КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2008                                                                                           № 21/267-39/80

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна В.О.

суддів:           Рєпіної Л.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі:           Голюк Н.І.

За участю представників:

від позивача - Олійник О.О. (дов. № 20 від 03.12.2007р.)

від відповідача – не з”явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ДП "Українське агентство з авторських та суміжних прав" від 23.01.08р.

на рішення Господарського суду м.Києва від 14.01.2008

у справі № 21/267-39/80 (Гумега О.В.)

за позовом                               державного підприємства "Українське агентство з авторських та суміжних прав"

до                                                   товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Студія 1+1"

про                                                  стягнення 58000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 14.01.2008р. (суддя Гумега О.В.) відмовлено державному підриємству "Українське агентство з авторських та суміжних прав" в позові про стягнення з товариства "Телерадіокомпанія "Студія 1+1" 58 000, 00 грн. компенсації за порушення авторського права. Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано достатніх доказів передачі йому автором авторських прав на твір “Домой”, тому відсутні правові підстави для звернення з позовом про захист авторського права у зв”язку з використанням твору шляхом його публічного сповіщення в ефір.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач просить його скасувати і прийняти нове, яким позов задовольнити. Скаржник вказує, що відповідно до повноважень, передбачених ст.47-49 Закону “Про авторське право та суміжні права” від 23.12.1993р. № 3792-ХІІ та на підставі письмової угоди з автором твору № 53693 від 29.04.2004р. про управління майновими правами позивачу передано виключне право на території України укладати з юридичними та фізичними особами угоди (надавати дозволи) на використання творів авторів та вчиняти дії, пов”язані з порушенням авторських прав. Позивач також посилається на Лист ВГСУ від 14.12.2007р. № 01-8/974 “Про практику застосування господарськими судами законодавства про захист прав на об”єкти інтелектуальної власності” та п.30 Рекомендації Президії ВГСУ від 10.06.2004р. № 04-5/1107 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов”язаних з захистом прав інтелектуальної власності” та зазначає, що у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб”єктів авторського права суд повинен був з”ясувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб”єктом авторського права чи суміжного права.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач стверджує, що в вищезазначеній угоді автор та позивач мали б чітко зазначити авторське право на які саме твори передається останньому, а також довести, що саме “Петрович” є автором твору.

Відповідач свого представника 19.03.2008р. в засідання суду апеляційної інстанції не направив, сторони були повідомлені про час і місце розгляду скарги (т.2, а.с. 112), тому постанова приймається за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст.1 Закону України № 3792-ХІІ від 23.12.1993р. “Про авторське право і суміжні права” виключне право – це майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми на використання цих об”єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам і межах строку, встановленого цим законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.09.2004р. між позивачем та автором Петровичем Олегом Валерійовичем (псевдонім – “Петрович”) укладено Угоду № 53693, відповідно до якої автором передано позивачу виключне право на управління своїми майновими правами на твори (як на ті, що існують на момент підписання даної угоди, так і на ті, що будуть створені на час дії даної угоди) при їх використанні шляхом: публічного виконання творів, публічного показу, публічного сповіщення, відтворення та запису.

Посилання відповідача на недоведеність обставини, про те що автором твору є Петрович, є помилковими, оскільки твір “Домой” (автор музики Петрович О.В.) зареєстровано за заявою автора від 29.04.2009р. відповідно до чинного законодавства, а саме: до п.3.3. розділу ІІ “Реєстрації творів” Інструкції про порядок обліку авторів, реєстрацію творів та розподілу авторської винагороди (роялті), затвердженої директором ДП УААСП від 20.01.2003р., яка заповнюється і підписується автором за встановленою позивачем формою. З тексту заяви (т.1, а.с.8) вбачається, що заявник Петрович О.В. є автором твору (музики) і виконавцем екземпляру, поданого на реєстрацію, а автором тексту вокального твору є Ковальська І.І.

Ні законодавство, ні угоди, укладені між автором і позивачем не передбачають дотримання будь-якої іншої процедури для поширення дії угоди на конкретний твір, тому будь-які посилання на необхідність додаткового укладення угоди, підписаної обома сторонами, є необґрунтованими.

Публічне сповіщення в ефір відповідачем твору “Домой” відбулося 08.02.2005р. о 17:00 з повтором 09.02.2005р. о 06:00 в передачі “Хочу і буду”. Даний факт зафіксовано на відеокасету BASF E-120-SG VT-19 cтандарту VHS (наявна в матеріалах справи) та підтверджується висновком №8320 судової експертизи об”єктів інтелектуальної власності від 26.06.2007р., призначеної ухвалою суду першої інстанції 19.06.2006р.

Відповідно до ст. 426 ЦК України використання об”єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об”єкта права інтелектуальної власності.

Частиною 5 ст.15 Закону “Про авторське право і суміжні права” встановлено, що автор (чи інша особа, яка має авторське право) має право вимагати виплати винагороди за будь-яке використання твору.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, публічне сповіщення відбулося без дозволу позивача, якому автор передав в колективне управління свої майнові права на використання вищевказаного твору за договором та без виплати авторської винагороди.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи тому, керуючись ст. 103 - 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду м. Києва від 14.01.2008р. у справі № 21/267-39/80 скасувати, позов –задовольнити.

2.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія “Студія 1+1” (01001, м. Київ, вул.Хрещатик, 7/11, р/р 334 в АКБ “Правекс-банк”, МФО 321983; р/р 97 в АТ “ВАбанк” м.Києва, МФО 321637, код 23729809) на користь державного підприємства "Українське агентство з авторських та суміжних прав" (01030, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 34, р/р 308 в АКБ “Правекс-банк”, МФО 321983, код 31025266) 58 000 (п”ятдесят вісім тисяч) грн. 00 коп. основного боргу; 580 (п”ятсот вісімдесят) грн. за подачу позову і 290 (двісті дев”яносто) грн. за подачу апеляційної скарги; 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат по сплаті інформаційно-технічного забезпечення; 941 (де”ятсот сорок одна) грн.

76 коп. за проведену судову експертизу згідно висновку № 8320 від 26.06.07р.

3. Справу № 21/267-39/80 повернути господарському суду м. Києва

Головуючий суддя                                                                      Зеленін В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна Л.О.

Синиця О.Ф.

27.03.08 (відправлено)