ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 36/276

21.05.08

За позовом           Прокурора Солом’янського району міста Києва в інтересах

держави в особі Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом’янського району міста Києва

до           Товариства з обмеженою відповідальністю «Княжич»

про дострокове розірвання договору оренди та виселення

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від прокуратури          Коваль О.М., посвідчення № 5 від 11.01.2007р.

Від позивача          Білуса В.І. по довіреності № 123/38 від 15.01.2008р.

Від відповідача          не з’явився

В засіданні приймали участь

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Прокурора Солом’янського району міста Києва в інтересах держави в особі Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом’янського району міста Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю «Княжич»про розірвання договору оренди нежилого приміщення № 1408 від 12.06.2007р., виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «Княжич»з нежитлового приміщення загальною площею 178,3 кв. м. в будинку № 27 по вул. Єреванській в м. Києві, та зобов’язання передати об’єкт оренди за актом прийому-передачі приміщення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з п. 3.9 договору оренди № 1408 від 12.06.2007р. орендар зобов’язався вносити орендну плату та інші платежі незалежно від результатів господарської діяльності щомісячно до 1-го числа місяця, наступного за звітним, з урахуванням щомісячного індексу інфляції. В порушення умов договору відповідач не вносить орендні платежі в строки та в повному обсязі, що свідчить про порушення умов договору та, відповідно до п. 9.3 договору, є підставою для дострокового розірвання договору оренди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2008р. порушено провадження у справі № 36/276, розгляд справи призначений на 21.05.2008р.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 21.05.2008р., не з’явився, письмовий відзив на позов не надав, вимог суду, викладених в ухвалі суду від 08.04.2008р., не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.1997р. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Крім того, в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 14.08.2007р. № 01-8/675 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року» (пункт 15) зазначено, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, місцезнаходження сторін (для юридичних осіб).

Згідно із статтею 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

У пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. N 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році»зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвала суду направлялась на адреси відповідача, що зазначені в позовній заяві та витязі з Єдиного державного реєстру фізичних осіб та фізичних осіб –підприємців. Ухвала Господарського суду міста Києва від 08.04.2008р. про порушення провадження у справі № 36/276 була отримана представником відповідача 14.04.2008р., що підтверджується його підписом на повідомленні про вручення поштового відправлення.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення прокурора та представника позивача Господарський суд міста Києва, суд-

ВСТАНОВИВ:

12.06.2007р. між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Солом’янського району міста Києва (далі позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Княжич»(далі відповідач, орендар) був укладений договір № 1408 оренди нежилого приміщення площею 182,7 кв.м. в будинку № 27 по вул. Єреванській в м. Києві.

Строк дії вищевказаного договору сторони встановили з 12.06.2007р. по 12.05.2010р. ( п. 9.1 договору).

Орендна плата на момент укладення договору становила 14 246,87 грн. (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. п. 3.5, 3.6 договору орендар зобов’язався крім орендної плати компенсувати орендодавцю його видатки по платі за землю, фактичні витрати на утримання будинку та прибудинкової території.

Додатковою угодою від 09.07.2007р. сторонни внесли зміни до договору оренди № 1408 від 12.06.2006р. в частині розміру площі приміщення, що орендується, до 178,3 кв.м., суми орендної плати, встановивши її в розмірі 13 903,76 грн. на місяць, суми компенсації плати земельного податку –159,70 грн., суми витрат на утримання будинку та прибудинкової території –135, 51 грн.

Згідно з п. 3.9 договору оренди № 1408 від 12.06.2007р. орендар зобов’язався вносити орендну плату та інші платежі незалежно від результатів господарської діяльності щомісячно до 1-го числа місяця, наступного за звітним, з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»орендар зобов’язаний вносити орендну плату своєчасно і в повному обсязі.

Відповідач, в порушення умов договору та вимог ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», не сплачує в повному обсязі орендні платежі позивачу з липня місяця 2007 року, і станом на день розгляду справи його заборгованість перед позивачем становить 120 239,25 грн.

Орендодавець, відповідно до п. 9.3 договору, має право вимагати дострокового розірвання договору в судовому порядку і стягнення з орендаря збитків, якщо орендар несвоєчасно сплачує передбачені договором платежі.

Відповідно до п. 3 ст. 291 Господарського кодексу України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін, договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього кодексу.

На виконання приписів ст. 188 Господарського кодексу України позивач направив на адресу відповідача лист-пропозицію від 18.01.2008р. за № 188/38 з пропозицією про розірвання договору оренди нежитлового приміщення. Відповідь позивач просив надати в письмовому вигляді в двадцятиденний строк, що відповідачем виконано не було.

Відповідно до п. 1 ст. 783 Цивільного кодексу України, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач користується майном в порушення умов договору оренди –в частині сплати орендних платежів.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів належного виконання умов договору в частині сплати орендних платежів з липня місяця 2007 року по день пред’явлення позову суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, вимога позивача про розірвання договору оренди є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

З розірванням договору відповідач втрачає статус орендаря і, оскільки інших доказів щодо підтвердження права найму спірних приміщень немає, то і підлягає виселенню.

Крім того, з відповідача, відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню в доход Державного бюджету України судові витрати по справі.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Розірвати договір оренди № 1408 від 12.06.2007р., укладений між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Солом’янського району міста Києва та Товариством з обмеженою відповідальністю «Княжич», та додаткову угоду до нього від 09.07.2007р.

Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю «Княжич»(02140, м. Київ, вул. Мишуги, 4, ) з нежилого приміщення загальною площею 178,3 кв.м. в будинку № 27 по вулиці Єреванській в місті Києві та передати дане приміщення Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Солом’янського району міста Києва (03087, м. Київ, вул. Соціалістична, 6, ) за актом приймання-передачі приміщення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Княжич»(02140, м. Київ, вул. Мишуги, 4, ) в доход Державного бюджету України 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Суддя Трофименко Т.Ю.