Київський міжобласний апеляційний господарський суд
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.08
Справа №  19/165

Київський
міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді:           Ткаченка  Б.О. (доповідач по справі),

суддів:                                 Лобань  О.І.

суддів:                                 Федорчук Р. В

.

секретар судового
засідання  Рустам'ян Е.А.

за участю
представників:

від позивача: ОСОБА_1. - директор

ОСОБА_2. -дов. №1 від
06.07.2007р., представник

від відповідача: не з'явились

від
третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні

відповідача:   1.
не з'явились

2. ОСОБА_3.

ОСОБА_4. -дов.
№б/н від 10.05.2007р., представник

розглянувши
апеляційну скаргу ОСОБА_3на постанову господарського суду Полтавської області
від 19.02.2007р.

по справі №19/165 (суддя
Безрук Т.М.)

за
позовом           Товариства з обмеженою
відповідальністю «Союз»

до          Виконавчого комітету Полтавської міської ради

треті
особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні

відповідача:
1. Головне
управління архітектури та містобудування
виконавчого комітету Полтавської міської ради

2. ОСОБА_3

про          визнання нечинним (скасування) рішення та спонукання
прийняти рішення про приведення будівлі у первісний стан

в  с  т
а  н  о  в  и  в :

Товариство
з обмеженою відповідальністю «Союз» звернулося до господарського суду
Полтавської області з позовом до Виконавчого комітету Полтавської міської ради
про визнання нечинним (скасування) рішення та спонукання прийняти рішення про
приведення будівлі у первісний стан.

Постановою  господарського суду Полтавської області від
19.02.2007р. у справі №19/165 позов задоволено частково, визнано нечинним та
скасовано рішення Виконавчого комітету Полтавської міської ради №256 від
28.09.2005р. в частині, що стосується надання дозволу громадянці ОСОБА_3на
проектування та реконструкцію власної квартириАДРЕСА_1під офісно-торгівельне
приміщення та зобов'язання її виконати певні дії та надання дозволу після здачі
об'єкту в експлуатацію вивести  зі складу
житлового фонду перебудовані житлові приміщення та стягнуто на користь позивача
1,70 грн. судового збору.

Не
погодившись із прийнятою постановою, гр. ОСОБА_3подала апеляційну скаргу, в
якій просила скасувати постанову господарського суду Полтавської області від
19.02.2007р. та ухвалити нове рішення, яким в позовних вимогах про  скасування рішення в частині надання їй
дозволу на проектування та реконструкцію власної квартири АДРЕСА_1відмовити та
закрити провадження по справі.

На
думку ОСОБА_3., висновки місцевого господарського суду не відповідають
обставинам справи, судом не доведено та неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, а постановою місцевого господарського суду порушені її
законні права та інтереси, норми матеріального та процесуального права, а саме:
ст.ст. 3,41 Конституції України, ст.ст. 7,11,163 КАС України, ст. 4 Закону
України «Про власність», ст. 24 Закону України «Про планування та забудову
територій».

Київським
міжобласним апеляційним господарським судом ухвалою від 30.03.2007р. по
справі  №19/165 відкрито
апеляційне провадження, проведено за ухвалою від 05.04.2007р. необхідні
підготовчі дії та ухвалою від 10.04.2007р. закінчено підготовку та призначено
справу до апеляційного розгляду.

Ухвалою
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.07.2007р.
призначено по справі  №19/165 судову
будівельно-технічну експертизу.

21.12.2007р.
на адресу Київського міжобласного апеляційного господарського суду надійшов
висновок судової будівельно-технічної експертизи №588 від 10.12.2007р.

Ухвалою
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 24.12.2007р.
поновлено апеляційне провадження по справі
№19/165.

Відповідач
надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скасувати постанову місцевого
господарського суду та ухвалити нове рішення, яким рішення виконавчого комітету
Полтавської міської ради №256 від 28.09.2005р. в частині надання дозволу
громадянці ОСОБА_1на проектування та реконструкцію власної квартириАДРЕСА_1у м.
Полтаві таким, що відповідає чинному законодавству України з підстав,
викладених у відзиві.

Позивач
надав заперечення на апеляційну  скаргу,
в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого
господарського суду без змін з підстав, викладених  у запереченні.

В
судовому засіданні представники позивача заперечували проти вимог апеляційної
скарги.

