ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2008 р.

Справа 46/35

За позовом

Служби безпеки України

до

Товариства з обмеженою відповідальністю “Агротопсервіс”

про

стягнення 274 321,41 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Представники:

від позивача

Герасим’як В.Є. —представник за довіреністю від 13.09.2007 р. № 22/387-Д

від відповідача

Пархоменко О.І. —представник за довіреністю від 27.02.2007 р.

У судовому засіданні, яке відбулося 08.05.2008 р., за згодою присутніх представників сторін судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі відповідно до положень ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Служба безпеки України звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агротопсервіс” з позовом від 17.12.2005 р. № 19/6-А про стягнення вартості недопоставлених паливно-мастильних матеріалів, зобов’язання з поставки яких виникло у відповідача на підставі договору від 16.01.1998 р. та додатку № 1 до нього від 15.06.1998 р. Ціна позову 274 321,41 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наявність у відповідача обов’язку з поставки поливно-мастильних матеріалів, що не були виконані в повному обсязі. Зважаючи на те, що на зобов’язання позивача з оплати товару, органами Державного казначейства України було проведено зарахування зустрічних грошових вимог, а також з огляду на часткову передачу відповідачем товару, позивач просить стягнути суму, що становить різницю між оплатою та вартістю переданих паливно-мастильних матеріалів.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, звертаючись до суду з вимогою про припинення провадження у справі та відмову у його задоволенні через пропуск позивачем строку позовної давності. Вимога про припинення провадження у справі судом залишена без задоволення (ухвала від 07.04.2008 р. в матеріалах справи).

Під час розгляду спору по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити, представник відповідача —просив відмовити у його задоволенні повністю, з мотивів пропуску строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

16.01.1998 р. між позивачем в якості покупця та відповідачем в якості продавця було укладено договір, за умовами якого продавець зобов’язався поставити в 1998 році, а покупець прийняти та оплатити поливно-мастильні матеріали в кількості і в строк, що обумовлюються в додатках, які додаються до даного договору і є його невід’ємною частиною.

Згідно з п. 3 даної угоди ціна і сума кожної окремої поставки визначаються за згодою між покупцем та продавцем і відображаються в додатках до даного договору. Розрахунок за поставлену продукцію проводиться покупцем шляхом перерахування вказаної в додатку суми на розрахунковий рахунок продавця протягом 5-ти банківських днів з моменту отримання продукції (п. 4 договору).

Додатком № 1 від 15.06.1998 р. до договору від 16.01.1998 р. сторони погодили, що продавець зобов’язується поставити покупцю, а покупець прийняти і оплатити нафтопродукти в наступній кількості: бензин А-76 300 тон, бензин А-92 300 тон, дизельне паливо 118 тон загальною сумою 418 824,00 грн. При цьому, розрахунок за поставлений товар має бути проведений в повному об’ємі не пізніше п’яти банківських днів з моменту підписання акту прийому-передачі товару на відповідальне зберігання на склад поливно-мастильних матеріалів продавця.

Аналіз умов укладеного сторонами правочину дає підстави стверджувати про існування між ними договірних відносин, що регулюються положеннями про договір поставки.

З матеріалів справи слідує, що погашення заборгованості Служби безпеки України у 1998 році за отримані продовольчі товари, речове майно, озброєння, військову техніку, енергоносії, а також виконані роботи на надані послуги здійснювалися шляхом її заліку в рахунок заборгованості (недоїмки) по податках, зборах (обов’язкових платежах) до Державного бюджету України через обмеженість видатків на національну безпеку та оборону. Так, внаслідок недостатнього бюджетного фінансування Служби безпеки України за видатками на утримання транспортних засобів 24.07.1998 р. між позивачем, відповідачем, Андрушівським спиртзаводом за участю органів Державного казначейства України та Державної податкової адміністрації в Андрушівському районі Житомирської області складено протокол № 1539 про взаєморозрахунки між розпорядником коштів, який фінансується з Державного бюджету та платником податків.

Як вбачається з вказаного протоколу між зазначеними особами було проведено залік бюджетного фінансування Служби безпеки України за договором поставки нафтопродуктів перед Товариством з обмеженою відповідальністю “Агротопсервіс”, зобов’язань Андрушівського спиртзаводу перед Державним бюджетом України з податку на додану вартість та господарських зобов’язань Товариства з обмеженою відповідальністю “Агротопсервіс” перед Андрушівським спиртзаводом на суму 418 824,00 грн.

За твердженнями позивача, не запереченими відповідачем, оплаченими, але не переданими відповідачем на користь позивача є паливно-мастильні матеріали на суму 275 321,41 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вище зазначалося договором від 16.01.1998 р. та додатком № 1 до нього було передбачено оплату товару після його фактичної передачі та складання відповідного акту.

Однак, сторонами змінено порядок розрахунків за товар, шляхом підписання протоколу від 24.07.1998 р., оскільки, фактично, вказаним зарахуванням було проведено попередню оплату за товар, строк повернення якої встановлено не було.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Матеріали справи свідчать, що реалізуючи своє право вимагати повернення товару позивач звернувся до суду з відповідним позовом до суду. Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2006 р. Службі безпеки України відмовлено у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агротопсервіс” про зобов’язання передати паливно мастильні матеріали на суму 274 321,41 грн. в рамках договірних відносин, врегульованих договором від 16.01.1998 р.

Оскільки сторонами не було встановлено строку повернення попередньої плати за товар, слід вважати, що позивач правомірно звернувся до відповідача з вимогою про стягнення вартості оплаченого шляхом зарахування однорідних грошових вимог, але не переданого товару, що була викладена ним у позовній заяві від 17.12.2007 р.

Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зважаючи на наведені положення законодавства стосовно термінів виконання зобов’язання, підстави стверджувати, що позивачем пропущено строк позовної давності відсутні, у зв’язку з чим позов підлягає повному задоволенню.

При розгляді даного спору для регулювання спірних правовідносин сторін судом застосовувались положення Цивільного кодексу України в силу п. 4 його Прикінцевих та Перехідних положень, адже правовідносини між сторонами продовжують існувати після набрання ним чинності, так як строк повернення попередньої плати встановлений не був.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не наведено заперечень по суті спірних правовідносин, розмір заявленої до стягнення суми також не заперечено.

В силу вимог ч. 3 та ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача. Поряд з цим, в силу вимог ст.ст. 45, 46 Господарського процесуального кодексу України з відповідача в доход Державного бюджету України підлягає до стягнення державне мито у розмірі 2 468,21 грн., що становить еквівалент 1 % від суми позовних вимог за вирахуванням сплаченого позивачем мита платіжним дорученням № 1773 від 14.09.2007 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд —

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства зо обмеженою відповідальністю “Агротопсервіс” (01034, м. Київ, вул. Рейтарська, 35-а, ідентифікаційний код 24267185) на користь Служби безпеки України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 33, ідентифікаційний код 00034074) 274 321 (двісті сімдесят чотири тисячі триста двадцять одну) грн. 41 коп. боргу, 275 (двісті сімдесят п’ять) грн. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Стягнути з Товариства зо обмеженою відповідальністю “Агротопсервіс” (01034, м. Київ, вул. Рейтарська, 35-а, ідентифікаційний код 24267185) в Доход державного бюджету України 2 468 (дві тисячі чотириста шістдесят вісім) грн. 21 коп. державного мита.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                              С.В. Шабунін

Дата підписання: 13.05.2008 р.

справа № 46/35

08.05.08

За позовом Служба безпеки України

до Товариство з обмеженою відповідальністю" "Агротопсервіс"

про стягнення 274 321,41 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Суддя Шабунін С.В.