцтво платника ПДВ на момент
здійснення з позивачем господарських операцій і виписки податкових накладних.
По кожній з операцій покупцю
(позивач у справі) було виписано і надано податкові накладні, заповнені у
повній відповідності з приписами п.п. 7.2.1. п.7.2 статті 7 Закону №168 та
наказу ДПА України "Про затвердження форм податкової накладної, книги
обліку придбання та книги обліку продажу товарів (робіт, послуг), порядку її
заповнення" від 30.05.97р. №165.
Судом не беруться до уваги висновки
відповідача про недійсність податкових накладних контрагента, внаслідок
недостовірності даних юридичної адреси. З наданих у справу фактичних доказів
(а.с. 42)  листа від 08.06.2007 р.
№9726/7/231010, встановлено, що юридична адреса та фактична співпадають і
знаходяться у Києві, пр.Науки, б.25, кв.4. той факт, що ТОВ «Технікторг»не
знаходиться за цією адресою не є свідченням недійсності податкової накладної у
розумінні приписів п.п.7.2.1. п. 7.2. ст.. 7 Закону №168, оскільки у виписаних
податкових накладних зазначено юридичну адресу згідно даних ЄДРПОУ і вони
повністю співпадають.
У встановленому порядку не визнано
недійсними установчі документи ТОВ Технікторг», не скасовано та не анульовано
його свідоцтво платника податку.
Таким чином, виходячи з фактичних
обставин та наданих доказів, судом досліджено і встановлено, що податковий
кредит щодо господарських операцій, які мали місце між ПП ОСОБА_1. та його
контрагентом ТОВ «Технікторг», позивачем сформовано у повній відповідності з
положеннями Закону №168.
Суд не приймає доводи відповідача з
врахуванням наступного.
Згідно з п.п.7.7.1 статті 7 Закону
№168, сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається,
як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та
сумою податкового кредиту такого звітного періоду.
Відповідно до імперативної норми
статті 67 Конституції України, кожний зобов'язаний сплачувати податки і збори у
порядку і розмірах, встановлених законом.
Наведена норма є конституційним
закріпленням саме обов'язку сплати податків і зборів, який виникає у
платника цих податків і зборів, тобто, у зобов'язаної особи, якими у
конкретному випадку є постачальники позивача, що законодавчо закріплено у
п.1.3. ст.. 1 Закону №168.
Отже, сама по собі несплата податку
продавцями (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні
господарської операції, не впливає на податковий кредит покупця та суму
бюджетного відшкодування. Податкові органи не можуть нараховувати податок на
додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього
податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для
такого нарахування та накладення штрафних санкцій.
Стаття 19 Конституції встановлює,
що правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те,
що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
Чинне законодавство, зокрема Закон
№168, не містить жодної правової норми, яка передбачає обов'язок покупця
сплачувати ПДВ до бюджету (оскільки сума податку розраховується як різниця між
сумами податкових зобов'язань та податкового кредиту), якщо такий податок не
сплачено продавцем або іншою особою, з врахуванням податку, одержаного від
покупця у складі ціни товару.
Покладення такого обов'язку на
покупця -ПП ОСОБА_1. протирічить гарантованим Конституцією України принципам
За безпідставністю донарахування
податкового зобов'язання по ПДВ у сумі 122114.00 грн. на момент проведення
перевірки, ПП ОСОБА_1. безпідставно нараховано штраф, передбачений п.п.17.1.3
п.17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від
21.12.2000р. №2181.
З огляду на викладене, оспорювані
рішення прийнято з порушенням діючого податкового законодавства і суд визнає їх
нечинними.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено про дату, час і місце
складення її повного тексту -23 січня 2008 р. о 10-00 год., каб. №324,
м.Херсон, вул.Горького, б.18.

Судовий збір у розмірі 10 грн. 20
коп. позивачу відшкодовується з Державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 94, 98, п.4
ст.157, 158, 160-163, 167 п.6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України,
суд

постановив:

1. Позов задовольнити.

Визнати нечинними в зв'язку з
невідповідністю вимогам податкового законодавства прийняті Державною податковою
інспекцією у м. Херсоні податкові повідомлення-рішення від 18 травня 2007 року
№ /0, від 13 червня 2007 року №/1, від 08 серпня 2007 року
№/2, на підставі яких ПП ОСОБА_1. (м.АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у
сумі 122114 грн. (сто двадцять дві тисячі сто чотирнадцять гривень) та
застосовано штрафних санкцій в розмірі 61057 грн. (шістдесят одна тисяча
п'ятдесят сім гривень).

2. Присудити ПП ОСОБА_1.
(м.АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), - з Державного бюджету 10 грн. 20
коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений  Кодексом адміністративного судочинства
України, постанова або ухвала  суду
першої інстанції набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Н.О. Задорожна

повний
текст постанови

виготовлено
28.01.2008р.