ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Херсон, вул. Горького, 18
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У
К Р А Ї Н И

"08" квітня
2008 р.
Справа № 13/136-АП-08

Господарський суд
Херсонської області у складі судді
Закуріна М. К. при секретарі
Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні
справу

за позовом приватного підприємця ОСОБА_1

до Державної  податкової
інспекції  у Генічеському
районі

за
участю представників:

позивача
-ОСОБА_1.,

відповідача
-Большакова С.А.

про визнання недійсним рішення Державної
податкової інспекції у Генічеському районі № /0 від 9 серпня 2007
року,

в с
т а н о в и в:

Позовні
вимоги ґрунтуються на незаконності проведеної Державною податковою
адміністрацією у Херсонській області перевірки щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, а також
винесеного за її результатами рішення про застосування штрафних санкцій.
Зокрема, позивач вважає, що він неправомірно не був попереджений про заплановану
перевірку, сума грошових коштів, на яку встановлена невідповідність складає 0,
65 грн, а не 208,40 грн, як то зазначено в акті.

Відповідачем
зазначені вимоги не визнаються з посиланням на законність прийнятого
рішення  з тих підстав, що  положення статті 11-1 Закону України „Про
державну податкову службу в Україні” не розповсюджуються на порядок проведення
перевірок по контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового
та безготівкового обігу відповідно до Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”, оскільки останній закон є спеціальним по відношенню до першого, так
як статтями 11-1 та 11-2 визначено підстави, порядок та умови проведення
органами державної податкової служби планових і позапланових перевірок
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів
(обов'язкових платежів), до яких перевірки з питань контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу не
відносяться.

З
матеріалів справи слідує, що 29 липня 2007 року Державною податковою
адміністрацією у Херсонські області проведена перевірка кіоску, що розташований
в с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області на території бази
відпочинку „Чайка 2”, та який належить позивачу, з питань контролю за
здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового  обігу та безготівкового обігу, за
результатами якої складено відповідний акт перевірки  № 2110235/0235.

Під
час проведення цієї перевірки податковим органом встановлено невідповідність
готівкових коштів на місці проведення розрахунків загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями на суму 200,40 грн, що є порушенням  пункту 13 статті 3 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”, а також проведення розрахункової операції без
використання розрахункової книжки на суму 8 грн при придбанні пива „Оболонь”,
що є порушенням пункту 5 названої статті.

В подальшому
на підставі зазначеного акту, відповідачем 9 серпня 2007 року прийнято рішення
№ /0 про застосування фінансових санкцій до позивача в розмірі 1342
грн.

Основні
засади функціонування та діяльності державної податкової служби в Україні визначені
Законом України „Про державну податкову службу в Україні” (надалі Закон №
509-ХІІ).

Зокрема,
статтею 1 названого Закону встановлено, що до системи органів державної
податкової служби належать: Державна податкова адміністрація України, державні
податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та
Севастополя), районах у містах.

Відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 509-ХІІ Державна податкова
адміністрація України серед іншого виконує безпосередньо, а також організовує
роботу державних податкових адміністрацій та державних податкових інспекцій,
пов'язану із здійсненням контролю за додержанням порядку проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.  Крім того, за пунктом 2 частини 1 статті 11
Закону здійснення такого контролю віднесено до прав органів державної
податкової  служби.

Безпосередньо
правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” (надалі Закон № 265/95-ВР).

Так,
статтями 15 та 16 цього Закону встановлено, що контроль за додержанням
суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари
(послуги), інших вимог Закону здійснюють органи державної податкової служби
України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із
законодавством України. Контролюючі органи мають право відповідно до
законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які
підпадають під дію цього Закону. Планові або позапланові перевірки осіб, що
використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або
книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому
законодавством України.

Таким
чином, на підставі викладених правових позицій слідує висновок про наявність у
податкових органів права на проведення перевірок, які можуть носити плановий
або позаплановий характер, щодо контролю за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги).

Наказом
Державної податкової адміністрації Херсонської області № 192 від 3 жовтня 2005
року зобов'язано відділ оперативного контролю управління
контрольно-перевірочної роботи щомісячно складати графік проведення
позапланових перевірок щодо здійснення контролю за додержанням суб'єктами
господарської діяльності порядку проведення готівкових розрахунків за товари
(послуги) у встановленому Законом порядку, а також здійснювати перевірки згідно
із затвердженим графіком перевірок відділу оперативного контролю та графіків
перевірок підпорядкованих ДПІ, МДПІ та ОДПІ.

На
виконання цього наказу начальником управління контрольно-перевірочної роботи
затверджено відповідний графік перевірок в період з 1 по 31 жовтня 2006 року,
до якого внесено і позивача.

В
свою чергу слід зазначити, що, дійсно, статтями 11-1, 11-2 Закону № 509-ХІІ
передбачено підстави та порядок проведення планових та позапланових перевірок.
Проте, як слідує з назви статті 11-1: „Підстави та порядок проведення органами
державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів
(обов'язкових платежів)”, а також з визначення поняття планової,
позапланової  перевірки, підстав їх
проведення, що зазначені в тексті цієї статті, її положення регулюють підстави
та порядок проведення перевірок щодо своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

В той
же час, згідно до частини 7 статті 11-1 перевірки в межах повноважень
податкових органів, визначених Законом № 265/95-ВР вважаються позаплановими.

З
цього приводу необхідно зазначити, що системний аналіз статті 11-1 названого
Закону надає можливість стверджувати, що цією статтею законодавцем, при надані
визначення як планових, так і позапланових перевірок, передбачені конкретні
підстави для їх проведення.

