ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 37/42

05.05.08

За позовом

До

Третя особа

Про

Товариства з обмеженою відповідальністю «Автолюбитель»

Печерської районної ради у м. Києві

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промінвестгруп»

визнання незаконними і скасування рішення Старокиївської районної у місті Києві ради народних депутатів від 12.06.2001 року № 337 «Про прийняття буд. № 14-б по вул. Лютеранській на баланс КПЖГ»

Суддя Кондратова І.Д.

В засіданнях приймали участь представники сторін:

Від позивача Христенко О.О.- представник за довіреністю № б/н від 04.12.2007 року;

Від відповідача Лисенко Я.О.- представник за довіреністю № 1864/в-33 від 05.06.2007 року;

Від третьої особи : Щеглов Є.Є.- представник за довіреністю № б/н від 06.07.2007 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автолюбитель» до Печерської районної ради у м. Києві про визнання незаконним і скасування рішення старокиївської районної у місті Києві ради народних депутатів від 12.06.2001 року № 337 «Про прийняття буд. № 14-б по вул. Лютеранській на баланс КПЖГ».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2008 р. порушено провадження у справі № 37/42, розгляд справи було призначено на 03.03.2008 року о 16-45.

Відповідач в судовому засіданні 03.03.2008 року заявив клопотання про залучення до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет позову на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Промінвестгруп», обґрунтовуючи своє клопотання тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Промінвестгруп»є власником та балансоутримувачем будинку на вул. Лютеранській, 14 (літ.Б).

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Промінвестгруп»через канцелярію Господарського суду міста Києва також заявило клопотання про вступ у справу в якості третьої особи, посилаючись на те, що є власником будинку на вул. Лютеранській, 14 (літ. Б), який був придбаний ним у власність згідно договору купівлі-продажу.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.03.2008 року надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказує на те, що установча угода, на яку посилається позивач стосується заснування Малого підприємства «Автомотолюбитель», а не Малого підприємства «Автолюбитель», правонаступником якого є позивач, крім того, позивач вказує на те, що дана угода є протизаконною, оскільки не відповідає вимогам закону. Відповідач також вказує на те, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, що будинок по вул. Лютеранській, 14 (літ.Б) передавався до статутного фонду Малого підприємства «Автолюбитель», не надано доказів, які підтверджують, що будинок належав позивачу на праві власності.

Позивач в судовому засіданні 03.03.2008 року заявив клопотання про витребування доказів по справі, зокрема, позивач просив витребувати з Державного архіву міста Києва оригінал рішення Старокиївської районної у місті Києві ради народних депутатів від 12.06.2001 року № 337 «Про прийняття буд. № 14-б по вул. Лютеранській на баланс КПЖГ». Судом подане клопотання було задоволено частково, в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України було витребувано від Державного архіву міста Києва належним чином завірену копію рішення Старокиївської районної у місті Києві ради народних депутатів від 12.06.2001 року № 337 «Про прийняття буд. № 14-б по вул. Лютеранській на баланс КПЖГ».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2008 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Товариство з обмеженою відповідальністю «Промінвестгруп», розгляд справи було відкладено на 17.03.2008 року.

Представник третьої особи через канцелярію Господарського суду міста Києва надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що позивач не є правонаступником МП «Автомотолюбитель», крім того, представник третьої особи вказує на те, що рішенням Старокиївського районного суду міста Києва від 03.04.2000 року по справі № 2-386/2000 за позовом Поварова Є.О. до ТОВ «Автолюбитель», Державної адміністрації Старокиївського району міста Києва скасовано державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Автолюбитель», здійснену Державною адміністрацією Старокиївського району міста Києва 27.10.1997 року. У відзиві третя особа також вказує на те, що будинок по вул. Енгельса, 14-б не став власністю МП «Автолюбитель»у встановленому законом порядку. На даний час третя особа є його власником, добросовісним набувачем, його право власності захищається законом і є непорушним у встановленому законом порядку.

Представник позивача в судовому засіданні надав суду заперечення на відзив відповідача, зазначивши, що МП «Автомотолюбитель»та МП «Автолюбитель»є однією і тою ж юридичною особою, оскільки мають один і той самий реєстраційний номер, одне й теж місце розташування, а директором є одна і таж сама особа. Крім того, позивач вказує на те, що факт правонаступництва встановлений постановою ВСУ від 11.10.2005 року, посилання відповідача на рішення № 3/360 за твердженням позивача є необґрунтованими. Також позивач вважає, що звернення до суду з оскарженням рішення № 337 є юридичною підставою для переривання строку позовної давності щодо оскарження цього рішення.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 05.05.2008 року за згадою представників сторін оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд –

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2001 року Старокиївська районна у м. Києві рада народних депутатів прийняла рішення № 337 «Про прийняття буд. № 14-Б на вул. Лютеранській на баланс КПЖГ»(надалі - рішення).

