Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2008 р.
Справа № 46/433-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Токар М.В., судді Бондаренко В.П. , Фоміна В.О.

при секретарі Березка О.М.

за участю представників
сторін:

прокурора -Лавриненко О.С. (посв. №678 від 05.11.2007р.)

1-го
позивача -не з'явився,

2-го
позивача -не з'явився,

третьої
особи -не з'явився,

відповідача -
ОСОБА_1 (дов. б/н від 16.10.2007р.)

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського  апеляційного господарського суду апеляційне
подання військового прокурора Харківського гарнізону (вх. №172Х/1-11) на
рішення господарського суду Харківської області від 24.12.2007р. по справі №
46/433-07

за
позовом Військового прокурора Харківського гарнізону в
інтересах держави в особі  1.
Міністерства оборони України, м. Київ

2. Центрального
спецілізованого будівельного управління Міністерства оборони України, м. Київ

3-тя
особа Державне підприємство Міністерства оборони
України “Харківське управління механізації та будівництва”, м. Харків

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків

про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

встановила:

Рішенням господарського
суду Харківської області від 24.12.2007 р. по справі № 46/433-07 (суддя Ільїн
О.В.) в задоволенні позовних вимог відмовлено в зв'язку із їх необґрунтованістю
та відсутністю підстав для їх задоволення.

Військовий
прокурор Харківського гарнізону із рішенням місцевого господарського суду не
погодився, вніс до апеляційного господарського суду  апеляційне подання, в якому просить скасувати
рішення господарського суду Харківської області від 24.12.2007 р. по справі №
46/433-07 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги посилаючись на те,
що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перший та
другий позивачі відзиви на апеляційне подання військового прокурора
Харківського гарнізону не надали.

Третя особа
надала відзив на апеляційне подання прокурора, в якому зазначила, що не
заперечує проти будь-якого рішення апеляційного господарського суду по даній
справі та просить розглянути справу без її участі.

Відповідач
надав заперечення на апеляційне подання прокурора, в якому зазначає, що вважає
рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, в зв'язку з
чим, просить залишити рішення господарського суду Харківської області від
24.12.2007 р. по справі № 46/433-07 без змін, а апеляційне подання прокурора без
задоволення.

Колегія суддів
розглянула  апеляційне подання
військового прокурора, перевірила матеріали справи, заслухала пояснення
прокурора та представника відповідача і встановила наступне.

Ухвалами
Харківського апеляційного господарського суду
від 28.02.2008р. та від 04.03.2008р. позивачі та третя особа належним
чином були повідомлені про час та місце судового засідання, що підтверджується
повідомленнями про вручення  поштових
відправлень, своїх представників у судове засідання не направили, а колегія суддів
дійшла висновку про можливість  розгляду
справи без участі представників
позивачів та третьої особи за наявними у справі  документами відповідно до статті 75
Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з
матеріалів справи, на підставі договору доручення №111-151/04 від 26.08.2004р.
укладеного Державним підприємством Міністерства оборони України
„"Харківське управління механізації та будівництва"  з брокером -Суб'єктом підприємницької
діяльності фізичною особою ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 34) брокеру було доручено продаж
на Харківській товарній біржі не житлових приміщень, а саме службове приміщення
загальною площею 380,3 кв.м. та склад площею 71,0 кв.м., які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до
протоколу №1-193-04 аукціону від 01.10.2004р. Харківської товарної біржі (т. 1,
а.с. 35) за наслідками торгів, право на володіння об'єктом і укладення договору
отримав учасник, зареєстрований під №64 -СПД ФО ОСОБА_2

На підставі
результатів торгів, проведених 01.10.2004р. на Харківській товарній біржі, 18
жовтня 2004 року між Державним підприємством Міністерства оборони України
"Харківське управління механізації та будівництва"  та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було
укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель літ. "Л-2",
загальною площею 380,3 кв.м., літ. "М-1", загальною площею 71,0
кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та складено акт прийому-передачі не
житлових будівель від 18.10.2004 р.

Договір
купівлі-продажу та акт прийому-передачі нотаріально посвідченні.

