ПОСТАНОВА

"21" березня 2008 р.

Справа № 6/10-450

11 год. 12 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

при секретарі судового засідання Ранецькій Л.А.

Розглянув справу

за позовом Контрольно-ревізійного управління в Тернопільській області вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46000

до Військової частини А-1461 вул. Золочівська, 38, м. Бережани, Бережанський район, Тернопільська область, 47500

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України, Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ -168.

про стягнення коштів в сумі 6963,0 грн.

За участю представників сторін:

позивача: Горун В. З.

відповідача: Мартинишин А. М.

третьої особи: Місяць В. В.

Суть справи:

Контрольно-ревізійне управління в Тернопільській області звернулось в господарський суд Тернопільської області з позовом до Військової частини А-1461 про стягнення 6963 грн.

Свої вимоги, підтримані в судовому засіданні його представником, позивач мотивував неправомірним нарахуванням компенсації, утриманих з військовослужбовців внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

У запереченнях на позов та усних поясненнях, даних в судових засіданнях, представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на його безпідставність.

Ухвалою суду від 25 лютого 2008 року, за клопотанням відповідача, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Міністерство оборони України.

Третьою особою, як і відповідачем вказано на необґрунтованість позовних вимог.

Судове засідання, призначене вперше на 25 лютого 2008 року було відкладено на 14 березня 2008 року, а пізніше, оголошено перерву до 21 березня 2008 року.

Судом здійснено фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального програмно-апаратного комплексу “Діловодство суду”, для створення архівної копії фонограми надано компакт-диск CD-R, серійний номер СІС 01-58296.

У судовому засіданні, учасникам процесу роз'яснено належні їм права та обов'язки, передбачені ст.ст. 49, 51 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, беручи до уваги пояснення, у т.ч. дані у попередніх судових засіданнях представників сторін, третьої особи, суд встановив наступне:

Згідно з планом роботи на IV квартал 2007 року, в період з 17 жовтня по 16 листопада 2007 року Контрольно –ревізійним відділом в Бережанському районі проведено ревізію використання бюджетних коштів, виділених військовій частині А 1461 за бюджетними програмами на 2005-2006 роки та 9 місяців 2007 року, про що 16 листопада 2007 року складено Акт №18-21/108.

Відповідно до змісту Акта, перевіряючими, зокрема з’ясовано, що у лютому - березні 2007 року, в межах фонду грошового забезпечення, військовослужбовцям було проведено нарахування компенсації утриманих внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування на загальну суму 6963 грн., виплата яких нормативними документами не передбачена.

З приводу висновків, викладених в Акті, військовою частиною надано заперечення від 23 листопада 2007 року за №1383.

03 грудня 2007 року КРВ у Бережанському районі направлено лист №18-14/971 командиру військової частини А1461 про усунення порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, у т.ч. вимога про вжиття заходів щодо відшкодування 6963 грн. до державного бюджету.

У відповіді від 26 грудня 2007 року №1526 військова частина А 1461 повідомила про виконання вимог КРВ, за винятком відшкодування 6963 грн.

В своїх твердженнях позивач вказав на невиконання підконтрольною установою вимоги викладеної у листі, що стало підставою для звернення до суду.

На обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що утримання з військовослужбовців збору на обов’язкове державне пенсійне страхування призвело до зменшення їх грошового забезпечення, відтак порушення гарантованих Конституцією і Законами України прав і свобод, і на виконання телеграми Міністра оборони НР 248/9/39 від 23 січня 2007 року, припису військового прокурора Тернопільського гарнізону №3/348 від 08 лютого 2007 року, в порядку ст.ст. 35,37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, щодо неухильного виконання усних чи письмових наказів вищестоящих органів військового управління у визначений термін, командуванням військової частини А 1461 прийнято рішення про проведення компенсації утриманих сум.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до змісту пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст.ст.11,70,71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

При цьому, згідно з ч.2 ст.71 КАС України та приналежно до даного спору, обов’язок доведення правомірності своїх рішень та дій покладається на контролюючий орган.

