ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2008 р.

№ 2-8/4156-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Панової І.Ю.,

суддів

Заріцької А.О. (доповідач у справі),

Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційну скаргу

ліквідатора сільськогосподарського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" Стоцького П.В.

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 27 листопада

2007 року

у справі

господарського суду

№ 2-8/4156-2007

Автономної Республіки Крим

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Сатера-Трейд"

до

сільськогосподарського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога"

про

визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності

за участю представників сторін:

не з'явились,

В С Т А Н О В И В :

5 березня 2007 року товариство з обмеженою відповідальністю "Сатера-Трейд" (далі –ТОВ "Сатера-Трейд") звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до сільськогосподарського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" (далі - СГП ТОВ "Перемога") про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. В обгрунтування позову ТОВ "Сатера-Трейд" посилалось на ст. 657 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГК України).

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 23 серпня 2007 року ТОВ "Сатера-Трейд" у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

В обґрунтування рішення суд першої інстанції вказав, що сторони не надали суду доказів первісної реєстрації права власності оспорюваного майна за відповідачем.

ТОВ "Сатера-Трейд" не погоджуючись з рішенням господарського суду автономної Республіки Крим звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просив рішення скасувати, позов задовольнити.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 27 листопада 2007 року апеляційну скаргу позивача задоволено, оскаржуване рішення скасовано, прийнято нове про задоволення позову, визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна укладеного 18 серпня 2005 року між ТОВ "Сатера-Трейд" та СГП ТОВ "Перемога", стягнуто з СГП ТОВ "Перемога" на користь позивача 75, 00 грн. витрат по сплаті державного мита.

Ліквідатор СГП ТОВ "Перемога" не погоджуючись з прийнятою у справі постановою подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

В обґрунтування касаційної скарги ліквідатор відповідача послався на порушення судом апеляційної інстанції ст. 43 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України), ст. 215 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України), п. 7.8 ст. 7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21 грудня 2000 року N 2181-III (далі –Закон N 2181-III).

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою господарського суду автономної Республіки Крим від 22 липня 2004 року у справі № 2-6/614-2004 СГП ТОВ "Перемога" визнано банкрутом, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Красова О.І.

Згідно протоколу № 18 комітетом кредиторів було затверджено Порядок та умови проведення конкурсу з продажу майна банкрута.

18 серпня 2005 року відбулось засідання конкурсної комісії з продажу майна СГП ТОВ "Перемога". Згідно протоколу № 7 переможцем конкурсу визнано ТОВ "Сатера-Трейд" в результаті чого між банкрутом в особі ліквідатора Красова О.І. та ТОВ "Сатера-Трейд" було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна та за актом прийому-передачі покупцю передано будівлю котельної, пекарні, побудови, які розташовані на території переробного комплексу по вул. Леніна, 25 б в с. Долинне Бахчисарайського району Автономної Республіки Крим за ціною 14 450, 00 грн. (а.с 10).

Пунктом 4 договору купівлі-продажу передбачено обов'язок покупця внести на розрахунковий рахунок ліквідатора до 31 грудня 2005 року суму вартості набутого майна –14 450, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, платіжними дорученнями від 24 листопада та від 3 березня 2006 року №№ 199, 2288 ТОВ "Сатера-Трейд" сплатило на рахунок приватного підприємця Красова Олега Ігоровича 14 450, 00 грн. як плату за нерухоме майно за вказаним вище договором.

Однак, в своїй касаційній скарзі теперішній ліквідатор банкрута вказує, що відповідачем не було отримано вказаних коштів.

Судами встановлено, що позивач звертався до відповідача з проханням нотаріально посвідчити договір, однак листом від 21 серпня 2005 року ліквідатор відповідача Красов О.І. у нотаріальному посвідченні договору відмовив у зв'язку з чим ТОВ "Сатера-Трейд" звернулось з позовом про визнання даного договору дійсним та визнання права власності на вказане в договорі майно (а.с. 12, 13).

Судом першої інстанції встановлено, що оспорюване майно належить відповідачу лише на праві повного господарського відання, що підтверджується даними бухгалтерського обліку –балансом СГП ТОВ "Перемога", звітами про фінансові результати станом на 1 жовтня 2003 року та інвентаризацією станом на 1 січня 2004 року, у зв'язку з чим у позові відмовлено з посиланням на ч. 1 ст. 55 Закону України "Про нотаріат".

