КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04.02.2008
№ 25/343

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Коротун  О.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -ОСОБА_7 - представник за дов. №
4705 від 08.10.2007; ОСОБА_8 - представник за дов. № 4705 від 08.10.2007;

від відповідача 1-ОСОБА_5 - представник за
дов. № 1470 від 22.06.2007;

від відповідача 2 - не з'явивися;

від відповідача 3 -  не з'явивися;

від третьої особи - не з'явивися

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
06.12.2007

у справі № 25/343

за позовом                               ОСОБА_1

до                                                   ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

третя особа відповідача           Дніпровська районна у м. Києві
державна адміністрація

третя особа позивача

про
визнання недійсними рішень загальних зборів ТОВ "КВВФ
"Сапсан"

ОСОБА_1(далі - позивач) звернувся до районного
суду з позовом до ОСОБА_2(далі - відповідач 1), ОСОБА_3(далі - відповідач 2),
ОСОБА_4(далі - відповідач 3), третя особа Дніпровська районна у м. Києві
державна адміністрація про виключення зі складу учасників ОСОБА_1, про
прийняття звіту генерального директора, вихід зі складу учасників ОСОБА_5,
ОСОБА_6, про ліквідацію ТОВ „КВВФ „Сапсан”, про призначення ліквідаційної
комісії, звільнення з посади директора та підготовку документів для скасування
державної реєстрації.

Рішенням
Деснянського районного суду міста Києва від 11.09.2006 в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 30.11.2006 рішення Деснянського районного суду
міста Києва від 11.09.2006 залишено без змін.

Постановою
Вищого господарського суду України від 21.06.2007 рішення Деснянського
районного суду міста Києва від 11.09.2006 та ухвалу Апеляційного суду міста
Києва від 30.11.2006 скасовано, справу було передано на новий розгляд до
господарського суду міста Києва.

Ухвалою
господарського суду міста Києва від 06.12.2007 провадження у даній справі №
25/343 припинено на підставі п.1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Ухвала мотивована тим, що даний спір
на підставі ст. 12 ГПК України не підлягає вирішенню в господарських судах
України, оскільки позивачем не доведено, що ОСОБА_1 (позивач у справі) був
засновником (учасником) ТОВ „КВВФ „Сапсан” до моменту ліквідації вказаного
товариства. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до листа
Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 09.11.2007 №
5-19/34-4747/5, останньою жодних відомостей щодо реєстрації змін до установчих
документів ТОВ „КВВФ „Сапсан” (№0093-1336 лтд) за період з 1993р. по 1999р. не
виявлено. Тому суд першої інстанції дійшов до висновку, що будь-які зміни до
установчих документів ТОВ „КВВФ ”Сапсан” за вказаний період Дніпровською
районною у місті Києві державною адміністрацією не були зареєстровані.

Не погоджуючись із вищевказаною
ухвалою господарського суду міста Києва, позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу
господарського суду міста Києва від 06.12.2007 року по справі № 25/343
скасувати, а матеріали справи № 25/343 направити до господарського суду міста
Києва на судовий розгляд по суті.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.12.2007 у справі № 25/343 скарга прийнята до
розгляду та порушено апеляційне провадження.

Підстави апеляційної скарги
обґрунтовуються наступними доводами.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
відповідно до п. 18 Положення про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької
діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.1994
№ 276, із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від
01.06.1995 № 386, в редакції, що була чинною станом на вересень 1995 року,
передбачено, що орган державної реєстрації в 10-денний термін з дня надходження
установчих документів для реєстрації зобов'язаний сповістити про внесення змін
(доповнень) орган державної статистики та державну податкову інспекцію за
місцезнаходженням суб'єкта підприємницької діяльності.

Саме
тому, що державна реєстрація змін до установчих документів товариства має
передувати поданню відомостей до районної державної податкової інспекції, на
думку апелянта, можна дійти тільки однозначного висновку про те, що позивач у
справі - ОСОБА_1 був засновником (учасником) товариства з обмеженою
відповідальністю „КВВФ „Сапсан” із корпоративною часткою 50% статутного фонду
на момент його виключення, а не навпаки.