Крім того, за вимогами ст.ст.6,19 Конституції України, п.1ч.3ст.2,ч.1 ст.9 КАС України рішення (дії) суб’єкта владних повноважень (в даному випадку позивача) повинні прийматись (вчинятись) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до приписів згаданих норм Конституції та КАС України, доведеним контролюючим органом і не спростованим належним чином відповідачем є факт порушення останнім законодавства, що регулює використання державних фінансових ресурсів.

Так, стаття 100 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік»№489-V від 19 грудня 2006 року (далі –Закон №489-V), встановлює, що у 2007 році особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи рядового і начальницького складу підлягають загально - обов'язковому державному пенсійному страхуванню і є застрахованими особами.

Страхувальниками (платниками страхових внесків до Пенсійного фонду України) є військові частини, підприємства, установи, організації та органи, які виплачують грошове забезпечення для зазначених осіб.

Обчислення страхових внесків за вказаних осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться обчислення грошового забезпечення, на яке нараховуються страхові внески.

Об'єктом оподаткування для страхувальників є фактичні витрати на грошове забезпечення, а для застрахованих осіб –сукупний оподатковуваний доход.

Обчислення та сплата страхових внесків у 2007 році здійснюється у порядку, визначеному законами України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( v0207569-03 ) та "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" ( 400/97-ВР ).

Стаття 105 Закону №489-V визначає, що умови оплати праці працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, а також умови грошового забезпечення військовослужбовців (осіб рядового і начальницького складу) затверджуються виключно Кабінетом Міністрів України.

При цьому, жодних актів нормативного характеру, які б передбачали компенсацію військовослужбовцям утриманих внесків до Пенсійного фонду, Кабінетом Міністрів України не затверджувалось.

Не є таким нормативно-правовим актом в цій галузі і телеграма Міністра оборони НР 248/9/39 від 23 січня 2007 року про здійснення виплати військовослужбовцям Збройних Сил України рівноцінної та повної компенсації утримання з них збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, на яку посилається відповідач, як на підставу виплати компенсації.

Слід також зазначити, що телеграмою Міністра оборони НР 248/9/192 від 16 квітня 2007 року, попередню телеграму НР 248/9/39 від 23 січня 2007 року було визнано такою, що втратила чинність з 01 травня 2007 року, з посиланням в т.ч. на вже згадану ст. 100 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік». Хоча, у період між надісланням телеграм, законодавство, що регулювало спірні відносини не зазнало змін.

За таких обставин, правових підстав для виплати військовослужбовцям військової частини А 1461 компенсації за утриманий збір на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування у відповідача не було.

У відповідності до приписів Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні»№2939-ХІІ від 26.01.93р. (далі –Закон №2939) головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Інспектування здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Порядок проведення державною контрольно-ревізійною службою державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У міру виявлення ревізією порушень законодавства, відповідно до п.п.45,46 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. N 550 (далі –Порядок №550), посадові особи служби, вправі усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому а також у визначені терміни надсилати об'єкту контролю письмову вимогу щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

За результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи служби вживають заходів, перелік яких наведено в ст. 10 Закону №2939, п. 50 Порядку №550, ст. 121 Бюджетного Кодексу України, у т.ч. звертаються до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

За таких обставин, 6963 грн. компенсації утриманого з військовослужбовців збору на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування підлягають стягненню в доход держбюджету.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАСУ, та зважаючи на пільги якими користується позивач щодо сплати державного мита при поданні позову до суду, судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1-17, 19, 69-71, 86, 87, 89, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Військової частини А-1461 (вул. Золочівська, 38, м. Бережани, Бережанський район, Тернопільська область, код 08523619, р/р 0206 ГУДКУ в Тернопільській області МФО 838012)

- 6963,00 грн. в дохід Державного бюджету (рахунок 0003, код класифікації доходів 24060300, одержувач УДК в Бережанському районі, ГУДКУ в Тернопільській області, код одержувача 23588183, МФО 838012, призначення платежу - інші надходження).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі 26 березня 2008 року до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                          І.П. Шумський