ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.04.2008

Справа №2-27/8642-2007А

За позовом - Приватне підприємство «Сервісна компанія «Комфорт», м.Сімферополь, вул.. Промислова, 21/2.

До відповідача – Державна інспекція з контролю за цінами в АР Крим, м. Сімферополь, вул. Павленко, 20.

За участю третьої особи - Мірнівська сільська рада, Сімферопольський район, с. Мирне, вул. Белова, 1.

За участю прокуратури АР Крим.

Про визнання незаконним і скасування рішення.

Суддя Н.В. Воронцова.

При секретарі Пономаренко Н. О.

представники:

Від позивача – не з’явився.

Від відповідача - Окул Н. Л., дор. у справі.

Від третьої особи - не з’явився.

Від прокурора - Куїнджі М. О., посв.

Сутність спору:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання незаконним і скасування рішення Державної інспекції з контролю за цінами в АР Крим №54 від 31.05.2007 р.

Ухвалою ГС АР Крим від 14.06.2007 р. було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Мірнівську сільську раду, Сімферопольський район, с. Мирне, вул. Белова, 1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем були виконані всі вимоги законодавства, що регламентує порядок застосування тарифів і порядку їх зміни, то відповідно і не має підстав для застосування фінансових і економічних санкцій. Крім того, факт оплати наданих послуг з тарифів, після їх зміни, мешканцями житлових будинків підтверджує факт їх ознайомлення і прийняття нових тарифів. Також позивач вважає. що перевірка була провдена з порушенням вимог законодавства і актом, складеним по її результатам, не зафіксовано жодного порушення норм чинного законодавства України.

Відповідач у запереченнях на позов повідомив про те, що позивачем було застосовано тарифи на житлово – комунальні послуги, які не набули чинності, так як не були доведені органами місцевого самоврядування до відома населення та не оприлюднені в засобах масової інформації у встановленому порядку. До того ж, позивач за послуги водопостачання та водовідведення стягував плату по тарифам Сімферопольського ВПВКГ. Однак Сімферопольське ВПВКГ надає лише послуги з водовідведення.

На підставі викладеного, просить у позові відмовити.

Також відповідачем у виконання вимог суду було представлено пояснення щодо процедури проведення перевірки відповідно до чинного законодавства України.

Третя особа у поясненнях по справі повідомила про те, що 20.12.2006 р. на 7 – ої сесії 5 – ого скликання Мирнівською сільською радою було винесено рішення «Про затвердження тарифів на житлово – комунальні послуги, що надаються ПП «СК «Комфорт».

13.09.2007 р. до суду надійшло подання прокурора АР Крим про вступ представника прокуратури до розгляду вказаної справи.

Ухвалою ГС АР Крим від 19.09.2007 р. вказане подання було судом задоволено та залучено до участі в розгляді справи прокуратуру АР Крим.

Прокуратура АР Крим у поясненнях по справі повідомила про те, що вважає спірне рішення обґрунтованим та законним, а отже не має підстав для його скасування.

Позивач у доповненнях до позовної заяви повідомив про те, що чинним законодавством України не передбачено як необхідність так і порядок декларування змін цін на житлово – комунальні послуги, а акти чином і відповідальності за недотримання запровадженого порядку обов’язкового декларування їх зміни. Позивач вважає. що у спірному рішенні відповідачем застосовано до позивача економічні і фінансові санкції, не передбачені нормами чинного законодавства України. Таким чином, відповідач застосував до позивача економічні і фінансові санкції за дотримання ним вимог п.п. 2 -3 ст. 31, п. 5 ст. 32 Закону України «Про житлово – комунальні послуги», у той час як вказані санкції можуть бути застосовані лише за порушення Постанови КМУ №1222 від 17.10.2007 р. «Про затвердження порядку декларування змін оптово – роздрібних цін на продовольчі товари» і Постанови ДКМУ №715 від 23.12.1992 р. «Про регулювання цін», а не при виконанні норм Закону України «Про житлово – комунальні послуги».

