ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м У к р а ї н и
РІШЕННЯ

21 квітня 2008 р.           Справа 14/35-08

Господарський суд Вінницької області у складі: судді Залімського І.Г. при секретарі судового засідання Пилипчаку О.І., за участю представників сторін:

позивача - Хекало О.О.

відповідача - Іщук О.В.

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КВС - Україна" (вул. Васильківська, 30, м. Київ, 03022) до Приватного виробничо-комерційного підприємства "Пера" (вул. І.Франка, 8-А, смт Теплик, Вінницька область, 23860) про стягнення 18441,97 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ :

Посилаючись на умови договору поставки №38/04/Ві/07 від 14.05.07 та документи, що свідчать про отримання відповідачем товарно-матеріальних цінностей, позивач просить стягнути з відповідача 18441,97 грн. боргу, в тому рахунку 15600 грн. основного боргу, 1965,60 грн. пені, 795,60 грн. інфляційних втрат, 80,77 грн. 3% річних.

Представник відповідача у своїх запереченнях на позовну заяву вимоги позивача не визнав, зазначивши, що неповна оплата за договором №38/04/Ві/07 від 14.05.07 виникла через форс-мажорні обставини, зокрема у зв’язку з несприятливими погодними умовами, в результаті яких на площах ПВКП «Пера»загинули посіви кукурудзи.

Разом з тим, в судовому засіданні представник відповідача визнав наявність заборгованості перед позивачем за вищевказаним договором, вказавши при цьому, що форс-мажорні обставини є достатньою підставою для відстрочки виконання судового рішення.

Представником сторін подано клопотання про незастосування технічної фіксації судового процесу, яке підлягає задоволенню як таке, що не суперечить вимогам ч.7 ст.81-1 ГПК України.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, надавши юридичну оцінку наданим доказам, в судовому засіданні встановлено наступне.

14 травня 2007 року між сторонами укладено договір поставки №№38/04/Ві/07 від 14.05.07 (далі –Договір), відповідно до умов якого постачальник (позивач по справі) зобов’язався передати у власність покупця (відповідача) насіння сільськогосподарських культур (насіння кукурудзи сорту «Консул»в кількості 100 посівних одиниць вартістю 19500 грн.), а відповідач зобов’язався прийняти товар та оплатити його вартість в порядку визначеному Додатком № 1 до Договору, а саме: шляхом перерахування попередньої оплати в розмірі 20% від загальної ціни товару за даним додатком, що становить 3900 грн. та здійснення остаточного розрахунку не пізніше 15.12.2007р.

В судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобов’язання згідно умов Договору виконав, поставивши відповідачу 100 посівних одиниць насіння кукурудзи на суму 19500 грн., що підтверджується видатковою накладною №КВ-0000479 від 14.05.07 та довіреністю на одержання товарно-матеріальних цінностей серії ЯНШ №518663 від 14.05.07, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 15-16).

Як свідчать матеріали справи, відповідач свої зобов’язання за Договором виконав частково, здійснивши передоплату за поставлений йому товар в розмірі 3900 грн. (банківська виписка за 14.05.07 –а.с. 17).

Таким чином станом на момент звернення з даним позовом вартість неоплаченого відповідачем товару відповідно до умов Договору становила 15600 грн.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 527 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст. 530, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, всупереч викладеному відповідач у встановлений договором термін вартість поставленого йому насіння кукурудзи не оплатив.

Посилання представника відповідача на п. 9.1 Договору як на підставу своїх заперечень проти позову, суд вважає необґрунтованим та не приймає до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п. 9.1 Договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов’язань за Договором, якщо це сталось внаслідок дії обставин нездоланної сили (форс-мажору).

Проте, як вбачається з наведеного, при наявності належним чином підтверджених форс-мажорних обставин сторони можуть бути звільнені лише від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов’язань, а не від самого виконання зобов’язання в натурі.

Крім того, пунктом 9.2 Договору визначено, що сторона, яка потерпає від обставин нездоланної сили, повинна письмово протягом десяти днів з моменту закінчення таких обставин повідомити іншу Сторону про їх вплив на виконання умов договору та надати в цей строк відповідне підтвердження Торгово-промислової палати України.

Проте, відповідач не надав суду належних доказів повідомлення позивача про дію обставин нездоланної сили у встановлені п. 9.2 Договору строки. Так, доданий до заперечень витяг з реєстру вихідної кореспонденції суд не може розцінювати як достатній доказ, оскільки без відповідної квитанції або фінансового чеку відділення поштового зв’язку такий реєстр не підтверджує факт надіслання позивачу листа.

До того ж, суд зважає на ту обставину, що відповідно до умов договору відповідач мав повідомити позивача про наявність форс-мажорних обставин протягом десяти днів з моменту закінчення таких обставин. Натомість, як свідчать матеріали справи, висновок Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини складено 15 серпня 2007 року, тоді як лист відповідача з заявою пролонгувати дату оплати товару у зв’язку з несприятливими погодними умовами датовано 3 жовтня 2007, тобто більше ніж через 2 місяця після закінчення фор-мажору.

Відповідно ж до п. 9.3 Договору, неповідомлення у встановлений строк іншої сторони та ненадання у цей строк необхідного підтвердження позбавляє Сторону можливості посилатись на обставини нездоланної сили для уникнення відповідальності за невиконання своїх зобов’язань за Договором.

Враховуючи викладене, беручи до уваги визначення позивачем термінів виконання зобов’язань, та зважаючи, що відповідач після їх спливу не розрахувався з позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення 15600 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач в позові заявив до 1965,60 грн. пені, 795,60 грн. інфляційних втрат, 80,77 грн. 3% річних.

Відповідно до п.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, якщо це встановлено договором або законом. Частиною другою ст. 551 Кодексу визначено, що, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 8.3 Договору у випадку несплати у строк платежів за договором, сторона, що прострочила своє зобов’язання повинна сплатити іншій стороні неустойку в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Враховуючи, що пеня, 3% річних та втрати від інфляції нараховані відповідно до умов Договору та норм чинного законодавства, вимоги про стягнення з 1965,60 грн. пені, 795,60 грн. інфляційних втрат, 80,77 грн. 3% річних підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Господарський суд оцінює доказ за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об‘єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, відповідають обставинам справи та наявним матеріалам, у зв’язку з чим позов підлягає задоволенню відповідно до норм чинного законодавства та у межах заявлених вимог в сумі грн.

Судові витрати підлягають покладенню на відповідача згідно положень ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.33, 34, 36, 43, 44, 49, ст. 82-84, 115, 116 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Приватного виробничо-комерційного підприємства "Пера" (вул. І.Франка, 8-А, смт Теплик, Вінницька область, 23860, ) 15600 грн. (п'ятнадцять тисяч шістсот гривень) основного боргу, 795,60 грн.(сімсот дев’яносто п’ять гривень 60 копійок) інфляційних втрат, 80,77 грн. (вісімдесят гривень 77 копійок) 3% річних, 1965,60 грн. (одна тисяча дев’ятсот шістдесят п’ять гривень 60 копійок) пені, 184,42 грн. (сто вісімдесят чотири гривні 42 копійки) відшкодування витрат пов’язаних зі сплатою державного мита та 118 грн. (сто вісімнадцять гривень) відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КВС - Україна" (вул. Васильківська, 30, м. Київ, 03022, ).

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення надіслати сторонам.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано

відповідно до вимог ст.84 ГПК України 24.04.08

Суддя                                                                                           І.Г.Залімський

надруковано 3 прим.:

1-до справи

2-позивачу

3-відповідачу