Представник
відповідача в судове засідання не з'явився, але надіслали заяву №02-17/1/13030
від 04.02.08р. про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Представник
Головного управління архітектури та містобудування  виконавчого комітету Полтавської міської ради
в судове засідання не з'явився, але надав відзив №19/165/3 від 04.02.08р. , в
якому просив розглянути апеляційну скаргу без його участі.

ОСОБА_3та
її представник підтримали вимоги своєї апеляційної скарги.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія
апеляційного суду виходить із наступного.

Матеріалами
справи підтверджується, що 28.09.2005р. виконавчим комітетом Полтавської
міської ради прийнято рішення №256 «Про надання дозволів на будівництво
(проектування та реконструкція приміщень)», яким надано дозвіл гр. ОСОБА_3на
проектування та реконструкцію власної квартириАДРЕСА_1під офісно-торгівельне
приміщення (на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2-318 від
15.12.2004р., попередніх висновків ПДПЧ №1 м. Полтава №94 від 07.02.2005р.,
погодження міської СЕС №231 від 09.02.2005р., згоди власників суміжних квартир)
(т. 1 а.с. 11).

20.10.1998р.
між управлінням комунальним майном міськвиконкому та ПП «Союз»укладено договір
купівлі-продажу державного майна -нежитлового приміщення магазину за адресою:
АДРЕСА_1(т. 1 а.с. 7-8).

Зазначене
нежитлове приміщення знаходиться під квартирою АДРЕСА_1в м. Полтаві і в ньому
розміщується магазин, що належить позивачу.

26.06.06р.
між Полтавською міською радою (орендодавець) та гр. ОСОБА_3(орендар) укладено
договір оренди землі, згідно умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в
оренду земельну ділянку для експлуатації та обслуговування офісно-торгівельного
приміщення, яке знаходиться  вАДРЕСА_1(т.
1 а.с. 113-114).

Дослідивши
представлені докази, перевіривши застосування норм матеріального та
процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Київського
міжобласного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, а постанова господарського суду Полтавської області
від 19.02.2007р. має бути залишена без змін з наступних підстав.

Матеріалами
справи підтверджується, що 20.10.1998р. між управлінням комунальним майном
міськвиконкому та ПП «Союз»укладено договір купівлі-продажу державного майна
-нежитлового приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1(т. 1 а.с. 7-8).

28.09.2005р.
виконавчим комітетом Полтавської міської ради прийнято рішення №256 «Про
надання дозволів на будівництво (проектування та реконструкція приміщень)»,
яким надано дозвіл гр. ОСОБА_3на проектування та реконструкцію власної квартириАДРЕСА_1під
офісно-торгівельне приміщення  (т. 1 а.с.
11).

З
матеріалів справи вбачається, що Полтавською міською інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_3. надано дозвіл на виконання
будівельних робіт №90 від 24.02.2006р. (т. 1 а.с. 18).

Як
вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами
справи, зазначене нежитлове приміщення знаходиться під квартирою АДРЕСА_1в м.
Полтаві і в ньому розміщується магазин, що належить позивачу, який є
правонаступником ПП «Союз». Відповідна квартира знаходиться над нежитловим
приміщенням, а влаштування входу до квартири з вул. Гоголя в м. Полтаві на
місці існуючого віконного прорізу проводиться безпосередньо біля входу до
нежитлового приміщення ТОВ «Союз». Даний факт також підтверджується технічним
паспортом на жилий будинок індивідуального житлового фонду поАДРЕСА_1,
архітектурно-планувальним завданням №234 від 31.10.05р. та ескізною пропозицією
перепрофілювання відповідної квартири.

Згідно
ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій»(в редакції на
момент прийняття оскаржуваного рішення) фізичні та юридичні особи,
заінтересовані в здійсненні будівництва об'єктів містобудування, подають
письмову заяву про надання дозволу на будівництво до виконавчого органу відповідної
ради або Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації. У разі
прийняття сільською, селищною чи міською радою рішення про надання земельної
ділянки із земель державної чи комунальної власності для розміщення об'єкта
містобудування в порядку, визначеному земельним законодавством, зазначене
рішення одночасно є дозволом на будівництво цього об'єкта. Дозвіл на
будівництво дає право замовникам на отримання вихідних даних на проектування,
здійснення проектно-вишукувальних робіт та отримання дозволу на виконання
будівельних робіт у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно
до п.п. 1.4.4 п. 1.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства №76 від 17.05.05р. переобладнання і
перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що
призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку,
погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог
протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається.
Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що
погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку
або квартирі, не допускається.