Також
апелянт вказав, що з огляду на зміст оскаржуваного рішення учасників товариства
з обмеженою відповідальністю „Комерційно-впроваджувальна фірма „Сапсан” від
02.02.1998, яким було виключено позивача із числа учасників з корпоративною
часткою , яка становить 50% від статутного фонду товариства, висновок місцевого
господарського суду про те, що ОСОБА_1 не набув корпоративних прав, на думку
апелянта, вбачається не послідовним, неправомірним, оскільки подібні дії
відповідачів за своїм змістом є конклюдентними, і свідчать про протилежне.

До
того ж, суду першої інстанції слід було надати оцінку змісту спірного протоколу
загальних зборів учасників товариства від 02.02.1998, яким виключено із складу
учасників позивача, який, за хибною думкою суду, взагалі ним не був.

Крім
того, апелянт, зазначив, що в матеріалах даної справи наявна реєстраційна
справа товариства з обмеженою відповідальністю „Комерційно-впроваджувальна
фірма „Сапсан”, яка була витребувана Деснянським районним судом міста Києва з
прокуратури Дніпровського району міста Києва, матеріалами якої повністю
спростовується факт відсутності державної реєстрації змін до установчих
документів товариства, який місцевий господарський суд визнав встановленими.

В
судовому засіданні 04.02.2008 р. представник позивача подав додаткові
пояснення, які долучені до матеріалів справи.

Судом
першої інстанції, вважає апелянт, порушено п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, п. 4
ст. 12 ГПК України, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали
відповідно до вимог ст. 104 ГПК України.

У
відзиві на апеляційну скаргу відповідач 1 заперечив по суті вимог і просив
відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідачу
3 ухвали Київського апеляційного господарського суду від 28.12.2007 та
22.01.2008 направлялись (за адресою 02217, м. Київ, пр-т Маяковського, 2/1,кв.
25), що підтверджується штампом відділу діловодства Київського апеляційного
господарського суду на зворотних аркушах даних ухвал, реєстром відправленої
рекомендованої кореспонденції від 28.12.2007 та 24.01.2008.

Тоді
як інші представники сторін також належним чином повідомлялися про час і місце
судового засідання. Так, поштові повідомлення за № № 377190, 377254, 377220,
726690, 726666, 726658 підтверджують обізнаність ОСОБА_1 (позивача), ОСОБА_2,
ОСОБА_3 (відповідачів 1, 2) та Дніпровської районної у місті Києві державної
адміністрації (третя особа) відносно часу та місця розгляду скарги.

До
повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників
судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому
примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті
органами зв'язку з позначками адресат вибув, адресат відсутній і т.п., з
урахуванням конкретних обставин справи можуть вважаться належними доказами
виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового
процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій (аналогічна позиція
міститься в інформаційному листі Вищого господарського суду України № 01-8/1228
„Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального
кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів
у 2005 році”).

За
таких обставин Київський апеляційний господарський суд вжив всіх передбачених
законом заходів щодо повідомлення учасників судового процесу про час і місце
судового засідання, в тому числі відповідача 3 (за адресою, вказаною в
матеріалах справи).

Враховуючи,
що судом явка уповноважених представників сторін в судове засідання
обов'язковою не визнавалася, сторони не скористалися належним їм процесуальним
правом приймати участь в судовому засіданні 04.02.2008, Київський апеляційний
господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності
представників сторін за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 101 ГПК
України.

Розпорядженням
Голови Київського апеляційного господарського суду № 01-23/1/3 від 21.01.2008
„Про зміну складу колегії суддів”, в зв'язку з виходом судді Алданової С.О. в
щорічну відпустку доручено розгляд апеляційної скарги у справі № 25/343 колегії
суддів у складі: Смірнова Л.Г.- головуючий суддя, суддів Калатай Н.Ф., Коротун
О.М.

