ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА                                                                                                                              ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31.03.08
Справа  № 4/274-4691

Львівський апеляційний
господарський суд у складі колегії:

Головуючого -
судді
Давид Л.Л.

Суддів
Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги
Приватного підприємця ОСОБА_1, б/н від 18.01.2008 р.

на
рішення
Господарського суду Тернопільської області від 21.12.2007 р.

у
справі № 4/274-4691
(суддя -Бурда Н.М.)

за
позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Насіння», м. Київ

до
відповідача Приватного
підприємця ОСОБА_1, с. Чистилів, Тернопільський район, Тернопільської області

про
стягнення
заборгованості в сумі 464 903,30 грн.

за
участю представників сторін:

від
позивача: Черняк
А.Г. -представник (довіреність зареєстрована в реєстрі за №5872 від 03.11.2006
р.);

від
відповідача : ОСОБА_2
-представник (довіреність зареєстрована в реєстрі за №12498 від 06.12.2007 р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Господарського суду Тернопільської області від 21.12.2007 р. у справі
№4/274-4691 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю
«Торговий Дім «Насіння», м. Київ (надалі -Позивач) до Приватного підприємця
ОСОБА_1, с. Чистилів, Тернопільський район, Тернопільської області (надалі
-Відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 464 903,30 грн.

Рішення
місцевого господарського суду мотивоване тим, що у відповідності до вимог ст.
526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог що звичайно ставляться. Відповідач заборгував Позивачу 377 093,81
грн. за поставлений товар. Доказів про сплату заборгованості Відповідачем не
подано Згідно з цим Позивач нарахував у відповідності до вимог ст. 625 ЦК
України індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 80 804,85 грн. та три
відсотки річних від простроченої суми в сумі 7004,65 грн.. Відтак місцевий
господарський суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному
обсязі, оскільки такі є обґрунтованими та доведеними.

Відповідач
-Приватний підприємець ОСОБА_1, не погодившись з вищезазначеним рішенням, подав
апеляційну скаргу, б/н від 18.01.208 р., в якій покликається на те, що
оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального
права та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи. Судом не взято
до уваги тієї обставини, що при передачі товару Відповідач, в порушення п.п.
1.3., 4.1., 4.2., Договору, не надав Відповідачеві сертифікат насіннєвого
заводу про якість товару. В подальшому, як стверджує Скаржник, ним при
використанні придбаного товару (насіння) виявлено його неналежну якість, а саме
-насіння не кондиційне. Позивач визнав неналежну якість переданого
Відповідачеві товару, як стверджує Відповідач, зобов'язався замінити товар,
чого не зробив відповідно ввівши Скаржника в оману стосовно якості переданого
йому товару. Крім цього, в рішенні констатується факт, що Позивач передав
Відповідачеві, а Відповідач отримав товар згідно з видатковою накладною
№0212-06 від 12.03.2003 р. проте , як вказує Скаржник, такий висновок суду не
відповідає фактичним обставинам справи, оскільки Відповідач не отримував товар,
вказаний в цій накладній та, крім цього, в даній накладній в графі
«одержав»міститься підпис невідомої особи, який не співпадає з підписом
Відповідача та відсутня печатка останнього. Судом невірно визначено суму
інфляційних витрат. Судом порушено процесуальні норми, оскільки справу
розглянуто судом за відсутності Відповідача, який знаходився у відрядженні.

Дані
обставини, на думку Скаржника, є безумовною підставою для скасування рішення
місцевого господарського суду та прийняття нового, яким останній просить в
позові відмовити.

Позивач
-Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння»у відзиві (вих.
№1-5/82 від 07.02.2008 р.) та його представник в судових засіданнях заперечує
доводи апеляційної скарги, вважає рішення вірним з огляду на те, що
Відповідачем не надано доказів, які підтверджували б факти того, що Позивач
визнав неналежну якість переданого Відповідачеві товару, зобов'язався замінити
товар, просив Відповідача зберігати придбаний товар на своєму складі і
зобов'язався вивезти його власним транспортом. Також не подано документів, що
вказують на доведеність факту омани. За таких обставин Позивач вважає, що
твердження Відповідача не заслуговують на увагу також як і пов'язана з цим
надумана Відповідачем «омана». Щодо неотримання Відповідачем товару по
накладній №0212-06 від 12.02.2003 р., то Позивач зазначає, що доказом
схвалення, а отже і прийняття товару за вищезазначеною накладною є підписана
Відповідачем угода про зарахування зустрічних вимог, в якій і зазначена
вищевказана накладна.

