Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2008 року Справа № 21/538-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміної О.А., судді Горбачова Л.П., Пуль О.А.

при секретарі Пархоменко О.В.

за участю представників сторін:

позивача – Коваленко А.О. –представник, дов. № 72 від 05.04.2008 року (у справі)

відповідача –Статівко С.В. –представник, дов. № 6 від 03.01.2008 року (у справі)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (вх. № 642 Х2/-6) відповідача - Закритого акціонерного товариства «Агрофірма «8 Березня»с. Кіндрашівка, Куп‘янського району Харківської області на рішення господарського суду Харківської області від 25 лютого 2008 року по справі № 21/538-07

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю

«Мусіївське»с. Мусіївка, Хорольського району Полтавської області

до Закритого акціонерного товариства «Агрофірма «8 Березня»с. Кіндрашівка,

Куп‘янського району Харківської області

про стягнення 17511,50 грн.

встановила:

Позивач, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Мусіївське»звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 17511,50 грн., яка утворилась внаслідок часткового невиконання умов договору № 1 від 25 липня 2005 року у сумі 16424,00 грн. та часткової несплати за раніше одержане поголів‘я племінних нетелів у сумі 1087,50 грн. Також просив стягнути витрати по сплаті державного мита в розмірі 175,11 грн. і витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118,00 грн. Одночасно позивач з метою забезпечення позовних вимог просив суд накласти арешт на майно і розрахункові рахунки відповідача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 25 лютого 2008 року (суддя Пелипенко Н.М.) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Закритого акціонерного товариства «Агрофірма «8 Березня»на користь СТОВ «Мусіївське»17511,50 грн. основного боргу, 175,11 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 25 лютого 2008 року по даній справі та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити. При цьому апелянт вважає, що він свої зобов‘язання з попередньої оплати 100% вартості племінної худоби за договором № 1 від 25 липня 2005 року виконав у повному обсязі.

У відповідності до п. 3.5 договору відбір племінної продукції здійснюється тільки після надходження оплати після чого проводиться ветеринарне і лабораторне дослідження поголів‘я, карантинування на протязі одного місяця. У зв‘язку з цим вага племінного поголів‘я збільшиться.

Умовами договору від 25 липня 2005 року не було передбачено будь-яких доплат за племінну худобу у разі збільшення її ваги за період її лабораторного дослідження та карантинування.

З наведених підстав, на думку апелянта, господарський суд задовольняючи позовні вимоги, допустив порушення норм матеріального права, а саме статей 526, 610 Цивільного кодексу України, а також допустив порушення норм процесуального права, а саме статті 43 Господарського процесуального кодексу України, оскільки з‘ясував не всі обставини справи та не оцінив у справі докази у відповідності з приписами Господарського процесуального кодексу України, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ЗАТ «Агрофірма «8 Березня», виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з відповідача 16424,00 грн. заборгованості за племінну продукцію, придбану відповідачем за договором № 1 від 25 липня 2005 року та 1087,50 грн. заборгованості, яка виникла внаслідок часткової оплати відповідачем рахунку № 1200 від 10 грудня 2004 року, за попереднє одержання племінного поголів‘я.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що відповідач не надав суду доказів погашення суми боргу, а також тим, що він не виконав належним чином і у встановлений строк свої зобов‘язання за договором № 1 від 25 липня 2005 року та не оплатив повністю рахунок № 1200 від 10 грудня 2004 року, отримавши за накладною № 380 від 10 грудня 2004 року племінну продукцію.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком господарського суду Харківської області.

Так, 25 липня 2005 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Мусіївське»та Закритим акціонерним товариством «Агрофірма «8 Березня»було укладено договір купівлі - продажу племінного поголів‘я № 1 (аркуші справи 9-10).

Згідно пункту 1.1 вищевказаного договору, продавець (позивач по справі) зобов‘язався продати у власність покупця (відповідача по справі) племінну продукцію, а покупець зобов‘язався оплатити та прийняти її.

Згідно пункту 1.2 договору предметом даного договору є племінні нетелі української червоно-рябої породи в кількості 50 голів, загальною живою масою 20000 кг.

Згідно пункту 2.1 договору, вартість 1 кг живої маси 16,0 грн. Вартість 1 голови 6400 грн.

Згідно пункту 2.3 договору, у ціну племінної продукції входить вартість ветеринарного і лабораторного дослідження, вартість племінного свідоцтва, вартість живої маси, відшкодування із Державного бюджету (згідно розмірів бюджетних видатків на виконання державної програми селекції в тваринництві).

Згідно пункту 3.1 договору, загальна сума договору складає 320 000 грн.

Згідно пункту 3.2 договору, сума відшкодування із Державного бюджету складає 150000 грн.