В
п.п. 1.4.5 п. 1.4 відповідних Правил зазначено, що для одержання дозволу на
переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар)
приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування
заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі
необхідності, можуть подаватися такі документи:

-  копія свідоцтва на право власності або
договору найму (оренди) приміщення;

-
копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку;

-
проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у
жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку;

-
згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на
переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній
власності.

З
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3. отримано погодження Державної
пожежної частини №1 м. Полтави, Полтавської міської санепідемстанції, мешканців
суміжних квартирНОМЕР_1та НОМЕР_2, ГЖЕД-1, Головного управління у справах
містобудування та архітектури, Головного управління з питань
житлово-комунального обслуговування населення, Полтавського міського управління
ГУ МНС України в Полтавській області, Державного проектного інституту
містобудування «Міськбудпроект», ОВП «Полтававодоканал», п/ф «Обленерго»(т. 1
а.с. 53-60,62,105,106,108).

Договором  купівлі-продажу державного майна -нежитлового
приміщення від 20.10.1998р. підтверджується, що ТОВ «Союз»належить нежитлове
приміщення площею 237,7 мІ, яке становить 1/20 частину житлового будинку
поАДРЕСА_1.

Таким
чином, оскільки приміщення ТОВ «Союз»складає 1/20 частину житлового будинку,
апеляційний господарський суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3. мала
отримати згоду у ТОВ «Союз»на здійснення переобладнання  відповідної квартири.

ОСОБА_3.
доказів отримання такої згоди не надано, а посилання відповідача та ОСОБА_3. на
те, що відповідна згода була надана іншими власниками (співвласниками,
наймачами) не підтверджується матеріалами справи.

Посилання
ОСОБА_3 на те, що ТОВ «Союз» не є власником суміжного підвального приміщення не
є обґрунтованим, оскільки  товариство
було створене в 2002р. в результаті
реорганізації шляхом перетворення Приватної фірми «Союз»в Товариство з
обмеженою відповідальністю «Союз». Даний факт підтверджується і  п. 1 Установчого договору ТОВ «Союз»(т. 1
а.с. 19-23).

Відповідно
до ч. 7 ст. 34 Закону України «Про підприємства в Україні»(чинного на момент
проведення реорганізації) при перетворенні одного підприємства в інше до
підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов'язки
колишнього підприємства.

Згідно
ст. 382 Цивільного кодексу України квартирою є ізольоване помешкання в
житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Відповідно
до ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має
право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового
виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни
у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці
зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і
правил експлуатації будинку.

Згідно
ст. 8 Житлового кодексу Української РСР переведення придатних для проживання
жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового
фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення
жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням
органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу.

Враховуючи
вищенаведене, апеляційний господарський суд зазначає, що посилання відповідача
на ст. ст. 7, 8 Житлового кодексу Української РСР не є обґрунтованим, оскільки
в даних статтях мова йде про непридатні для проживання жилі будинки і жилі
приміщення, а акт обстеження стану квартириАДРЕСА_1в м. Полтаві з висновком про
те, що відповідний квартира не придатна для проживання не складався.

В
Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства
№76  від 17.05.05р. визначено, що
реконструкція жилого будинку - комплекс будівельних робіт, спрямованих на
поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх
перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним
приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог.

Перепланування
- до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і
розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування
і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів
багатоповерхових будинків.

Переобладнання
- улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального
опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних,
сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів,
ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Враховуючи
вищенаведене, апеляційний господарський суд приходить до висновку про те, що
перепрофілювання квартири під торгово-офісне приміщення, тобто під нежитлове
приміщення не є його реконструкцією, оскільки реконструкція спрямована на
поліпшення експлуатаційних показників житлового приміщення і не передбачає
перепрофілювання, тобто зміни мети використання житлового приміщення.

Таким
чином, реконструкція квартири, яка дозволена оскаржуваним рішенням, не
спрямована на поліпшення благоустрою квартири, а спрямована на перепрофілювання
квартири в нежитлове приміщення і виведення її зі складу житлового фонду.

В
п.п. 9 п. «а»ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»
визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад
належать власні (самоврядні) повноваження щодо надання відповідно до
законодавства дозволу на спорудження об'єктів містобудування незалежно
від форм власності.

