КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2008                                                                                           № 2/101

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:           Гольцової Л.А.

Рябухи В.І.

за участю секретаря

судового засідання           Терещенко Я.О.

представників сторін

- позивача: не з’явився,

- відповідача: Бережна Н.С. (наказ від 09.01.08 № 07-К),

Недашківський В.С. (директор),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “СІБ-БРОК”

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 04.03.2008

у справі № 2/101 (Домнічева І.О.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю “КОМПОЗИТ”

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю “СІБ-БРОК”

про                                                  стягнення 2 162 971, 20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “КОМПОЗИТ” (далі-позивач) звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “СІБ-БРОК” (далі-відповідач) про стягнення з відповідача 2 162 971,20 грн. заборгованості за договором від 05.11.07 № 05/11-2007 та додатковою угодою до нього від 20.11.07 № 1.

Одночасно з позовною заявою позивачем також було подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив суд накласти арешт на грошові кошти в сумі 2162971,20 грн., що знаходяться на поточних (розрахункових) рахунках відповідача.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач стверджує, що відповідач, незважаючи на вимогу про повернення боргу та попередження про звернення з позовом до господарського суду, тривалий час не виконує взяті на себе зобов’язання. Крім того, керівництво відповідача мало намір вилучити грошові кошти зі своїх поточних рахунків, про що ним було неодноразово заявлено під час проведення переговорів про врегулювання ситуації з заборгованістю.

Як стало відомо позивачеві, відповідач з огляду на попередження ТОВ “КОМПОЗИТ” про звернення до господарського суду і значну суму заборгованості здійснює дії, спрямовані на переведення належних йому коштів, а також розрахунків з клієнтами на рахунки афільйованих з ним компаній.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.03.08 з метою забезпечення позову накладено арешт на грошові кошти в сумі 2162971,20 грн., що знаходяться на поточних рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю “СІБ-БРОК”.

Відповідач, не погоджуючись з зазначеною вище ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати у зв’язку з неповним з’ясуванням і недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

14.04.08 представником позивача через канцелярію суду було подано клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі. Також позивач зазначив, що доводи відповідача, викладені у скарзі, є безпідставними, та просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши наявні докази, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Виходячи із змісту ст. 66 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України), господарський суд за заявою сторони має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до п.3 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 23.08.94 №02-5/611 “Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову” умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред’явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

На підставі ст. 67 ГПК України одним з видів забезпечення позову є накладення арешту на грошові суми, що належать відповідачеві.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого господарського суду щодо задоволення заяви позивача про забезпечення позову та про накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачеві, в межах суми позову, оскільки невжиття відповідних заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки позивачем було надано суду докази, які підтверджують виконання ним згідно умов договору від 05.11.07 № 05/11-2007 та додаткової угоди № 1 від 20.11.07 комплексу робіт, за які відповідачем, на думку позивача, не було здійснено розрахунку вчасно і в повному обсязі.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом 1-ої інстанції повно з’ясовані обставини, які мають значення для справи, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а ухвалу винесено з дотриманням норм процесуального права, що дає підстави для залишення ухвали про забезпечення позову без змін.

Інші доводи відповідача щодо підстав скасування ухвали суду, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони стосуються розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду м. Києва від 04.03.08 у справі № 2/101 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “СІБ-БРОК” – без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Григорович О.М.

Судді                                                                                          Гольцова Л.А.

Рябуха В.І.

15.04.08 (відправлено)