ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

р.

Справа №

За позовом

до

про

Представники:

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідачів, в якому просить суд :

- Зобов'язати Управління податкової міліції Державної податкової адміністрації в Дніпропетровській області з моменту набрання рішенням суду законної сили повернути товариству з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРТРАНС»майно, вилучене на підставі постанови про проведення виїмки від 12.07.2005р., протоколу виїмки від 20.07.2005р., а саме оригінали тринадцяти векселів на загальну суму 12 441 295,73 грн. за наступними номерами: № 93 від 01.02.1999р. на суму 150 000,00 грн., № 7469 від 30.07.2001р. на суму 300 000,00грн., № 7042 від 24.10.2001р. на суму 500 000,00 грн., № 8387 від 10.01.2004р. на суму 8 500 000,00грн., № 2532 від 01.07.2001р. на суму 1 000 000,00грн., № 0154 від 18.12.2002р. на суму 150 000,00грн., № 0146 від 18.12.2007р. на суму 200 000,00грн., № 917 від08.06.2001р. на суму ПО 000,00грн., № 10 від 22.05.2001р. на суму 400 00,00грн, № 7461 від 30.07.2001р. на суму 50 000,00 грн., № 649 від 01.03.2001р. на суму 72 348,00грн., № 27 від 29.01.2ОО2р. на суму 8 947,73грн., № 2533 від 01.07.2001р. на суму 1 000 000,00грн.

- Зобов'язати Прокуратуру Дніпропетровської області з моменту набрання рішенням суду законної сили повернути товариству з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРТРАНС»майно, вилучене на підставі постанови про проведення виїмки від 12.07.2005р., протоколу виїмки від 20.07.2005р., а саме оригінали тринадцяти векселів на загальну суму 12 441 295,73 грн. за наступними номерами: № 93 від 01.02.1999р. на суму 150 000,00 грн., № 7469 від 30.07.2001р. на суму 300 000,00грн., № 7042 від 24.10.2001р. на суму 500 000,00 грн., № 8387 від 10.01.2004р. на суму 8 500 000,00грн., № 2532 від 01.07.2001р. на суму 1 000 000,00грн., № 0154 від 18.12.2002р. на суму 150 000,00грн., № 0146 від 18.12.2007р. на суму 200 000,00грн., № 917 від08.06.2001р. на суму ПО 000,00грн., № 10 від 22.05.2001р. на суму 400 00,00грн, № 7461 від 30.07.2001р. на суму 50 000,00 грн., № 649 від 01.03.2001р. на суму 72 348,00грн., № 27 від 29.01.2002р. на суму 8 947,73грн., № 2533 від 01.07.2001р. на суму 1 000 000,00грн.

Підстави з якими Позивач пов”язує свої позовні вимоги : Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРТРАНС»відповідно до акту прийому-передачі від 20.07.2004 р. набуло право власності на вказані 13 векселів на загальну суму 12 441 295, 73 грн. У Позивача співробітниками УПМ ДПА в Дніпропетровській області була проведена виїмка та згідно протоколу від 20.07.2005 р. були вилучені документи та цінні папери, зокрема, оригінали зазначених векселів.

З огляду на норму ст. 186 Кримінально-процесуального кодексу України, Позивач вважає, що вилучення майна може проводитись тільки в якості слідчої дії при провадженні обшуку та виїмки, що відбувається в межах кримінальної справи. Згідно ст. 79 Кримінально процесуального кодексу України речові докази приєднуються до справи постановою слідчого, працівника органу дізнання, які зберігаються при справі. В порушення зазначеної норми, вилучені оригінали дев'яти векселів, що підтверджується протоколом виїмки від 20.07.2005 р., не були приєднані до матеріалів кримінальної справи, і до теперішнього часу інформації про місцезнаходження яких у Позивача не має. Оскільки, були вилучені прості векселя, які підлягають оплаті при пред'явлені такої вимоги, у Позивача є достатні підстави сумніватись, що векселя не були пред'явлені до оплати іншими особами, окрім власника.