Відповідно до вказаної норми цього Закону угоди про відчуження та заставу майна, що підлягають реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, яке відчужується або заставляється.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами не було надано суду первісних правовстановлюючих документів в підтвердження права власності відповідача, як продавця, на оспорюване нерухоме майно, а тому судом було зроблено висновок про те, що сторонами не було дотримано вимог про нотаріальне посвідчення договору у зв'язку з неможливістю надати нотаріусу необхідні документи, що свідчить про відсутність підстав для визнання даного договору дійсним відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України.

В обґрунтування касаційної скарги СГП ТОВ "Перемога" зазначає, що суд апеляційної інстанції задовольняючи позов не врахував, що при проведенні конкурсу сторонами було порушено п. 7.8 ст. 7 Закону N 2181-III, відповідно до якого порядок продажу активів у рахунок погашення податкового боргу боржника визначається державною госпрозрахунковою установою України з питань банкрутства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Статтею 30 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ” встановлено, що після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута. Ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. Порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів. У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон).

Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”.

При цьому ч. 1 ст. 30 вказаного Закону передбачає можливість встановлення комітетом кредиторів іншого, окрім конкурсного, порядку продажу майна банкрута.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, вказане в оспорюваному договорі нерухоме майно було продане в результаті проведеного 18 серпня 2005 року конкурсу.

Севастопольський апеляційний господарський суд не досліджував правомірність процедури реалізації майна в конкурсному порядку, а тому дійшов помилкового висновку про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно вказане в ньому.

Таким чином, враховуючи вказане суд апеляційної інстанції необґрунтовано посилався як на докази, що підтверджують право власності ТОВ "Сатера-Трейд" на нерухоме майно вказане в договорі купівлі-продажу, на протокол № 7 засідання конкурсної комісії, протокол № 18 засідання комітету кредиторів боржника та сам договір купівлі-продажу від 18 серпня 2005 року, оскільки ліквідатором банкрута при проведенні конкурсу не було дотримано вимог закону, а також не було надано документів у підтвердження його права власності на нерухоме майно.

Згідно ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Посилаючись на вказану норму суд апеляційної інстанції не навів переконливих доказів у підтвердження того, що відбулося повне або часткове виконання договору, що є однією з підстав визнання судом договору дійсним.

Зокрема, вказавши в постанові, що позивач сплатив відповідачу грошові кошти за об'єкт у розмірі 14 450, 00 грн., суд апеляційної інстанції цієї обставини належно не перевірив.

Таким чином, і судом першої інстанції не було досліджено питання про прийняття Красовим О.І., як ліквідатором банкрута, 14 450, 00 грн. в рахунок оплати за договором купівлі-продажу нерухомого майна.

З платіжних доручень № 2288 та № 199 вбачається, що після закінчення передбаченого договором строку розрахунків позивач перерахував на розрахунковий рахунок приватного підприємця Красова О.І. 14 450, грн., проте зробив це після відмови 21 серпня 2005 року ліквідатора Красова О.І нотаріально оформити договір купівлі-продажу (а.с. 13). Крім того, кошти були перераховані на рахунок, який договором не передбачався і матеріалами справи не підтверджений.

Суди наведених обставин не перевірили, тому приймаючи рішення про задоволення позову суд апеляційної інстанції належної оцінки їм не надав і обґрунтованого висновку про виконання позивачем своїх зобов'язань по оплаті вартості майна банкрута не зробив.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції згідно приписів ст.ст. 1115, 1117 ГПК України, не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції та вважає, що постанова Севастопольського апеляційного господарського суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Відтак, враховуючи, що судами зазначені вище обставини не були досліджені, - рішення суду першої інстанції не можна залишити без змін, у зв'язку з чим справа підлягає передачі на новий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим.

При новому розгляді справи суду слід врахувати вищевикладене, більш повно та всебічно дослідити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам у підтвердження позовних вимог та права власності обох сторін на оспорюваний об'єкт, доводам та запереченням сторін, перевірити повноваження обох сторін на укладання оспорюваного договору, і в залежності від встановленого та вимог закону, постановити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11113 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ліквідатора сільськогосподарського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" Стоцького П.В. задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27 листопада 2007 року у с праві № 2-8/4156-2007 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Головуючий І.Ю. Панова

Судді                                                                        А.О. Заріцька

Л.В. Продаєвич