Згідно
ст. 14 Закону України «Про основи містобудування»до компетенції виконавчих
органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належить,
зокрема, надання відповідно до закону дозволу на будівництво об'єктів
містобудування незалежно від форми власності у разі делегування їм таких
повноважень відповідними радами.

Таким
чином, відповідними нормативними актами не підтверджується  наявність повноважень у органів місцевого
самоврядування на надання дозволу на проведення саме реконструкції житлових
приміщень.

Відповідно
до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»будівництво (нове
будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта
архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних
стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у
порядку, визначеному статтею 24 Закону України "Про планування і забудову
територій".

В п.
1.5 ДБН В.2.2-15-205 «Будинки і споруди»передбачено, що у випадку розміщення на
першому поверсі багатоквартирних житлових будинків вбудованих нежитлових
приміщень масового відвідування підходи і під'їзди до них не повинні
перешкоджати під'їзду до кожного входу житлового будинку пожежних, санітарних
машин та пересувної техніки комунальних служб.

Апеляційний
господарський суд погоджується з доводами позивача про те, що улаштування входу
до квартири №35 з вул. Гоголя у м. Полтаві на місці існуючого віконного
прорізу, яке знаходиться безпосередньо біля входу в нежитлові приміщення ТОВ
«Союз» перешкоджатиме під'їзду до цього входу пожежних, санітарних машин та
пересувної техніки комунальних служб.

Згідно
ст. 57 Закону України «Про власність»якщо в результаті видання акта органом
державного управління або місцевим органом державної влади, що не відповідає
законові, порушуються права власника та інших осіб щодо володіння, користування
чи розпорядження належним їм майном, такий акт визнається недійсним за позовом
власника або особи, права якої порушено.

Відповідно
до п. 2 Роз`яснення ВАСУ “Про деякі питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів” №02-5/35
від 26.01.2000р. підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його
вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача у справі.

Враховуючи
вищенаведене, апеляційний господарський суд приходить до висновку про те, що
оскаржуване рішення виконавчим комітетом Полтавської міської ради прийняте з
перевищенням повноважень, не відповідає вимогам чинного законодавства та
порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

Таким
чином, рішення Виконавчого комітету Полтавської міської ради  №256 від 28.09.2005р. підлягає визнанню
нечинним в частині, що стосується надання дозволу громадянці ОСОБА_1на
будівництво (проектування та реконструкцію) власної квартириАДРЕСА_1під
офісно-торгівельне приміщення та зобов'язання її виконати певні дії та надання
дозволу після здачі об'єкту в експлуатацію вивести  зі складу житлового фонду перебудовані
житлові приміщення.

Апеляційний
господарський суд також погоджується з висновком місцевого господарського суду
про не задоволення позовної вимоги про спонукання прийняти рішення про
приведення будівлі у первісний стан з підстав не доведеності позивачем
порушення його прав та інтересів в цій частині.

Апеляційний
господарський суд не задовольняє вимогу гр. ОСОБА_3. про закриття провадження
по справі на підставі того, що позов не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства з наступних підстав.

Відповідно  до ст. 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна
справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір,
у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт
владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

В ст.
17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що компетенція
адміністративних судів поширюється на:

1)
спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2)
спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби;

3)
спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої
компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також
спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних
договорів;

4)
спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених
законом;

5)
спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом
референдуму.

Враховуючи
вищенаведене та оскільки предметом даного спору є визнання нечинним
(скасування) рішення суб'єкта владних повноважень, апеляційний господарський
суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про закриття провадження по
справі.

Відповідно
до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи
вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що постанова суду першої
інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, а
тому має бути залишена без змін.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд,-

ухвалив:

1.          Апеляційну скаргу ОСОБА_3  залишити без задоволення.

2.          Постанову господарського суду
Полтавської області від 19.02.2007р. у справі №19/165 залишити без змін.

3.          Справу №19/165 повернути до
господарського суду Полтавської області.

4.          Ухвала апеляційного господарського
суду, відповідно до ст. 254 КАС України, набирає чинності з моменту її
проголошення.

5.          Ухвала апеляційного господарського
суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку,
передбаченому ст. 212 КАС України.

Головуючий
суддя:
Ткаченко  Б.О.                                            Судді:
Лобань  О.І.

Судді:
Федорчук Р. В