ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

07.04.2008

Справа №2-7/2821-2008

За позовом Прокурора Білогірського району (м. Білогірськ, вул. Шевченка, 19-А) в інтересах держави в особі Земляничної сільської ради (97651, Білогірський район, с. Земляничне, вул. Леніна, 4)

До відповідача Приватного підприємства «Перспектива-2000» (м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 13, офіс 17)

Про стягнення 2096,11 грн.

Суддя І .І. Дворний

представники:

Від позивача – Швець Н. О., гол. бух., дов. від 07.04.2008 р.

Від відповідача – не з’явився

Від прокуратури – Штехбарт Д. В, посв. №06009

Сутність спору: Прокурор Білогірського району звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим в інтересах держави в особі Земляничної сільської ради з позовом про стягнення з Приватного підприємства «Перспектива-2000» 2096,11 грн. заборгованості за непоставлений бензин.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був проінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Розглянувши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

П. 2 ст. 121 Конституції України на Прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва в суді держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. В позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому саме полягає порушення інтересів держави і обгрунтовує необхідність їх захисту (ч. 2 ст. 2 ГПК України).

Конституційний суд України в рішенні від 08.04.1999 р. визначив, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обгрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

П. 2 резолютивної частини рішення КСУ визначено, що під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах”, зазначеним у частині другій статті 2 Господарського процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

В п. 5 мотивувальної частини рішення КСУ передбачено, що орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, фактично є позивачем у справах, порушених за позовною заявою прокурора, і на підставі частини першої статті 21 Господарського процесуального кодексу України є стороною в господарському процесі. Цей орган вчиняє процесуальні дії (відповідні функції) згідно зі статтею 22 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, прокурор може бути представником сторони у справі тільки у випадку, коли цією стороною у справі є орган державної влади або орган місцевого самоврядування, наділені повноваженнями виконавчої влади. В свою чергу, підставою для пред’явлення прокурором позову до суду повинно бути порушення інтересів держави.

Позовні вимоги прокурора у цій справі мотивовані тим, що на підставі договору від 05.09.2002 р. відповідач взяв на себе зобов’язання здійснювати заправку бензином автотранспорт Споживача (Земляничної сільської ради). Матеріали справи свідчать, що на виконання умов укладеного договору Земляничною сільською радою платіжним дорученням №21 від 16.01.2003 р. були перераховані кошти у сумі 9600,00 грн., після чого споживачу за накладною №8 від 20.01.2003 р. були видані 611 талонів на заправку. Позивач стверджує, що з серпня 2003 року по теперішній час відповідач відмовляється від здійснення заправки автотранспорту Земляничної сільської ради на підставі виданих ним талонів, що стало підставою для пред’явлення позову до суду про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 2096,11 грн.

Проте, з договору від 05.09.2002 р. не вбачається, що оплата на поставку бензину здійснювалася за рахунок державних коштів. Не надали прокурор та позивач суду відповідної кошторисної документації місцевого бюджету, які б підтверджували фінансування цього договору за рахунок бюджетних коштів. Крім того, наявне в матеріалах справи платіжне доручення №21 від 16.01.2003 р. свідчить, що аванс у сумі 9600,00 грн. був сплачений з банківського рахунку Земляничної сільської ради, тобто не через управління державного казначейства як розпорядника державних коштів. Звідси вбачається, що при виконанні умов договору на відпуск нафтопродуктів від 05.09.2002 р. Землянична сільська рада діяла як самостійний суб’єкт господарювання, через що матеріалами справи не підтверджується порушення інтересів держави.

Таким чином, прокурором пред’явлено позов не в інтересах держави, а в інтересах самостійного суб’єкта господарської діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Крім того, в п. 3 Роз’яснень Вищого господарського суду України «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» №04-5/570 від 22.05.2002 р. зазначено, що якщо господарський суд помилково порушив справу за позовом прокурора чи його заступника, в якій неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, такий позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до пункту 1 частини першої статті 81 ГПК.

За таких обставин, позов підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 81, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов залишити без розгляду.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.