З умов договору
купівлі-продажу нежитлових будівель від 18.10.2004р. вбачається, що підставою
для укладання вищезазначеного договору купівлі-продажу нежитлових будівель
були: правовстановлюючі документи на нежитлові будівлі, які підтверджували
право власності продавця (п. 1.2. Договору); лист-дозвіл Центрального
спеціалізованого „ будівельного управління (госпрозрахункового) Міністерства
оборони України № 10/1659 від 13.08.2004 року (п. 1.3. договору); дозвіл № 2 на
реалізацію активів, які перебувають у податковій заставі, виданий ДПІ у
Жовтневому районі м. Харкова за № 7574/10/20-019 від 11.10.2004 року (п. 1.3.
Договору); дозвіл № 3 на реалізацію активів, які перебувають у податковій
заставі, виданий ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова за № 6612/10/24-318 від
11.10.2004 року (п. 1.3. Договору).

В обґрунтування
позовних вимог прокурор посилається на ст. 229 ЦК України і зазначає, що при
укладенні між ДП Міністерства оборони України „Харківське управління
механізації та будівництва” та підприємцем ОСОБА_2 договору купівлі-продажу від
18.10.2004р. була допущена помилка щодо реальної вартості майна, яка згідно
висновку будівельно-технічної експертизи №1573 від 28.03.2005р. на 318600 грн.
більша ніж ціна, що зазначена у висновку про вартість нежитлових будівель
Харківської товарної біржі та яка зазначена у договорі купівлі-продажу від
18.10.2004р. (т. 1, а.с. 3-6)

В статті 229 ЦК
України зазначено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо
обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом
недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та
обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її
цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених
законом.

Відповідно до
роз'яснення ВАСУ № 02-5/111 від 12.03.99 «Про деякі питання практики вирішення
спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними»під помилкою слід розуміти таке
неправильне сприйняття стороною за угодою предмета чи інших істотних умов
угоди, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна вважати, що
угода не була б укладена.

Підставою для
укладання договору купівлі-продажу нежитлових будівель між третьою стороною і
відповідачем явились Звіт про оцінку майна-нежитлових приміщень, розташованих
за адресою: АДРЕСА_1, висновок до нього про ринкову вартість майна від
26.08.2004 року, складені Харківською товарною біржею, а також результати
торгів, проведених на ХТБ, за результатами яких, переможцем було визнано
ОСОБА_2. Результатами торгів була визначена вартість вищевказаних нежитлових
будівель, яка співпадала з їх початковою ринковою вартістю - 134 000,00 грн. і
сторони, укладаючи в подальшому договір купівлі-продажу, повинні були керуватись
саме цією вартістю, що було і зроблено. Тому неправильного сприйняття стороною
істотних умов угоди в даному випадку не має. Представник третьої особи, при
укладанні вищевказаного договору, не міг самостійно визначати вартість
нежитлових будівель і діяти в даному випадку на свій розсуд, а повинен був
керуватись відповідними обставинами (результатами торгів), за якими була
визначена вартість майна. Така істотна умова договору, як його вартість, в
даному випадку, визначається не сторонами, а проведенням певної процедури,
визначеної законодавчими актами, що в даному випадку і відбулося.   Таким чином, колегія суддів дійшла висновку,
що підстав для визнання договору по ст.229 ЦК України немає.

Крім того,
колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приватизація державного майна
в Україні здійснюється на підставі відповідних нормативних актів, які
передбачають порядок проведення приватизації, а також визначення його
початкової ціни. До таких нормативних актів відносяться: Закон України «Про
оцінку майна, майнових прав і професійної оціночної діяльності»№2658-111 від
12.07.2001 року, Національний стандарт №1, затверджений Постановою КМУ №1440
від 10.09.2003 року, Наказ Фонду державного майна України від 30.08.1999р.
№1477 «Про затвердження Положення про порядок відчуження  основних засобів,   що є державною  власністю»,
«Методика оцінки майна»затверджена Постановою КМУ №1891 від 10.12.2003
року.

Згідно з
Національним стандартом № 1 вибір бази оцінки залежить від цілі, з якою
проводиться оцінка майна, його особливостей, а також нормативних вимог.

Відповідно до
п.11 вищевказаного Наказу ФДМУ №1477 від 30.08.1999р. відчуження державного
майна шляхом його продажу здійснюється виключно на конкурентних засадах через
біржі, аукціони, по конкурсу.