Згідно даного рішення Старокиївська районна у м. Києві рада народних депутатів діючи, як орган місцевого самоврядування, уповноважений розпоряджатися власністю територіальної громади вирішила питання про передачу комунального майна, яке знаходилось у користування МП «Автолюбитель»Комунальному підприємству житлового господарства.

Виходячи із змісту позову та рішення № 337 «Про прийняття буд. № 14-б вул. Лютеранській на баланс КПЖГ», спірне рішення приймалось на підставі рішення Виконкому Ленінської районної у м. Києві ради народних депутатів від 10.02.92 року, яким спірне майно було визначено як комунальна власність та внесено в Фонд комунального майна району.

Печерська районна у місті Києві рада є правонаступником Старокиївської районної у місті Києві ради депутатів згідно з пунктом 8 рішення Київської міської ради від 06.09.2001 р. № 3/1437 в частині майна, переданого новоутвореним територіальним громадам відповідно до нового адміністративно-територіального устрою (зміна нумерації пункту № 6 на № 8 у зазначеному рішенні здійснена рішенням Київради від 08.11.2001 р. № 71/1505).

Позивач, вважаючи себе правонаступником Малого підприємства «Автомотолюбитель», звернувся до суду з позовом про визнання даного рішення недійсним, зазначаючи, що даним рішенням порушені його права, оскільки у відповідності до п. 5 установчої угоди про створення Малого підприємства «Автомотолюбитель»Ленінською районною радою народних депутатів в статутний фонд підприємства були передані основні фонди у вигляді приміщення, що являє собою будинок загальною площею 183,9 кв.м, розміщеної на території 2475 кв.м вартістю 1млн (один мілійон), а отже за твердженням позивача, він, як правонаступник Малого підприємства «Автомотолюбитель»набув право власності на спірне майно.

На підтвердження правонаступництва позивач надав суду засвідчену копію статуту ТОВ «Автолюбитель»в редакції затвердженої загальними зборами учасників від 05.07.1997 року зі змінами внесеними загальними зборами учасників від 19.04.2007 року, рішення Ленінської районної ради народних депутатів м. Києва від 10.02.1992р. № 75 «Про заснування і державну реєстрацію малого підприємства «Автолюбитель»та копію установчої угоди про створення Малого підприємства «Автомотолюбитель»від 25.12.1991 року.

Судом оцінено вищевказані твердження позивача та встановлено наступне.

27 листопада 1997 року Старокиївською районною радою м. Києва було зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «Автолюбитель».

Посилання позивача на те, що ТОВ «Автолюбитель»є правонаступником МП «Автомотолюбитель» не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки відповідно до статуту позивача ТОВ «Автолюбитель»«створене шляхом реорганізації МП «Автолюбитель». Доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Автолюбитель»створено шляхом реорганізації МП «Автомотолюбитель» суду не надано.

У відповідності до статті 38 ГПК України Господарський суд міста Києва витребував реєстраційну справу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автолюбитель»та Малого підприємства «Автолюбитель». Судом встановлено, що реєстраційна справа Товариства з обмеженою відповідальністю «Автолюбитель»не містить будь-яких посилань та доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Автолюбитель»є правонаступником МП «Автомотолюбитель».

Твердження позивача про те, що в статуті допущена описка, судом не приймається до уваги, оскільки дані посилання позивача не підтверджені жодними доказами.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Старокиївського районного суду м. Києва від 03.04.2000 року по справі №2-386/2000 за позовом Поварова Є.О. до ТОВ «Автолюбитель»та державної адміністрації Старокиївського району м. Києва за участю третіх осіб: Української асоціації звільнених у запас кадрових військовослужбовців, дочірнього підприємства «Будінвестсервіс»та ТОВ «Київкомунсервіс», про визнання установчих документів такими, що не відповідають чинному законодавству та скасування державної реєстрації ТОВ «Автолюбитель», було визнано такими, що суперечать чинному законодавству установчі документи Товариства з обмеженою відповідальністю «Автолюбитель», зареєстровані Державною адміністрацією Старокиївського району м. Києва 27 жовтня 1997 р., реєстраційний № 00836, із змінами, зареєстрованими Державною адміністрацією Старокиївського району м. Києва 05 січня 1998р., реєстраційний № 00836, а також скасовано державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Автолюбитель», здійснену державною адміністрацією Старокиївського району м. Києва 27 жовтня 1997р., реєстраційний № 00836. Вказане рішення Старокиївського районного суду м. Києва від 03.04.2000 року було залишено без змін ухвалою Судової колегії в цивільних справах Київського міського суду від 05.07.2000 року.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про підприємництво», який був чинний на момент прийняття рішення Старокиївського районного суду міста Києва від 03.04.2000 року, скасування державної реєстрації здійснюється за заявою власника або уповноважених ним органів, а також на підставі рішення суду (арбітражного суду), зокрема, в разі визнання недійсними або такими, що суперечать законодавству, установчих документів.