Згідно пункту 3.4 покупець (відповідач по справі) здійснює 100 % оплату в сумі 170000 грн. в т. ч. ПДВ 28,32 тис. грн.

Згідно пункту 3.5 договору відбір племінної продукції здійснюється тільки після надходження оплати, після чого проводиться ветеринарне і лабораторне дослідження поголів‘я, карантинування на протязі одного місяця. У зв‘язку з цим вага племінного поголів‘я збільшиться.

Згідно пункту 3.7 договору доставка племінної продукції здійснюється транспортом покупця.

На час розгляду справи, як у місцевому так і у апеляційному суді, вказаний договір є дійсним, сторонами не розірваний та не визнаний недійсним, є правомірним, укладеним у відповідності до вимог цивільного законодавства України.

Відповідно статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов‘язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов‘язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як видно з матеріалів справи, та не заперечує позивач, на підставі договору про цільове використання коштів загального (спеціального) фонду державного бюджету від 20 травня 2005 року, укладеному між Міністерством аграрної політики України (розпорядник) та СТОВ «Мусіївське» (отримувач), розпорядник виділяє кошти державного бюджету згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік»(КПКВ 2801190) «Селекція в тваринництві та птахівництві на підприємствах агропромислового комплексу»на підставі рішення Конкурсної Комісії протокол № 7 від 21 квітня 2005 року та № 8 від 17 травня 2005 року в сумі 300000 грн. (аркуш справи 11).

З урахуванням п.3.2 договору № 1 від 25 липня 2005 року 150000 грн. відшкодовано з Державного бюджету за партію племінних нетелів, яку куплено у СТОВ «Мусіївське»Закритим акціонерним товариством «Агрофірма «8 Березня».

Відповідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, виконання зобов‘язання - це здійснення боржником на користь кредитора обумовленої дії, складає предмет зобов‘язання.

Як встановлено судом першої інстанції, так і під час апеляційного провадження, ЗАТ « Агрофірма «8 Березня»частково виконало свій обов‘язок по перерахуванню продавцю (позивачу у справі) оплату за 50 голів племінної нетелі української червоно - рябої молочної породи, що підтверджується банківськими виписками № 447 від 14 вересня 2005 року про перерахування 94000,00 грн.; № 557 від 16 вересня 2005 року про перерахування 58000,00 грн.; № 607 від 10 жовтня 2005 року про перерахування 7000,00 грн.; № 708 від 25 листопада 2005 року про перерахування 10000,00 грн. (аркуш справи 21). Загальна сума перерахованих коштів становить 169000,00 грн.

Слід зазначити, згідно з п.3.1 договору № 1 від 25 липня 2005 року, загальна сума договору складає 320000,00 грн. За умовами платежу покупець (відповідач по справі) повинен був здійснити 100% оплати у сумі 170000,00 грн., в т. ч. ПДВ 28,32 тис. грн.

Таким чином, відповідач не повністю виконав свої зобов‘язання за договором № 1 від 25 липня 2005 року та не сплатив 1000,00 грн. за отримані 50 голів племінної нетелі української червоно - рябої молочної породи, що підтверджується товарно -транспортними накладними від 16 вересня 2005 року, через що в цій частині позовні вимоги СТОВ «Мусіївське»підлягають задоволенню.

Крім того, як видно з матеріалів справи, згідно п.1.2 договору обумовлена вага племінних нетелів за договором № 1 від 25 липня 2005 року складає 20000 кг, а фактична вага племінних нетелів, згідно накладної № 1955 від 16 вересня 2005 року складає 20964 кг. Отже, позивач вважає, що оскільки вага племінної продукції вище ніж, та що була передбачена за спірним договором, тому і оплату відповідач повинен здійснити більшу, ніж за умовами договору № 1 від 25 липня 2005 року, а саме сплатити не 320000,00 грн., 335424,00 грн.

Проте, колегія суддів вважає таке посилання неогрунтованим і таким, що спростовується умовами договору та чинним законодавством. А саме, відповідно до п. 3.5 договору купівлі-продажу племінного поголів‘я відбір племінної продукції здійснюється тільки після надходження оплати після чого проводиться ветеринарне і лабораторне дослідження поголів‘я, гарантування на протязі одного місяця. У зв‘язку з цим вага племінного поголів‘я збільшиться.