Позивач стверджує, що вказані векселі утримуються суб'єктами владних повноважень незаконно, так як, вилучені векселі не були приєднані до справи, як того вимагає ч. 1, 2 ст. 79 КПК України, про місцезнаходження яких Позивачу не відомо, що є свідченням порушення права власності на користування та розпорядження векселями з боку Відповідача-1, Відповідача-2. Позивач зазначає, що згідно з частиною 3 ст. 79 КПК України, встановлено право працівників органу дізнання, слідства, прокуратури, суду в окремих випадках повернути речові докази їх володільцям, до вирішення справи в суді, якщо це можливо без шкоди для успішного провадження в справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на ст. 387 ЦК України, яка передбачає, що Позивач як власник, має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідач –1 ( Державна податкова адміністрація у Дніпропетровській області ) проти задоволення позовних вимог Позивача заперечує, вказуючи на те, що у Позивача на момент звернення до суду з даним позовом відсутнє порушення його прав, вилучення вказаних векселів відбувалося в межах кримінальної справи № 6959026, на підставі постанови старшого слідчого відділу управління прокуратури Дніпропетровської області Довгаля М.В. на проведення виїмки від 12.07.2005 р., вилучення оформлене протоколом виїмки від 20.07.2005 р. Крім того, податкова адміністрація вказує на те, що в подальшому векселі були повернуті до прокуратури Дніпропетровської області.

Відповідач - 2 також проти задоволення позовних вимог Позивача заперечує, зазначаючи на їх необґрунтованості та безпідставності, оскільки в провадженні слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області знаходиться кримінальна справа № 6959026, порушена 07.04.2005 р. прокурором м. Дніпропетровська за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами АКБ „Прем’єрбанк” за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Щодо зазначених у позові векселів, Прокурор повідомив суд, що обставини руху векселів ТОВ „ІНТЕРТРАНС” будь-кому з посадових осіб АКБ „Прем’єрбанк”, як споєння протиправних дій, не інкримінувалися, векселі ТОВ „ІНТЕРТРАНС”, як речові докази, до вказаної кримінальної справи не долучалися. Відповідно до матеріалів вказаної кримінальної справи документи, матеріальні цінності ТОВ „ІНТЕРТРАНС”, що вилучені у ході досудового слідства, згідно переліку протоколу виїмки, 22.07.2005 р. отримано особисто держподаткревізором Косякіним Р. В. для перевірки законності видачі кредитів ТОВ „ІНТЕРТРАНС” і на даний час до прокуратури області не надходили.

Розгляд справи відкладався з 19.02.2008 р. на 11.03.2008 р., з 11.03.2008 р. на 27.03.2008 р., з 27.03.2008 р. на 22.04.2008 р.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до протоколу виїмки від 20.07.2005 р. співробітниками УПМ ДПА в Дніпропетровській області у Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРТРАНС" була проведена виїмка документів Позивача, серед яких зазначені і цінні папери, зокрема, оригінали зазначених тринадцяти векселів.

Вилучення документів відбувалося в межах кримінальної справи № 6959026, на підставі постанови слідчого відділу управління прокуратури Дніпропетровської області.

Предметом спору є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРТРАНС" про зобов”язання відповідачів повернути вказані векселя на підставі ст. 387 ЦК України, оскільки як вважає заявник останніми порушені положення Кримінально-процесуального кодексу України.

Ст. 387 ЦК України передбачає, що власник, має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зазначені у позові векселя були вилучені у Позивача на підставі постанови слідчого прокуратури під час здійснення досудового розслідування кримінальної справи, дії якого регламентуються Кримінально-процесуальним кодексом України ( далі КПК України ).

У відповідності з частиною 1 статті 114 КПК України слідчий є самостійною процесуальною фігурою, і всі рішення щодо проведення слідчих дій приймає від свого імені, а не від імені органу прокуратури, у якому працює.

Постанова слідчого - це процесуальний документ, порядок оскарження якого передбачений ст. 234 КПК України.

Отже, твердження Позивача про незаконне та без відповідної правової підстави заволодіння відповідачами вказаних векселів –не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, що свідчить про безпідставність позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРТРАНС".

Враховуючи наведене, господарський суд вважає позовні вимоги Позивача такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно зазначеного, керуючись ст. ст. 22, 33, 44, 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог Позивача –відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.