Розглянувши
доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення
представників сторін, Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ще в 2001 році звернувся з позовною
заявою до Ватутінського районного суду міста Києва від 27.04.2001 р. в порядку
цивільно-процесуального законодавства з позовними вимогами про визнання:
недійсним рішення Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна
виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» про ліквідацію товариства, недійсним
скасування 17.05.1999 р. реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю
«Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», проведеною Дніпровською
районною у місті Києві державною адміністрацією; недійсними угоди
купівлі-продажу торгівельних павільйонів, розташованих по вул. Малишка, 3 в
місті Києві, укладені протягом  1997-1998
років між громадянином ОСОБА_2 та ТОВ «Сапсан-СП», ТОВ «Магік», ТОВ «Аксен
Плюс» та ТОВ «Фуджі Альфа»; повернення всіх дивідендів за період 1995-1999 р.р.
та вартість майна (після ліквідації Товариства у 1999 році) - відповідно до
розміру частки у статуному фонді ТзОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна
фірма «Сапсан», а саме 50 %.

Ухвалою
Ватутінського районного суду міста Києва від 17.10.2001 р. на підставі ст. 147
ЦПК України справа за вищевказаними позовними вимогами була призначена до
розгляду.

Ухвалою
Деснянського районного суду міста Києва від 04.12.2001 р. по справі № 2-524
позовні вимоги позивача в порядку цивільно-процесуального судочинства були
роз'єднані. Було виділено в окреме провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ
«Сапсан-СП», ТОВ «Магік», ТОВ «Аксен Плюс» та ТОВ «Фуджі Альфа» про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу.

Дана
справа неодноразово розглядалася судами загальної юрисдикції. Позивач
неодноразово уточнював позовні вимоги.

Згідно
доповнення до позовних вимог від 26.05.2004 р. (т. 5, арк. справи 19-25)
позивач просив прийняти додаткові позовні вимоги до провадження суду,
розглядати їх одночасно з позовними вимогами про поновлення статусу ТзОВ
«Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» та поновлення ОСОБА_1 в
складі учасників товариства. Зобовязати відповідачів - ТОВ «Сапсан-СП», ТОВ
«Магік», ТОВ «Аксен Плюс» повернути в натурі ОСОБА_1 майно, набуте без
достатніх правових підстав, у вигляді 50 % частки ОСОБА_1 у СФ ТОВ «Комерційна
виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», яке розташоване по вул. Малишка, 3 у
місті Києві.

Ухвалою
від 28.10.2005 р. по справі Деснянського районного суду міста Києва № 2-110
2005 р. було роз'єднано позовні вимоги ОСОБА_1 Виділено в окреме провадження
позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Сапсан-СП», ТОВ «Магік», ТОВ «Аксен Плюс», ТОВ
«Фуджі Альфа», Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про
повернення майна, набутого без достатніх правових підстав.

30.11.2005
р. позивач звернувся до Деснянського районного у місті Києві суду з заявою про
уточнення позовних вимог, в якій просив: визнати недійсним рішення загальних
зборів учасників ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» від
02.02.1998 р. про виключення ОСОБА_1зі складу учасників ТОВ «Комерційна
виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», оформлене в протоколі загальних
зборів учасників ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» від
02.02.1998 р.; визнати недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ
«Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» від 15.01.1999 р. про
ліквідацію ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», оформлене
в протоколі загальних зборів учасників товариства «Комерційна
виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» від 15.01.1999 р.; зобов'язати
Дніпровську районну у місті Києві державну адміністрацію скасувати рішення про
скасування державної реєстрації ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма
«Сапсан» від 17.05.1999 р.; зобов'язати Дніпровську районну у місті Києві
державну адміністрацію поновити в єдиному державному реєстрі підприємств та
організацій України запис про державну реєстрацію як суб'єкта підприємницької
діяльності ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» та видати
свідоцтво про державну реєстрацію ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна
фірма «Сапсан».

В
заяві від 24.01.2006 р. позивач доповнив позовні вимоги та просив також визнати
недійсними: рішення загальних зборів учасників ТОВ «Комерційна
виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» від 02.02.1998 р. про прийняття звіту
генерального директора товариства ОСОБА_2 про фінансово-господарську діяльність
Товариства за 1997 рік та вихід зі складу учасників ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
оформлене в протоколі загальних зборів учасників ТОВ «Комерційна
виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» від 02.02.1998; рішення загальних
зборів учасників ТОВ „КВ ВФ „Сапсан” від 15.01.1999 про призначення
ліквідаційної комісії, звільнення з посади директора Товариства та підготовку
документів до скасування державної реєстрації Товариства (т. 5 арк. справи
288-289).