Також позивач у поясненнях по справі повідомив про те, що в акті перевірки і в спірному рішенні відсутні данні про дії позивача, які могли б бути визнані як правопорушення.

Відповідач у додаткових запереченнях на позов повідомив про те, що вважає, що дії позивача відносно інформування мешканців будинків про нові тарифи шляхом розміщення відповідних оголошено на дошках оголошень біля входів в під’їзд, на дошці оголошень у приміщенні в якому проводиться прийом платежів за житлово – комунальні послуги, а також особисто начальником ділянки, не можна вважати офіційним оприлюдненням рішення місцевої ради і не тягне за собою набрання чинності. Погодження тарифів на житлово – комунальні послуги органами місцевого самоврядування є одним з методів державного регулювання цін і тарифів. Виходячи з цього, відповідач вважає, що позивачем підвищено тарифи на житлово – комунальні послуги цілком незаконно. Також відповідач вважає, що позивач повинен був здійснити розрахунки обґрунтованих витрат на виробництво питної води з артсвердловини №4740 та подати їх на затвердження органу місцевого самоврядування у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, вважає спірне рішення цілком законним і обґрунтованим.

В судовому засіданні, що відбулося 21.02.2008 р., суд у виконання п. 2 – 1 Прикінцевих та Перехідних Положень КАСУ, здійснював повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до ст.. 41 КАСУ.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників відповідача і прокурора, суд, -

В С Т А Н О В И В :

30.05.2007р. Державною інспекцією з контролю за цінами в АР Крим була проведена перевірка порядку правильності формування, встановлення та застосування тарифів на житлово-комунальні послуги, які надаються Приватним підприємством «Сервісна компанія «Комфорт» в с. Белоглінка Сімферопольського району.

За результатами проведеної перевірки був складений акт від 30.05.2007р. №0268, на підставі якого 31.05.2007р. Державною інспекцією з контролю за цінами в АР Крим було прийнято рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін за №54, згідно якого до Приватного підприємства «Сервісна компанія «Комфорт» були застосовані санкції у розмірі 186480 грн.

При цьому, зі змісту рішення вбачається, що зазначені санкції застосовані на підставі ст 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення», за порушення, яке відобразилося в застосуванні Приватним підприємством «Сервісна компанія «Комфорт» в період з 01.05.2006р. по 01.05.2007р. тарифів на житлово-комунальні послуг з порушенням запровадженого порядку обов’язкового декларування їх змін, чим позивачем з дійсного спору були порушені вимоги. 2.3 ст. 31, п. 5 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. №1875.

Дослідивши акт перевірки, складений 30.05.2007р. за №54 Державною інспекцією по контролю за цінами в АР Крим, суд встановив наступне.

Приватне підприємство «Сервісна компанія «Комфорт» надає житлово-комунальні послуги на всій території АР Крим.

Тарифи на житлово-комунальні послуги, які надаються підприємством мешканцям будинків №№ 22,23,24,25 по вул. Салгірна в с. Белоглінка Сімферопольського району були розраховані ПП «Сервісна компанія «Комфорт» та затверджені рішенням Мірнівської сільської ради Сімферопольського району.

В період з 01.12.2000р. до 01.02.2007р. для мешканців зазначених будинків застосовувалися тарифи на житлово-комунальні послуги, затверджені Постановою Ради Міністрів АР Крим від 24.10.2000р. №362, а саме: утримання будинків та при будинкових територій – 0,23 грн./кв.м.; опалення – 0,59грн./кв.м., підігрів гарячої води – 5,89 грн./ на люд.

Рішенням 7 сесії Мірнівської сільської ради 5 – ого скликання від 20.12.2006р. були затверджені тарифи на житлово-комунальні послуги, які надаються Приватним підприємством «Сервісна компанія «Комфорт» на території с. Білоглінка Сімферопольського району в наступних розмірах: утримання будинків та при будинкової території – 0,61 грн. / кв.м.; опалення -1,44 грн./кв.м., підігрів гарячої води -29,57 грн./на люд.