Тобто, в ціну договору наведену в договорі, яка складає 170000,00 грн. для ЗАТ «Агрофірма «8 Березня»та 150000,00 грн. для Державного бюджету входить сама вартість племінного поголів‘я та проведення усіх заходів, в тому числі ветеринарних і таке інше, які потребують перебування тварин місяць у господарстві СТОВ «Мусіївське»для їх ветеринарного обстеження. Крім того, у відповідності з п. 2.3 у ціну племінної продукції входить вартість ветеринарного і лабораторного дослідження, вартість племінного свідоцтва, вартість живої маси, відшкодування із Державного бюджету. Договором № 1 від 25 липня 2005 року не було передбачено будь-яких доплат за племінну худобу у разі збільшення її ваги за період її лабораторного дослідження та гарантування.

Отже, відповідно до умов договору, відповідач виконав свої зобов‘язання частково. Залишок несплачених коштів за 50 племінних нетелів складає 1000 грн.

Щодо посилання відповідача на те, що накладна № 1955 від 16 вересня 2005 року підписана невідомою особою, а довіреність ЯЛД № 637103 від 15 вересня 2005 року видана від імені ЗАТ «Агрофірма «8 Березня»неповноважною особою, то такі посилання колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки ні позивач, ні відповідач не спростовують факт отримання Закритим акціонерним товариством «Агрофірма «8 Березня»від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мусіївське»50 голів племінних нетелів української червоно-рябої молочної породи.

Стосовно позовної вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1087,50 грн. заборгованості за поголів‘я племінних нетелів, які були одержані раніше, про що позивач повідомив у доповненні до позовної заяви, то колегія суддів вважає наступне.

Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об‘єднано кілька вимог, пов‘язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Тобто, дозволяється об‘єднувати вимоги, які пов‘язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких грунтуються ці вимоги.

Доказами у господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Отже, можна об‘єднати вимоги, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою та доповненнями до неї, в яких об‘єднав дві позовні вимоги, а саме: одну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла за договором № 1 від 25 липня 2005 року купівлі-продажу племінного поголів‘я та другу вимогу, яка виникла за отримання племінних нетелів за накладною № 380 від 10 грудня 2004 року (аркуш справи 59) і за неповне розрахування по рахунку № 1200 від 12 грудня 2004 року (аркуш справи 60).

Тобто, позивач звернувся з двома вимогами, не пов‘язаними між собою підставою виникнення та поданими доказами, оскільки підставою першої вимоги про стягнення 16424,00 грн. є договір № 1 від 25 липня 2005 року. В якості доказу цієї вимоги позивач надав сам договір, накладну № 1955 від 16 вересня 2005 року, довіреність від 25 вересня 2005 року, банківські виписки, тощо.

Підстава другої вимоги про стягнення з відповідача 1087,50 грн. позивачем не вказана. В якості доказу на підтвердження цієї вимоги позивач посилається на накладну № 380 від 10 грудня 2004 року та на рахунок № 1200 від 10 грудня 2004 року.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки розподіл тягаря доказування визначається предметом спору, тому за загальним правилом обов‘язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається ці обставини.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що накладна № 380 від 10 грудня 2004 року та рахунок № 1200 від 10 грудня 2004 року, не може бути підставою для стягнення з відповідача заборгованості у сумі 1087,50 грн., наче б то за раніше придбане поголів‘я племінних нетелів, оскільки з них не вбачається підстав для стягнення спірної суми, через що в цій частині позову також слід відмовити.

Таким чином, колегія суддів, аналізуючи наявні матеріали у справі, пояснення представників сторін дійшла висновку про те, що при винесенні рішення про задоволення позовних вимог, судом першої інстанції неповно з‘ясовані обставини справи та неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права, через що апеляційна скарга ЗАТ «Агрофірма «8 Березня»підлягає частковому скасуванню, а рішення господарського суду Харківської області від 25 лютого 2008 року частковому скасуванню.

Скасовуючи рішення господарського суду Харківської області в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 16511,50 грн., колегія суддів приходить до висновку про прийняття в цій частині нового рішення, а саме про відмову позивачу у позові.

Питання про судові витрати повинно бути вирішено в порядку статті 49 Господарського процесуального кодексу України, а саме у відповідності до абзацу 2 частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

За таких обставин та керуючись статтями 99, 101, пунктом 2 частиною 1 статті 103, пунктами 1, 4 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України,

постановила:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Агрофірма «8 Березня»задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 25 лютого 2008 року у справі № 21/538-07 скасувати в частині стягнення з Закритого акціонерного товариства «Агрофірма «8 Березня»на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мусіївське»боргу в сумі 16511,50 грн., витрат за сплату державного мита у сумі 175,11 грн. та витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. та в цій частині прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 25 лютого 2008 року по справі № 21/538-07 залишити без змін.

Повний текст постанови підписаний 24 квітня 2008 року.

Головуючий суддя О.А. Істоміна

суддя Л.П.Горбачова

суддя О.А.Пуль