КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2008                                                                                           № 42/485

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:

за участю секретаря судового засідання:

представників сторін:

від позивача: Самсонова Д. Г. – представник (довіреність №506/19/10-08 від

21.01.2008);

від прокуратури: Кравченко Н. М. – старший прокурор відділу прокуратури м.

Києва (посвідчення №283 від 18.12.2007);

від відповідача: в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду

справи був повідомлений своєчасно та належним чином;

розглянувши матеріали апеляційного подання заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства охорони навколишнього природного середовища України

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2008

у справі № 42/485

за позовом                               Заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства охорони навколишнього природного середовища України.

до                                                   Дочірнього підприємства "Алдеа Україна"

про                                                  визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 29.01.08 у справі №42/485у позові заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства охорони навколишнього природного середовища України до Дочірнього підприємства “Алдеа Україна” відмовлено повністю.

Рішення мотивоване, зокрема тим, що позивач не подав доказів визнання недійсним аукціону з продажу спеціального дозволу, за результатами якого було укладено спірний договір.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, заступник прокурора м. Києва подав апеляційне подання, в якому просить його скасувати у зв’язку з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційне подання мотивоване тим, що суд не врахував, що спірний договір не містить більшості умов, встановлених ст. 28 Закону України „Про нафту і газ”, які є обов’язковими для такого виду договорів.

Крім того, згідно зі ст. 18 Закону України „Про нафту і газ” надання земельних ділянок у користування для потреб нафтогазової галузі здійснюється у порядку, встановленому земельним законодавством України; відповідно до Земельного кодексу України, повноваження щодо розпорядження землями за межами населених пунктів здійснюють відповідні органи виконавчої влади, на території Харківської області таким органом є Харківська районна державна адміністрація; таким чином, господарський суд, прийняв рішення про права і обов’язки Харківської районної державної адміністрації, хоча остання і не була залучена до участі у справі.

Відповідач відзив на апеляційне подання не надав, що відповідно до ст. 96 ГПК України, не є перешкодою для апеляційного господарського суду переглянути рішення місцевого господарського суду.

Представник відповідача в судові засідання, які мали місце 26.03.2008, 22.04.2008 не з’являвся, хоча про час і місце проведення судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать відповідні штампи господарського суду апеляційної інстанції з відміткою про відправку документа, зроблені на звороті у лівому нижньому куті ухвал Київського апеляційного господарського суду про прийняття апеляційного подання до провадження від 06.03.2008 та про відкладення розгляду справи від 26.03.2008, згідно з вимогами Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови Вищого господарського суду України від 10.12.2002 № 75.

Міністерство охорони навколишнього природного середовища України надало письмові пояснення по суті справи, в яких вказує на те, що між ним та переможцем конкурсу з продажу спеціального дозволу на користування надрами ДП „Алдеа” було укладено договір купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами з дотриманням Порядку проведення у 2007 році аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами; просить суд вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства.

Розглянувши апеляційне подання, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, колегія суддів встановила наступне.

29.08.2007 проведено аукціон з продажу спеціальних дозволів на користування надрами, організатором якого було Міністерство охорони навколишнього природного середовища України (надалі – позивач), об’єктом продажу якого був дозвіл на користування надрами, назва об’єкту користування: Хорошівська площа, місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, вид користування надрами: геологічне вивчення з ДПР, корисна копалина: нафта, газ, конденсат, термін дії спеціального дозволу – 5 років. В аукціоні приймали участь 6 претендентів, серед яких і Дочірнє підприємство „Алдеа Україна” (надалі – відповідач).

За результатами проведення аукціону було складено протокол №2 (наявний в матеріалах справи, а.с. 10-17), із якого випливає, що покупцем спеціального дозволу (переможцем зазначеного аукціону) стало Дочірнє підприємство „Алдеа Україна”, яке запропонувало найбільшу ціну за вказаний дозвіл, а саме: 32 296 000,00 грн.; крім того, у вказаному протоколі зазначено, що даний протокол є підставою для укладення договору купівлі-продажу дозволу на користування надрами між переможцем аукціону та організатором аукціону – Міністерством охорони навколишнього природного середовища України.