У зв’язку з прийнятим рішенням наказом по підприємству від 24.01.2007р. №29 вищезазначені тарифи були введені в дію із 01.02.2007р.

При цьому, додатково, Приватне підприємство «Сервісна компанія «Комфорт» повідомила мешканців будинків по вул. Салгірна в с. Білоглінка №№22,23,24,25 та особисто начальником ділянки стосовно підвищення тарифів, що підтверджується матеріалами справи.

При цьому, суд вважає неспроможніми висновки відповідача, викладені в акті щодо порушення позивачем з дійсного спору порядку оприлюднення рішення органу місцевого самоврядування щодо затвердження тарифів з наступних підстав.

Як вже зазначалося раніше, 20.12.2006р. на 7 сесії Мірнівської сільської ради 5 – ого скликання було прийнято рішення «Про затвердження тарифів на житлово-комунальні послуги, які надаються ПП СК «Комфорт» на підставі листа ПП «Сервісної компанії «Комфорт» про затвердження тарифів на житлово-комунальні послуги, які надаються ПП «Сервісна компанія «Комфорт» мешканцям будинків №№22, 23, 24, 25 по вул. Салгірна в м. Білоглінка та розрахунки фактичних витрат на утримання будинків та при будинкових територій в 2006р. в с. Білоглінка. При цьому, зазначеним рішенням були на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджені надані виконавцем послуг тарифи в наступних розмірах: на утримання житла – 0,61 грн., на опалення за 1 кв.м. 1,44 грн., за підігрів гарячої води на 1 людину – 29,57 грн.

У зв’язку з чим, слід насамперед зазначити наступне.

Відповідно до абз. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні - одержання, збирання, створення, поширення, використання і зберігання інформації про діяльність органів державної влади та органів місцевого самоврядування, задоволення інформаційних потреб громадян, юридичних осіб про роботу цих органів.

При цьому, порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування - розклад, обсяг, форми і методи оприлюднення відомостей про діяльність органів державної влади та органів місцевого самоврядування в межах визначених цим Законом квот часу, газетних (журнальних) площ та виділених коштів.

Статтями 21, 22 зазначеного закону встановлено, що діяльність органів місцевого самоврядування висвітлюється в друкованих засобах масової інформації регіональної та місцевої сфери розповсюдження на умовах, визначених у договорах між цими органами і редакціями зазначених друкованих засобів масової інформації. Рішення органів місцевого самоврядування публікуються в офіційних виданнях (відомостях, бюлетенях, збірниках, інформаційних листках тощо) та друкованих засобах масової інформації відповідних органів місцевого самоврядування. Недержавні друковані засоби масової інформації мають право оприлюднювати офіційні документи органів місцевого самоврядування відповідно до законодавства України і на засадах, передбачених укладеною угодою між цими органами та редакціями друкованих засобів масової інформації.

Одночасно, відповідно до положень п. 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію.

Слід зазначити, що взагалі акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. При цьому, залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні. Адже, нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Тобто, нормативно-правовий акт — Закон, Кодекс, Постанова, Інструкція та інший владний припис державних органів, який встановлює, змінює чи відміняє норми права, приписи якого носять загальний характер та направлені на регулювання визначених суспільних відносин. При цьому, в Україні, як і в більшості європейських країн нормативно-правовий акт є основним джерелом права.

Отже, некоректними є посилання відповідача на положення ст. 57 Конституції України, якою передбачено, що нормативно-правові акти, що визначають права та обов’язки громадян, не доведені до відома населення у встановленому законом порядку є нечинними, у випадку не оприлюднення рішення органу місецевого самоврядування щодо затвердження тарифів виконавця житлово-комунальних послуг, оскільки таке рішення не можливо віднести взагалі до нормативно-правового акту.