Ухвалою
Деснянського районного суду міста Києва від 06.12.2005 р. позовні вимоги були
роз'єднані. Виділено в окреме провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ
«Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», Дніпровської районної у
місті Києві державної адміністрації про зобов'язання Дніпровської районної у
місті Києві державної адміністрації скасувати рішення про скасування державної
реєстрації ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» від
17.05.1999 р. та поновити в Єдиному державному реєстрі підприємств та
організацій України запис про державну реєстрацію як суб'єкта підприємницької
діяльності ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» та видати
свідоцтво про державну реєстрацію ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна
фірма «Сапсан», розглядати відповідно до діючого КАС України.

Ухвалою
Деснянського районного суду міста Києва від 26.12.2005 р. цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до до ТОВ «Сапсан-СП», ТОВ «Магік», ТОВ «Аксен Плюс», ТОВ
«Фуджі Альфа», Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про
повернення майна, набутого без достатніх підстав передано для розгляду до
Дніпровського районного суду міста Києва.

Ухвалою
від 18.01.2006 р. Деснянський районний суд міста Києва адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної у місті Києві державної
адміністрації, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про зобов'язання
Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації скасувати рішення
про скасування державної реєстрації ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна
фірма «Сапсан» від 17.05.1999 р. та поновити в Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій України запис про державну реєстрацію як суб'єкта
підприємницької діяльності ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма
«Сапсан» та видати свідоцтво про державну реєстрацію ТзОВ «Комерційна
виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» передати для розгляду до Дніпровського
районного суду міста Києва.

Таким
чином, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що по даній
справі наступний предмет спору: визнання недійсним рішення загальних зборів
учасників ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» від
02.02.1998 р. про виключення ОСОБА_1зі складу учасників ТОВ «Комерційна
виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», про прийняття звіту генерального
директора про фінансово-господарську діяльність Товариства за 1997 рік та вихів
зі складу учасників ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оформлене в протоколі загальних зборів
учасників ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» від
02.02.1998 р. та про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ
«Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» від 15.01.1999 р. про
ліквідацію ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», про
призначення ліквідаційної комісії, звільнення з посади директора та підготовку
документів до скасування державної реєстрації.

Саме
у задоволення вищевикладених позовних вимог було відмовлено позивачу рішенням
Деснянського районного суду міста Києва від 11.09.2006 р.

Ухвалою
Апеляційного сулу міста Києва від 30.11.2006 р. вищезгадане рішення було
залишено без змін.

Ухвалою
Верховного Cуду України від 19.02.2007 р. (т. 6 арк. Справи 156) касаційні
скарги по даній справі було передано до Вищого господарського суду України для
вирішення питання про їх прийняття.

Вищенаведена
ухвала обґрунтована п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 15.12.2006 р.
№ 483 та в ній встановлено, що спір у даній справі виник з корпоративних
відносин, які після 29.12.2006 р. розглядаються судами в порядку, встановленому
ГПК України.

Постановою
Вищого господарського суду України від 21.06.2007 р. по справі № 2-28/2006
вищенаведені ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30.11.2006 р. у справі №
22-9184 та рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11.09.2006 р. у
справі № 2-28/2006 було скасовано та передано дану справу на новий розгляд до
господарського суду міста Києва.