Зокрема,
позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в
планах роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності
хоча б однієї з таких обставин: 1) за наслідками перевірок інших платників
податків виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків законів
України про оподаткування, валютного законодавства, якщо платник податків не
надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий
запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня
отримання запиту; 2) платником податків не подано в установлений строк
податкову декларацію або розрахунки, якщо їх подання передбачено законом; 3)
виявлено недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій
платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної
податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; 4) платник
податків подав у встановленому порядку скаргу про порушення законодавства
посадовими особами органу державної податкової служби під час проведення
планової чи позапланової виїзної перевірки, в якій вимагає повного або
часткового скасування результатів відповідної перевірки; 5) у разі виникнення
потреби у перевірці відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини
з платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної
податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; 6)
проводиться реорганізація (ліквідація) підприємства; 7) стосовно платника
податків (посадової особи платника податків) у порядку, встановленому законом,
податковою міліцією заведено оперативно-розшукову справу, у зв'язку з чим є
потреба у проведенні позапланової виїзної перевірки фінансово-господарської
діяльності такого платника податків; 8) у разі, коли вищестоящий орган
державної податкової служби в порядку контролю за достовірністю висновків
нижчестоящого органу державної податкової служби здійснив перевірку документів
обов'язкової звітності платника податків або висновків акта перевірки,
складеного нижчестоящим контролюючим органом, та виявив їх невідповідність вимогам
законів, що призвело до ненадходження до бюджетів сум податків та зборів
(обов'язкових платежів). Позапланова виїзна перевірка в цьому випадку може
ініціюватися вищестоящим органом державної податкової служби лише у тому разі,
коли стосовно посадових або службових осіб нижчестоящого органу державної
податкової служби, які проводили планову або позапланову виїзну перевірку
зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або порушено
кримінальну справу; 9) платником подано декларацію з від'ємним значенням з
податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

У
зв'язку з цим слідує висновок про урегульованість підстав проведення
позапланових перевірок, які спрямовані на контроль своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), саме
частиною 6 статті 11-1 Закону.

При
цьому, віднесення до позапланових -перевірок, які здійснюються в межах
повноважень податкових органів, визначених Законом № 265/95-ВР, не означає,
необхідність застосування названих вище підстав, викладених в частині 6 статті
11-1 Закону № 509-ХІІ, оскільки за текстом цієї статті, як зазначено вище,
підстави проведення позапланових перевірок направлених на контроль
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів
(обов'язкових платежів) стосуються лише позапланових перевірок, спрямованих на
контроль сплати податків, зборів (обов'язкових платежів).

У
зв'язку із зазначеним судом констатується помилковість думки позивача про
необхідність здійснення перевірок податковими органами, визначених Законом
265/95-ВР, із дотриманням порядку та підстав, визначених в статтях 11-1 та 11-2
Закону № 509-ХІІ.

Статтею
2 Закону № 265/95-ВР надано визначення розрахункової операції, якою є приймання
від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо
за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий
покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної
картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в
безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення
товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо
перерахування коштів у банк покупця.

Поряд
з цим, статтею 3 названого Закону встановлено порядок розрахунків  суб'єктів підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.
Зокрема, за пунктами 1 та 2 цієї статті такі суб'єкти зобов'язані серед іншого
проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через
зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний
режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій,
або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у
встановленому порядку розрахункових книжок, а також видавати особі, яка отримує
або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну суму проведеної операції,

Крім
того, згідно до пункту 5 названої статті суб'єкти господарювання зобов'язані у
разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених
цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових
операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх
ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття
ставок, що контролюються у режимі реального часу Державним казначейством
України, а відповідно до пункту 13 -забезпечувати відповідність сум готівкових
коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання
розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня.

Крім
цього, пунктом 22 Порядку провадження торговельної діяльності та правила
торговельного обслуговування населення, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 15 червня 2006 року № 833 розрахунки за продані товари та
надані послуги можуть здійснюватися готівкою та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) відповідно до
законодавства. Разом з товаром споживачеві в обов'язковому порядку видається
розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції,
який засвідчує факт купівлі товару та/або надання послуги.  Згідно до пункту 23 Порядку касир та інший
працівник, з якими споживач розраховується за товар, під час проведення розрахунку
повинен чітко назвати суму, що підлягає сплаті, суму, одержану від споживача, і
покласти гроші окремо на видному місці, оформити розрахунковий документ на
повну суму покупки, назвати споживачеві належну йому суму здачі та видати її
разом з розрахунковим документом..

В
даному випадку при перевірці податковим органом позивача саме й були виявлені
порушення цих правових норм, про що зазначено вище, а тому відповідачем
правомірно застосовано за спірним рішенням статті 17 та 22 Закону № 265/95-ВР
щодо нарахування штрафних санкцій у зазначеному розмірі, оскільки за цими
статтями за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької
діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за
рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються
фінансові санкції в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - у разі невикористання при здійсненні розрахункових операцій у
випадках, визначених цим Законом, розрахункової книжки чи книги обліку
розрахункових операцій; та у разі невідповідності суми готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у
випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької
діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на
яку виявлено невідповідність.

Частиною
1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні
справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

За
таких обставин спірне рішення відповідає діючому законодавству, оскільки
прийнято без порушенням вказаних вище норм, а тому в задоволенні позовних вимог
слід відмовити.

Приймаючи
до уваги той факт, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, сплачений
позивачем судовий збір в розмірі 3,40 грн державного мита підлягає  віднесенню на нього.

На
підставі  зазначених правових норм і
керуючись статтями 158-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС
України,

п о с т а н о в и в :

1.В
задоволенні позовних вимог відмовити.

2.Роз'яснити
сторонам, що дана постанова набирає законної сили  після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву
про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Заява про
апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата
підпису постанови -14 квітня 2008 року.

Суддя
М.К. Закурін