Пунктом 7
Наказу ФДМУ №1477 встановлено, що початкова вартість продажу майна визначається
підприємством на підставі висновків звіту про оцінку майна, а в п. 8 зазначено,
що оцінка майна, яке підлягає відчуженню проводиться відповідно з
нормативно-правовими актами і міжнародними стандартами оцінки майна, які діють
на дату її проведення суб'єктом оціночної діяльності.

Аналіз
вищевказаних нормативних актів дає змогу зазначити, що відчуження державного
майна повинно відбуватись на біржах, аукціонах з зазначенням початкової вартості
майна, яка визначається на підставі висновку звіту про оцінку майна, а не на
підставі висновку будівельно-технічної експертизи.

З матеріалів
справи вбачається, що підставою для визначення КП „Харківське міське БТІ”
вартості не житлових будівель, які є предметом договору купівлі-продажу від
18.10.2004р., був «Звіт про оцінку майна-нежитлових приміщень, розташованих за
адресою АДРЕСА_1 від 26.08.2004р., зроблений Харківською товарною біржею, яка
на період проведення оцінки майна мала сертифікат №2374/04 суб'єкта оціночної
діяльності від 22.01.2004р. виданого Фондом державного майна України, копія
якого додана до звіту про оцінку майна. Вищевказаний звіт про оцінку майна
здійснювався на підставі договору №596 від 26.08.2004 року, укладеного між
третьою особою та Харківською товарною біржею. (т. 1, а.с. 89-139)

Вартість
будівель, що вказана в договорі купівлі-продажу від 18.10.2004р. повністю
відповідає вартості, яка вказана в висновку звіту про оцінку майна, зробленого
Харківською товарною біржею.

Враховуючи, що
вартість нежитлових будівель не встановлювалась сторонами по Договору, а була
визначена за результатами торгів на Харківській товарній біржі на підставі
висновку звіту про оцінку майна, який виконано відповідно до вимог чинного
законодавства.

Колегія суддів
зазначає, що ні звіт про оцінку майна-нежитлових приміщень, розташованих за
адресою АДРЕСА_1, ні висновок до нього про ринкову вартість майна від
26.08.2004 року, а також результати торгів до сьогоднішнього часу не скасовані,
а тому являються дійсними. Також, слід зазначити, що Державне підприємство
Міністерства оборони України "Харківське управління механізації та
будівництва"  не був ні учасником
торгів, ні особою, яка здійснювала відчуження .

Що стосується
посилань прокурора на висновок будівельно-технічної експертизи №1473 від
28.03.2005р. (т. 1, а.с. 43-44) проведеної на підставі постанови старшого
помічника військового прокурора Харківського гарнізону Рубан Д.В. від
16.02.2005р., то по-перше, згідно постанови (т. 1 а.с. 41) на вирішення експерта
було поставлено питання -яка фактична вартість військового містечка №12,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, хоча по договору купівлі-продажу від
18.10.2004р., об'єктом продажу було не військове містечко, а лише дві не
житлові будівлі, а по-друге, висновки експертизи проведеної для встановлення
ринкової вартості військового містечка не спростовують висновків звіту про
оцінку майна, складеного відповідно до вимог чинного законодавства про
приватизацію державного майна.

Крім того,
відповідно до постанови від 16.02.2005р. експерту було поставлене питання про
фактичну вартість військового містечка №12, а згідно висновку експерта (т. 1,
а. .44) встановлено ринкову вартість будівель військового містечка, тобто
експерт вийшов за межі питань, поставлених у постанові від 16.02.2005р..

На підставі
викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду
Харківської області  від 24.12.2007р. по
справі № 46/433-07 прийняте у відповідності до діючого матеріального і
процесуального права і підстави для його скасування відсутні, в зв'язку з чим,
апеляційне подання військового прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись
статтями 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, статтею 105 Господарського процесуального
кодексу України колегія суддів, -

постановила:

Апеляційне
подання військового прокурора залишити без задоволення.

Рішення
господарського суду Харківської області від 24.12.2007р. по справі №46/433-07
залишити без змін.

Головуючий суддя
Токар М.В.

Судді
Бондаренко В.П.

Фоміна В.О.