Згідно ст. 1 ГПК України (в редакції,
що діяла на момент винесення ухвали місцевим господарський судом) підприємства,
установи, організації, інші юридичні особи (у тому  числі
іноземні),  громадяни,  які здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в установленому порядку набули   статусу
суб'єкта  підприємницької  діяльності
(далі  - підприємства  та
організації),   мають   право
звертатися   до
господарського    суду   згідно
з   встановленою   підвідомчістю господарських справ за
захистом своїх  порушених  або
оспорюваних прав   і  охоронюваних
законом  інтересів,  а
також  для  вжиття передбачених  цим
Кодексом  заходів,  спрямованих
на запобігання правопорушенням. У випадках,  передбачених законодавчими  актами
України,  до господарського  суду мають право також звертатися державні та
інші органи, громадяни, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. Тоді як
угода  про відмову  від права на звернення до господарського суду
є недійсною.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК
України справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому
числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Пункт 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України
передбачає такий склад сторін корпоративного спору: 1) учасник (акціонер,
засновник) господарського товариства, в тому числі такий, що вибув, та
товариство або 2) учасники (акціонери, засновники) господарського товариства у
спорі між ними, пов'язаному зі створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням цього товариства (аналогічна позиція міститься в п. 1.1
Рекомендацій президії ВГС України від 28.12.2007 р. № 04-5/14, далі  - рекомендації).

До
виключної компетенції господарських судів відносяться справи у спорах між
учасниками (акціонерами, засновниками) господарського товариства та
господарським товариством, пов'язані з реалізацією та захистом корпоративних
прав.

Оскільки
п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України передбачено, що стороною корпоративного спору може
бути також учасник, що вибув з товариства, спори про визнання недійсними рішень
про виключення учасника з товариства,  а
також спори, пов'язані з визначенням та стягненням вартості частки майна
товариства, належної до сплати учаснику, який вийшов (вибув) з товариства,
належать до корпоративних і підлягають розгляду виключно господарськими судами
(аналогічна позиція викладена в п. 1.3 рекомендацій).

Ухвалою
Верховного Суду України від 16.08.2007 р. відмовлено у порушенні касаційного
провадження з перегляду вищевказаної постанови ВГС України від 21.06.2007 р.

Постанова
Вищого господарського суду України (т. 6, арк. справи 290) також містить також
містить посилання на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з
корпоративних спорів» від 15.12.2006 р. № 483-V (далі - Закон), який набрав
чинності з 29.12.2006 року.

Ухвалою
від 17.07.2007 р. господарський суд міста Києва прийняв справу до свого
провадження та присвоїв їй номер: № 25/343.

Ухвалою
від 06.12.2007 р. суд першої інстанції, як вже зазначалося, на підставі п. 1 ч.
1 ст. 80 ГПК України припинив провадження у даній справі з огляду на те, що
вищенаведений спір не підлягає вирішенню в господарських судах України,
оскільки за результатом нового розгляду не підтвердився у відповідності до ст.
43 ГПК України той факт, що ОСОБА_1 (позивач у справі) був засновником
(учасником)  ТОВ «Комерційна
виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» до моменту ліквідації вказаного
товариства.

Таким
чином, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта стосовно
того, що суд першої інстанції, на виконання в порядку ст. 111-12 ГПК України
вказівок, викладених в постанові ВГС України, фактично розглянувши спір по
суті, але при цьому порушив норми процесуального права, зокрема, п. 1 ч. 1 ст.
80, п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України.

Згідно
з п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі,
якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Конституційне
право на судовий захист передбачає, як невід'ємну частину такого захисту,
можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог
яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому
рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному
об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя,
яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13
Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Відповідно
до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод
кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який
вирішить спір, зокрема, щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Отже,
суд першої інстанції, з огляду на предмет позову по даній справі, дійшов
помилкового висновку про те, що спір не підлягає вирішенню в господарських
судах України.

Крім
того, Київський апеляційний господарський суд констатує, що конституційне право
позивача на судовий захист, який звернувся з позовом ще у 2001 році, повинно
бути реалізовано.

За
таких обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду міста
Києва від 06.12.2006 р. - скасуванню згідно з п. 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України з
направленням справи до господарського суду міста Києва для розгляду справи по
суті в іншому складі суду.

В
силу приписів ч. 4 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною
інстанцією, зокрема, ухвали про припинення провадження у справі, справа
передається на розгляд місцевого господарського суду.

Керуючись
ст. ст. 12, 101, 103-106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста
Києва від 06.12.2006 року по даній справі скасувати.

Матеріали
справи № 25/343 повернути до господарського суду міста Києва для розгляду
справи по суті в новому складі суду.

Постанова
набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом місяця.

Головуючий суддя

Судді

06.02.08 (відправлено)