29.08.2007 між Міністерством охорони навколишнього природного середовища України та Дочірнім підприємством „Алдеа Україна” на підставі, зокрема, Протоколу №2 від 29.08.2007, укладено договір №5/2 купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами площа „Хорошівська” нафта, газ, конденсат з метою геологічного вивчення з дослідно-промисловою розробкою, згідно з пп. 1.1. якого, відповідач (за договором покупець) придбав у позивача (за договором продавець) спеціальний дозвіл на користування надрами: родовище – площа „Хорошівська”, місцезнаходження – Харківська область, Харківський район, вид користування надрами – геологічне вивчення з ДПР, корисна копалина: нафта, газ, конденсат, термін дії спеціального дозволу – 5 років.

У листопаді 2007 року заступник прокурора м. Києва звернувся до Господарського суду м. Києва із позовом до Дочірнього підприємства “Алдеа Україна” про визнання недійсним договору №5/2 купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами площа „Хорошівська” нафта, газ, конденсат з метою геологічного вивчення з дослідно-промисловою розробкою, укладеного 29.08.2007 між Міністерством охорони навколишнього природного середовища України та Дочірнім підприємством „Алдеа Україна”. Позов обґрунтовується тим, що вказаний договір був укладений з порушенням Конституції України, а також інших нормативних актів, а тому має бути визнаний недійсним.

Господарським судом м. Києва прийнято рішення, яким у задоволенні позову заступнику прокурора м. Києва відмовлено повністю.

Київський апеляційний господарський суд погоджується із рішенням місцевого господарського суду, прийнятого у даній справі, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України „Про нафту і газ”, який визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності нафтогазової галузі України та регулює відносини, пов'язані з особливостями користування нафтогазоносними надрами, видобутком, транспортуванням, зберіганням та використанням нафти, газу та продуктів їх переробки з метою забезпечення енергетичної безпеки України, розвитку конкурентних відносин у нафтогазовій галузі, захисту прав усіх суб'єктів відносин, що виникають у зв'язку з геологічним вивченням нафтогазоносності надр, розробкою родовищ нафти і газу, переробкою нафти і газу, зберіганням, транспортуванням та реалізацією нафти, газу та продуктів їх переробки, споживачів нафти і газу та працівників галузі, спеціальні дозволи на користування нафтогазоносними надрами надаються на конкурсних засадах у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до ст. 15 цього закону.

Оскільки Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” дію статей, зокрема, 14, 15 Закону України „Про нафту і газ” в частині умов надання спеціальних дозволів на користування надрами було зупинено, а тому надання спеціальних дозволів на користування надрами у 2007 році відбувалося на умовах Порядку проведення у 2007 році аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.04.2007 № 611 (надалі – Порядок). Згідно з п. 1 Порядку він визначає процедуру продажу на аукціонах спеціальних дозволів на користування надрами у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони (дію постанови Кабінету Міністрів України №611, якою затверджений даний Порядок було зупинено згідно з Указом Президента України від 07.09.2007 № 829/2007; однак на момент проведення аукціону та укладення спірного договору купівлі-продажу №5/2 даний порядок діяв).

Відповідно до п. 2 Порядку, аукціон – це спосіб продажу дозволів на користування надрами шляхом проведення торгів; договір купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами – договір, укладений між організатором і переможцем аукціону, за яким організатор аукціону надає дозвіл на користування надрами його переможцю, а переможець сплачує організатору аукціону фактичну ціну дозволу.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що протягом трьох робочих днів після проведення аукціону, на підставі протоколу, складеного відповідно до п. 19 Порядку, переможець та організатор аукціону укладають договір купівлі-продажу дозволу.