Таким чином, враховуючи те, що рішенням Старокиївського районного суду м. Києва установчі документи Товариства з обмеженою відповідальністю «Автолюбитель»визнано такими, що суперечать чинному законодавству, а також скасовано їх державну реєстрацію, суд відзначає, що посилання відповідача на статут, як на доказ свого правонаступництва всіх прав та обов’язків МП «Автомотолюбитель» є безпідставними.

З урахуванням вищевикладеного, безпідставними є також посилання позивача на установчу угоду про створення МП «Автомотолюбитель», оскільки позивач в установленому законом порядку не довів, що дана угода стосується прав та обов’язків, а також діяльності позивача, як правонаступника МП «Автомотолюбитель».

Крім того, судом встановлено, що жодним нормативним актом будинок № 14-б по вул. Енгельса не передавався до статутного фонду Малого підприємства «Автолюбитель», оскільки згідно матеріалів справи будинок № 14-б по вул. Енгельса передавався лише з балансу на баланс, і не міг бути переданий, як внесок до статутного фонду новоствореного підприємства. Це суперечить волі засновника, оскільки його рішення не містить вказівки про передачу майна у власність.

Так, зокрема, наказом № 15 від 28.02.1992р., проводилась передача будинку з балансу на баланс шляхом списання з балансу ЖЕК-102. Також було складено акт від 15.02.1992р. приймання-передачі двоповерхового будинку по вул. Енгельса, 14-б між управлінням житлово-комунального господарства і МП «Автолюбитель». Вказані документи також підтверджують, що МП «Автолюбитель»не було надано право власності на двоповерховий будинок № 14-б по вул. Енгельса.

Згідно роз’яснень Вищого арбітражного суду України викладених в листі № 01/8-98 від 31.01.2001р. «Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов’язані із здійсненням права власності та його захистом» господарським судам слід виходити з того, що перебування майна, у тому числі приміщень, споруд, будинків, на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності.

Відповідно до п. 3 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Положень (стандартів) бухгалтерського обліку»від 31.03.1999 № 87 баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, звітом про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов’язання і власний капітал, визначення складу і вартості майна. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства та не є правовстановлюючою підставою виникнення права власності або інших прав на майно.

За таких обставин, судом встановлено, що спірний будинок, після його передачі на баланс МП «Автолюбитель», залишався у комунальній власності та не перейшов у власність позивача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що Старокиївська районна у м. Києві рада народних депутатів прийняла рішення від 12.06.2001р. № 337 «Про прийняття буд. № 14-б по вул. Лютеранській на баланс КПЖГ»в межах її компетенції.

Вказані обставини свідчать про те, що рішення Старокиївської районної ради від 12 червня 2001 року № 337 є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства України.

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2003 року № 3/360 доведено право комунальної власності територіальної громади Печерського району міста Києва в особі Печерської районної у місті Києві ради (частина 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні») на нежилий будинок на вул. Лютеранській, 14, літ. «Б»та встановлено факти безпідставного та безкоштовного користування і володіння зазначеним будинком Товариством з обмеженою відповідальністю «Автолюбитель».

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що право позивача, про захист якого він просить, відповідачем не порушено, а також встановлено, що позивачем не надано жодних доказів, що підтверджують його право власності на будинок, а також жодних доказів, які підтверджують внесення будинку № 14-б по вул. Лютеранській до статутного фонду ТОВ «Автолюбитель».

Суд відзначає, що доводи, на які посилається позивач спростовуються доказами, які надані відповідачем та третьою особою для долучення до матеріалів справи, а відтак, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Автолюбитель»до Печерської районної ради у м. Києві про визнання незаконним і скасування рішення Старокиївської районної у місті Києві ради народних депутатів від 12.06.2001 року № 337 «Про прийняття буд. № 14-б по вул. Лютеранській на баланс КПЖГ»визнається судом необґрунтованим, недоведеними та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті державного мита, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          В позові відмовити повністю.

2. Рішення вступає в законну силу після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 16.05.2008 року