ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.08                                                                                           Справа№ 18/90А

Господарський суд Львівської області у складі

судді: Костів Т.С.

при секретарі Качур Ю.

розглянув матеріали справи

за позовом сільськогосподарського кооперативу “Корнер”, с. Рогізно, Львівська область

до відповідача Виконавчого комітету Верховецької сільської ради, с.Верхівці, Львівська область,за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Верховецької сільської ради, с.Верхівці, Львівська область

про визнання неправомірної діяльності.

За участю представників:

від позивача –ХХХХХХ - представник

від відповідача –ХХХХХХ. –представник

від третьої особи - ХХХХХХ. - сільський голова

Суть спору: Сільськогосподарський кооператив “Корнер”, с.Рогізно, Львівська область звернувся із позовом до виконавчого комітету Верховецької сільської ради, с.Верхівці, Львівська область. 2007 р. позивач підписав із Лисак Катериною Степанівною, Денекою Олександрою Миколаївною, Трілою Софією Михайлівною, Возняк Степанією Олексіївною, Возняк Ілярією Олексіївною, Стефанидин Ганною Костянтинівною, Винарчик Ганною Михайлівною, Бембою Орестом Івановичем, Бембою Ганною Андріївною типові договори оренди земельної частки (паю), згідно із якими орендодавці передають, а орендар (позивач) приймає в оренду земельні частки (паї) в обумовленому розмірі умовних кадастрових гектарів. Доказів виділення цих земельних часток (паїв) в натурі орендодавцям суду не надано.

Позивач посилається на звернення до відповідача за реєстрацією цих договорів у квітні 2007 р., однак, таке твердження не доведено суду у встановленому порядку належними доказами. При цьому, враховуючи посилання позивача про укладення таких договорів кожного року починаючи з 2001 р., доказу проведення державної реєстрації таких договорів за жоден з років надано не було. Відповідач ствердив про звернення відповідача за реєстрацією таких договорів лише у серпні 2007 р..

Постановою Кабінету Міністрів України №119 від 24.01.2000 р. “Про затвердження Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю)”, було затверджено Порядок реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), який визначає умови та процедуру реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв). У відповідності до п. 2 Порядку, реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю). При цьому, у відповідності до п. 3 Порядку, для реєстрації договору оренди орендодавець подає особисто або надсилає поштою до відповідного виконавчого комітету органу місцевого самоврядування: договір оренди у двох примірниках; сертифікат на право на земельну частку (пай). Виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради перевіряє у дводенний термін подані документи, реєструє або готує обгрунтований висновок про відмову в реєстрації.

У відповідності до п.п. 4 –7 Порядку, договір оренди реєструється у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв). Датою реєстрації договору оренди є дата внесення відповідного запису до цієї Книги. На обох примірниках договору оренди ставиться штамп із зазначенням дати реєстрації та номера запису, а також з підписом особи, яка зареєструвала договір. Перший примірник договору оренди передається орендарю, другий - орендодавцю.

З матеріалів справи вбачається, що позивач всупереч зазначеному порядку подав на реєстрацію лише по одному незаповненому примірнику договорів оренди із вказаними особами. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що копії договорів, долучені позивачем до матеріалів справи відрізняються від договорів, поданих на реєстрацію відповідачу дописаним текстом, який на фактично поданих на реєстрацію примірниках договорів був відсутній. На надано суду також доказів подання позивачем відповідачеві для реєстрації відповідних сертифікатів на право на земельну частку (пай).

У відповідності до ст. 15 Закону України “Про оренду землі”, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. При цьому, відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. З примірників поданих на реєстрацію договорів оренди вбачається відсутність погодження сторонами усіх істотних умов договору.

Матеріали справи, зокрема, пояснення орендодавців, договори оренди землі орендодавців із ТзОВ “Ставрів-Агро” підтверджують, що внаслідок допущених позивачем порушень домовленостей із орендодавцями, останні уклали договори оренди землі із ТзОВ “Ставрів-Агро”, які були належно зареєстровані у Верховецькій сільській раді станом на дату звернення позивача за реєстрацією.

Відповідно до ч. 3 ст. 125 ЗК України, ч. 1 ст. 126 ЗК України, право користування земельною ділянкою посвідчується договором оренди. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; тощо. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, адміністративний суд перевіряє не лише вчинення дії чи бездіяльності на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а й чи вчинені вони з використанням повноважень з тією метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії, добросовісно, розсудливо і своєчасно.

Однак, наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог у даному випадку не було доведено належними доказами. Натомість, недотримання позивачем встановленого порядку укладення, оформлення та реєстрації договорів покладає на відповідача обов’язок відмовити у проведенні реєстрації.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 86, 94, 155, 161-163, 186, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          В частині позовних вимог до виконавчого комітету Верховецької сільської ради залишити позов без розгляду.

2.          В решті позовних вимог відмовити повністю.

3.          Постанова набирає законної сили у відповідності із ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя                                                                                                     Костів Т.С.