Відповідно до п. 28 Порядку аукціон, проведений з порушенням вимог цього Порядку, може бути визнаним недійсним в установленому законодавством порядку; у разі визнання аукціону недійсним наданий переможцю дозвіл анулюється, а його організатор приймає рішення щодо проведення повторного аукціону.

Як передбачено ч. 3 п. 1 Роз’яснень Вищого арбітражного суду України № 02-5/111 від 12.03.1999 „Про деякі питання вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними”, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину; так, згідно з ч. 1 даної статті зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, у іншому випадку такий правочин є недійсним.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені, зокрема, частиною 1 статті 203 цього Кодексу, про порушення приписів якої укладеним між позивачем та відповідачем договором купівлі-продажу спеціального дозволу №5/2 від 29.08.2007, стверджує заступник прокурора в своїй позовній заяві (порушення норм законодавства України, а також інтересів держави та суспільства).

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Таким чином, оскільки заступник прокурора м. Києва стверджує про порушення договором купівлі-продажу спеціального дозволу №5/2, укладеного між позивачем і відповідачем, норм законодавства України, інтересів держави та суспільства, то саме на ньому лежить тягар доказування цих фактів.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін (ч. 1 ст. 32 ГПК України).

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Колегією суддів досліджено матеріали справи, всебічно та об’єктивно розглянуто всі обставини справи у їх сукупності, і зроблено висновок про необґрунтованість та недоведеність фактів порушення договором купівлі-продажу спеціального дозволу №5/2 від 29.08.2007, укладеного між позивачем та відповідачем за результатами аукціону з продажу спеціальних дозволів на користування надрами, як норм чинного законодавства України, так і інтересів держави та суспільства. Матеріалами справи підтверджується, що договір купівлі-продажу спеціального дозволу №5/2 від 29.08.2007, укладений між позивачем та відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства, яким регулюються такого виду правовідносини, за результатами проведення аукціону з продажу спеціальних дозволів на користування надрами, проведеного 29.08.2007, з дотриманням вимог Порядку проведення у 2007 році аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.04.2007 № 611; доказів визнання недійсним результатів аукціону з продажу спеціальних дозволів на користування надрами, за результатами якого укладений спірний договір купівлі-продажу, заступником прокурора м. Києва не надано.

Виходячи із викладеного, колегія суддів приходить до висновку та погоджується із господарським судом першої інстанції про безпідставність вимоги заступника прокурора м. Києва визнати недійсним договір №5/2 купівлі-продажу спеціального дозволу, укладений 29.08.2007 між Міністерством охорони навколишнього природного середовища України та Дочірнім підприємством „Алдеа Україна”.

Колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги посилання заступника прокурора м. Києва, викладені в апеляційному поданні про те, що спірний договір не відповідає вимогам ст. 28 Закону України „Про нафту і газ”, а тому має бути визнаний недійсним, оскільки навіть із назви вказаної статті „Угода про умови користування нафтогазоносними надрами” вбачається, що дана норма регулює угоди (правочини) про умови користування нафтогазоносними надрами і вимоги даної норми є обов’язковими саме для таких угод, а не для договорів купівлі-продажу спеціальних дозволів на користування надрами, правомірність якого є предметом даного спору.

Не приймає до уваги апеляційний господарський суд і твердження заступника прокурора м. Києва, викладені в апеляційному поданні стосовно порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, що на його думку полягає в незалученні до участі у справі в якості третьої особи Харківської районної державної адміністрації, оскільки відповідно до норм господарського процесуального законодавства залучення господарським судом до участі у справі третіх осіб не є обов’язком суду, а є правом суду; до того ж, в матеріалах справи відсутні будь-які докази ініціювання даного питання сторонами у справі під час розгляду даної справи господарським судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду м. Києва від 29.01.08 у справі №42/485залишити без змін, а апеляційне подання заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства охорони навколишнього природного середовища України – без задоволення.

2.          Матеріали справи №42/485 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

06.05.08 (відправлено)