ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2008 р.

Справа № 13а/20-424

16 год. 30 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі

при секретарі судового засідання

Розглянув справу

за позовом Об'єднання підприємств громадського харчування Козівського РайСТ, вул. Грушевського, 25, смт. Козова, Тернопільська область, 47600

до Управління Пенсійного фонду України в Козівському районі, вул. Грушевського, 26, смт.Козова, Козівський район, Тернопільська область, 47600

За участю представників:

позивача:          Козак Н.В. –довіреність №1 від 01.01.2008р.;

Прийма Л.Я. –довіреність № 2 від 01.01.2008 р.

відповідача: Беднарський П.Р. –довіреність №342/04 від 12.02.2007р.;

Кондрат І.І. –довіреність №359/01 від 14.02.2008р.

Суть справи:

Об'єднання підприємств громадського харчування Козівського РайСТ звернулось з позовом про визнання нечинним та скасування рішення №283 від 06.12.2007р., прийнятого Управлінням Пенсійного фонду України в Козівському районі.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що: рішення №283 від 06.12.2007р. прийняте на підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-ІV) за несвоєчасну сплату страхових внесків та не оскаржене боржником у встановлений 10-денний термін і не суперечить та відповідає вимогам ч.13 ст.106 розділу ХІV Закону №1058-ІV.

Позивач позовні вимоги підтримав повністю, стверджує, просить визнати нечинним та скасувати рішення про застосування штрафних фінансових санкцій від 06.12.2007року №283 як таке, що прийняте з порушенням Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” та ст.61 Конституції України .

В розпочатому судовому засіданні представникам сторін роз'яснено їх права і обов'язки, передбачені ст.ст. 49, 51 в порядку ст.130 КАС України.

В судовому засіданні оголошувались перерви до 25.02.2008р., 11.03.2008р., 18.03.2008р, та до 25.03.2008р. за клопотанням сторін для надання можливості провести звірку взаєморозрахунків, а також подати додаткові обґрунтування, заперечення та докази по справі.

Сторони звірку розрахунків не провели.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, судом встановлено:

- відповідно до ст.ст.14, 17 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 р. (з наступними змінами), ст. 1 Закону України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” від 26.06.1997 р. (з наступними змінами), п.2.1.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Управління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. №21-1 і зареєстрованої в Мін’юсті України 16.01.2004 р. за №128/2004 (з наступними змінами), позивач, як страхувальник, являється платником внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування і зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати їх у встановлені строки та в повному обсязі.

У відповідності до ч.6 ст.20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, п.5.1.4 вищевказаної Інструкції, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення базового звітного періоду незалежно від виплати заробітної плати (доходу), на суми яких нараховуються страхові внески.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, картки особового рахунку страхувальника, обґрунтованого розрахунку суми заборгованості, рішень про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальником страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органами Пенсійного фонду, відповідач належним чином не сплачував страхові внески до Пенсійного фонду, а тому до страхувальника застосовано фінансові санкції за період з 01.01.2004р. по 14.03.2006р. після вступу в дію Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 р.

Суд, керуючись ст. 86 КАС України, заслухавши пояснення представників сторін, давши оцінку поданим сторонами доказам та наведеним доводам, прийшов до висновку, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного:

- згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до ст.64 Закону про пенсійне страхування, контролюючим органом стосовно нарахування, обчислення та сплати страхових внесків є головні управління та управління Пенсійного фонду (територіальні органи виконавчої дирекції Пенсійного фонду України), які уповноважені здійснювати контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати зобов’язань платниками страхових внесків та застосовувати фінансові санкції за порушення строків сплати внесків.

Згідно ч.2 ст.106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Управлінням Пенсійного Фонду України в Козівському районі на підставі пп.17.1.7.п.17.1.ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», п. 2. ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»(далі Закон України) прийняті рішення №№ 132, 253 та 345 про застосування до Об'єднання підприємств громадського харчування Козівського РайСТ фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, а саме:

- Рішенням № 132 від 09.07.2007 року застосовано 16797,11 грн. штрафу та 7984,13грн. пені;

- Рішенням № 253 від 16.10.2007 року застосовано 9407,67 грн. штрафу та 2242,43 грн. пені;

- Рішенням № 345 від 19.10.2006 року застосовано 9407,59 грн. штрафу та 2242,37 грн. пені.

Вищезазначені рішення Пенсійного фонду особисто посадовим особам боржника не вручались, а отже вважаються не узгодженими та не застосованими.

На несплачену суму боргу підприємства Пенсійним фондом винесено рішення №283 від 06.12.2007року про застосування штрафних санкцій в сумі 16797,11 грн. та 7984,13 грн. пені. Згідно розрахунку боргу станом на 01.02.2008 року за страхувальником рахується заборгованість по страхових внесках –2670,71 грн., штрафних санкціях –12852,60 грн., пені –7043,91 грн.

Позивачем у встановленому порядку рішення Управління Пенсійного фонду України в Козівському районі №283 від 06.12.2008р. не оскаржено, станом на день розгляду справи сторони звірку взаєморозрахунків на предмет своєчасності проведених платежів за період з 01.01.2004р. по 14.03.2006р. по особовому рахунку 4%, 32%,42% та їх відповідності даним бухгалтерського обліку зазначених у платника на підставі Розрахунків страхових внесків та розрахункових документів про їх сплату та даних внесених управлінням в картку особового рахунку підприємства, не провели. Таким чином, відповідач довів правомірність прийнятого ним рішення № 283 від 06.12.2008р., а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають, як безпідставно заявлені.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні положення КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          В позові відмовити.

2.Скасувати заходи по зупиненню виконавчого провадження відділом Державної виконавчої служби Козівського районного управління юстиції, вжиті згідно ухвали Господарського суду Тернопільської області від 25.02.2008 р.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі 02 квітня 2008 р. до адміністративного суду апеляційної інстанції - Львівського апеляційного адміністративного суду, через суд першої інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя