ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2008 р.

№ 2-9/8340-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:

Михайлюка М.В.,

Суддів :

Дунаєвської Н.Г.,

Рибака В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Житлово-будівельного кооперативу № 91

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.11.2007 р.

у справі

№ 2-9/8340-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом

Кримського республіканського підприємства "Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя"

до

Житлово-будівельного кооперативу № 91

про

стягнення 10998,37 грн.

за участю представників сторін:

позивача

Міркін А.Л.,

відповідача

Науменко С.С.,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 19.09.2007 р. у справі № 2-9/8340-2007 (суддя: Пєтухова Н.С.) в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.11.2007 р. (судді: Щепанська О.А., Черткова І.В., Плут В.М.) зазначене рішення скасовано. Прийнято нове рішення: позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача 10998,37 грн. боргу за самовільне поновлення подачі води, 110 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив апеляційний господарський суд, 03.01.2006 р. сторони у справі уклали договір № 919 на постачання води з комунального водопроводу і прийом стоків в комунальну каналізацію (надалі - Договір).

18.04.2007 р. представники позивача у зв’язку з несплатою відповідачем боргу за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 6930,29 грн. опломбували засувку холодної води на введенні в житловий будинок № 109 по вул. Балаклавській у м. Сімферополі, який поставлений на баланс відповідача. У зв’язку з цим складено акт № 919 від 18.04.2007 р. (а.с. 9). Представник відповідача відмовився від підписання даного акту, про що в акті зроблено запис. Акт підписано представниками позивача та робітником сусіднього підприємства ТОВ "Номарх" Грекова.

23.04.2007 р. представники позивача перевірили водопровідний вузол по врізанню в житловий будинок № 109 по вул. Балаклавській у м. Сімферополі, в міську мережу та встановили самовільне відновлення подачі води шляхом зриву пломби. За даним фактом, відповідно до п.п. 9.6, 12.15., 13.4 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах і селищах України, затверджених Наказом Держжилкомунхозу України № 65 від 01.07.1994 р. (надалі - Правила), представники позивача склали акт №919 від 23.04.2007 р. про самовільне та без облікове водокористування (а.с. 10). Представник відповідача відмовився підписати акт, про що в самому акті здійснено напис.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не прийняв до уваги акт № 919 від 23.04.2007 р. у якості доказу порушення відповідачем Правил у зв’язку з тим, що даний акт не було відписано відповідачем.

Апеляційний господарський суд зазначив, що даний висновок спростовується матеріалами справи.

Згідно п. 12.15 Правил акт оформлюється за підписом представника водоканалу і представника організації, яка обстежується. Якщо останній (представник абонента) відмовляється підписати акт, він підписується представником водоканалу, і в акті робиться відповідний запис про таку відмову.

Як зазначив апеляційний господарський суд, оформлений таким чином акт є обов’язковим до виконання, а також підставою для розрахунків за водокористування за п. 9.6 Правил. Отже, акт оформляється за підписами сторін, а у випадку відмови абонента відписати акт він підписується лише представниками водоканалу і є обов’язковим для виконання.

Відтак, господарський суд апеляційної інстанції визнав акт №919 від 23.04.2007 р. належним доказом на підтвердження факту зриву пломб та самовільного відновлення подачі води.

Позивач виписав відповідачу рахунок № 919 від 23.04.2007 р. на суму 10998,37 грн. Підставою для нарахування зазначеної суми був акт № 919 від 23.04.2007 р.

За таких обставин, апеляційний господарський суд скасував рішення місцевого господарського суду та прийняв нове рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 10998,37 грн.

Однак, погодитись з таким висновком апеляційного господарського суду погодитись неможливо, оскільки як правильно зазначив місцевий господарський суд, акт № 919 від 23.04.2007 р. не містить запису про те, що при проведенні перевірки та складанні акту був присутній представник Житлово-будівельного кооперативу № 91.

В акті № 919 від 23.04.2007 р. графа "представник підприємства-абонента" не заповнена. Представник відповідача, як зазначив місцевий господарський суду, пояснив, що про перевірку сповіщений не був, при складанні акту № 919 від 23.04.2007 р. також присутній не був.

Позивач не надав доказів того, що відповідач був повідомлений про проведення перевірки та приймав участь при її проведенні, тому акт № 919 від 23.04.2007 р. не може бути прийнятий судом у якості доказу порушення Правил.

Апеляційний господарський суд вказані висновки господарського суду першої інстанції не спростував.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що всупереч вимог ст. 33 ГПК України позивач не довів, що він повідомляв відповідача про проведення перевірки.

З огляду на викладене, постанова апеляційного господарського суду не може вважатись законною та обгрунтованою, тому постанова підлягає скасуванню, а рішення місцевого господарського суду залишенню без змін.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.11.2007 р. у справі № 2-9/8340-2007 скасувати, а рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 19.09.2007 р. в даній справі залишити без змін.

Головуючий, суддя            М. Михайлюк

Судді          :            Н. Дунаєвська

В. Рибак