Отже, неспроможнім є посилання відповідача й на положення п. 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», за яким рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію, оскільки знов таки зазначена норма закона прямо кореспондується із встановленими Конституцією України приписами щодо часу набрання саме нормативно-правовими актами законної сили (набрання чинності). Адже, рішення місцевої ради про затвердження тарифів відноситься до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), про що прямо говориться в Роз’ясненнях Президії Вищого арбітражного суду України №02-5/35 від 26.01.2000р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів».

Одночасно, суд звертає увагу на положення п. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідно якого акти місцевої ради прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Здебільшого, є суперечливими висновки відповідача щодо дотримання процедури оприлюднення відповідного рішення органу місцевого самоврядування на відповідній адміністративній території, оскільки в силу положень Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» та відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» такий обов’язок покладений не на не на особу, клопотання якої розглядалося на сесії місцевої ради, а на орган місцевого самоврядування, про що йдеться в п. 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно якого акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування доводяться до відома населення. На вимогу громадян їм може бути видана копія відповідних актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

У зв’язку з вищенаведеним, неможливо й в дійсному випадку застосувати положення п. 5 ст. 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», відповідно якого регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання, через наступне.

Визначення терміну «регуляторний акт» міститься в самому Законі України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», відповідно до ст. 1 якого регуляторний акт – це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Тобто, в дійсному випадку, знов таки йдеться про нормативно-правовий акт, яким встановлюються чи скасовуються певні правові норми.

При цьому, вищенаведене, знайшло своє відображення у статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно якої стандарти, нормативи, норми і правила встановлюють комплекс якісних та кількісних показників і вимог, які регламентують вироблення та виконання житлово-комунальних послуг з урахуванням соціальних, економічних, природно-кліматичних та інших умов регіонів та населених пунктів, стандарти, нормативи, норми, порядки та правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади у сфері стандартизації, центральний орган виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством. Інші центральні органи виконавчої влади затверджують нормативно-правові акти у сфері житлово-комунальних послуг, що видаються в межах їхніх повноважень після погодження або спільно з центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства і реєструються в установленому законодавством порядку.

Таким чином, до регуляторних нормативно-правових актів в галузі житлово-комунальних послуг можливо віднести саме вищезазначені та прямо перелічені в Закону стандарти, нормативи, норми, порядки та правила.

За такими обставинами, неспроможніми та необґрунтованими є посилання відповідача на те, що позивач застосовував нечинні тарифи, тобто тарифи на підставі нечинного нормативно-правового акту, що не відповідає дійсним обставинам, враховуючі вищенаведене та обов’язковість виконання актів органів місцевого самоврядування на відповідній адміністративній території відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити наступне.

Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової)території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів,порядків і правил згідно із законодавством.

При цьому, слід зазначити, що посилання відповідача на те, що позивачем з дійсної справи необґрунтовано застосовувалися тарифи і посиланням на розмір тарифів Сімферопольського ВП ВКГ, не може бути прийнято судом як належне обґрунтування заперечень відповідача у якості правового обґрунтування правомірності застосування економічних санкцій до позивача з наступних підстав.

Підстави та порядок затвердження цін та тарифів на житлово-комунальні послуги передбачені законом України «Про житлово-комунальні послуги», згідно ст. 31 якого виконавці або виробники таких послуг розраховують економічно обґрунтовані витрати на виробництво житлово-комунальних послуг та надають їх на затвердження органам місцевого самоврядування, які у свою чергу затверджують ціна (тарифи) на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Отже, у розумінні вищенаведеного закону, підставою для затвердження органами місцевого самоврядування цін (тарифів) на житлово-комунальні послуги є їх економічна обґрунтованість.

При цьому, вважається за необхідне зазначити, що тільки з 27.02.2007р. організація роботи з надання таких висновків покладена на Державну інспекцію по контролю за цінами в АР Крим, яка відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2007р. №297 «Про внесення змін до деяких Постанов Кабінету Міністрів України» організовує роботу з надання висновків щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат, пов’язаних з виробництвом , транспортування, постачанням теплової енергії, наданням послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, централізованого опалення та постачання гарячої води, вивезення побутових відходів та технічного обслуговування ліфтів, тощо.

При цьому, суд дійшов висновку, що на час прийняття рішення Мірнівської сільської радою щодо затвердження розміру тарифів, зазначений порядок ще не набрав чинності, рішення органу місцевої ради не оспорювалося та не скасовано, не визнано нечинним у встановленому законом порядку, тобто не було підстав для висновку щодо того, що позивач з дійсного спору неправомірно застосував тарифи, які були затверджені у порядку, який діяв на час прийняття такого рішення.

Відповідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, на думку суду, не довів правомірності застосування до позивача з дійсного спору економічних санкцій.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 5 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі зміни вартості житлово-комунальних послуг виконавець/виробник не пізніше ніж за 30 днів повідомляє про це споживача з визначенням причин зміни вартості та наданням відповідних обґрунтувань з посиланням на погодження відповідних органів, що й було виконано позивачем, підтвердження чого є в матеріалах справи.

Стосовно надання позивачем з дійсного спору послуг на водопостачання та водовідведення за цінами Сімферопольського ВП ВКГ, тарифи для якого затверджені рішенням виконавчого комітету Сімферопольської міської ради, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

На підставі договору №1683 на водопостачання із комунального водопроводу та відведення стоків (водовідведення) в комунальну каналізацію, укладеного 01.01.2006р. між Сімферопольським ВП ВКГ (постачальник послуг) та ПП «Сервісна компанія «Комфорт» (абонент), Сімферопольське ВП ВКГ надає абоненту послуги з водоспоживання, водовідведення та водовідведення з інших джерел за тарифами та нормами, встановленими договором, які у подальшому за ціною, встановленою таким договором постачаються мешканцям житлових будинків.

При цьому враховуючі, що відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальними послугами є централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. У такому випадку, виконавцем послуг є ПП «Сервісна компанія «Комфорт», а виробником таких послуг є Сімферопольське ВП ВКГ, яке надає послуги з водовідведення та водопостачання виконавцю за тарифами, затвердженими у встановленому законом порядку.

У зв’язку з чим, суд вважає за необхідне завернути увагу на положення п.п. 2,3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно яких встановлено, що виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Отже, зазначеною нормою закону встановлена альтернативність затвердження тарифів виробником або виконавцем послуг та не встановлено обов’язку подвійного затвердження таких тарифів. Отже, за умовою затвердження тарифів виконавцю – Сімферопольським ВП ВКГ, у Приватного підприємства «Сервісна компанія «Комфорт» була відсутня необхідність повторного затвердження таких тарифів, оскільки головною підставою необхідності їх затвердження є саме економічна обґрунтованість відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а надання послуг ПП «Сервісна компанія «Комфорт» з водовідведення та водопостачання за тарифами виробника звільняє виконавця від необхідності затверджувати ти є самі тарифи у друге.

За такими обставинами, суд дійшов висновку щодо неправомірності застосування відповідачем економічних санкцій, у зв’язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 3, 40 грн. з Державного бюджету України на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошено і підписано складом суду 03.04.08 р.

08.04.08 р. постанову було виготовлено у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 – 164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати незаконним і скасувати рішення Державної інспекції з контролю за цінами в АР Крим №54 від 31.05.2007 р.

3. Стягнути з Державного бюджету України (р/р 0002 у банку отримувача: Управління Державного казначейства в АР Крим, отримувач: Держбюджет м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 34740405 ) на користь приватного підприємства «Сервісна компанія «Комфорт», м. Сімферополь, вул.. Промислова, 21/2, ( р/р 001 в Сімферопольської філії АБ «Київська Русь», МФО 384793, ЗКПО 30270840 ) 3,40 грн. судового збору.

Виконавчий документ видати після вступу Постанови в закону силу, за заявою особи на користь якої воно винесено.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.