Крім
цього, представник Позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної
скарги щодо невірного нарахування інфляційних, в зв'язку з цим просить рішення
місцевого господарського суду змінити лише в розмірі стягнення інфляційних, в
решті рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну
скаргу -без задоволення, як безпідставну та необґрунтовану.

В
процесі розгляду апеляційної скарги представником Позивача заявлено клопотання
про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно
та грошові кошти фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в обґрунтування даного
клопотання Позивач посилається на те, що дії боржника, свідчать про його
небажання повернути борг, створення з його боку перепон (неявка в судові
засідання першої інстанції, клопотання про відкладення розгляду справи в
апеляційній інстанції) для розгляду справи в розумні строки. Беручи до уваги
вищевикладені обставини, Позивач вважає, що є ймовірність того, що майно (в
тому числі грошові кошти, корпоративні права або цінні папери), яке було у
Відповідача на момент пред»явлення до нього позову може зменшитись або зникнути
в результаті свідомих дій боржника.

Судовою
колегією, вищезазначене клопотання відхилене, з огляду на те, що у
відповідності до вимог ст. 66 ГПК України забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Як
вбачається з матеріалів справи Позивачем не доведено ймовірності утруднення
виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів та не
подано доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, які б
свідчили про те, що майно чи грошові кошти можуть зменшитись або зникнути в
результаті свідомих дій боржника.

Представником
Відповідача заявлено клопотання про призначення по справі почеркознавчої
експертизи видаткової накладної №0212-06 від 12.02.2003 р. Дане клопотання
судовою колегією відхилено з огляду на те, що Відповідач визнав по ній борг, що
підтверджується угодою про зарахування зустрічних позовних вимог між сторонами,
в яку включена оспорювана Відповідачем накладна.

Вивчивши
матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, вислухавши представників
сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до
висновку про часткову зміну рішення місцевого господарського суду в частині
визначення розміру інфляційних, в решті рішення місцевого господарського суду
відповідає нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи,
виходячи з наступного.

Правовідносини
між сторонами виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від
16.01.2003 р. (01.01.2004р.) і продовжують існувати після набрання ним
чинності, тому відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень, до даних
правовідносин застосовуються норми Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 р.

У
відповідності до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношенням, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання свого обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно
ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не
передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Статтею
526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

05.02.2003
р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім
«Насіння»(«Продавець») та Приватним підприємцем ОСОБА_1 («Покупець») укладено
Договір №1-13/03 (а.с.8-9).

Пунктом
1.1. Договору встановлено, що Продавець зобов'язується передати Покупцю товар,
а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених
договором. Найменування товару -каліброване, протруєне інсектофунгіцидами
насіння цукрових буряків (п.1.2 Договору). Розгорнутий асортимент та ціна за
одиницю товару кожного найменування наводиться у Специфікації (Додаток №1 до
Договору).

Згідно
п. 8.1. Договору визначено, що поставка товару здійснюється на умовах
самовивозу зі складу Продавця, що знаходиться у м. Вінниця. Якість товару
повинна відповідати ДСТУ 3226-95 (ГОСТ 10882-98), що підтверджується
сертифікатом на насіння цукрових буряків, виданого насіннєвим заводом.

Позивач
(Продавець) згідно видаткових накладних №0207-01 від 07.02.2003 р. (а.с.10),
№0212-06 від 12.02.2003 р. (а.с.11), №1104 від 13.02.2003 р. (а.с.12), №1106
від 22.02.2003 р. (а.с.13) та довіреностей серії ЯДЮ №839236 від 06.02.2003 р.
(а.с.14) та №839250 від 12.02.2003 р. (а.с.15) передав, а Відповідач (Покупець)
отримав 13860, 592 посівних одиниці насіння цукрового буряку на загальну суму
622800,28 грн.

Згідно
додаткової угоди до Договору №1-13/03 від 05.02.03 р. (а.с.16) Покупець
зобов'язався провести оплату за отриманий товар в строк до 30.03.2007 р.,
шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця в
установі банку.

Як
вбачається з матеріалів справи, Відповідач здійснив часткову оплату отриманого
ним товару в сумі 132 844, 94 грн., що підтверджується виписками з банку від
10.04.2003 р., від 05.05.2003 р., від 14.05.2003 р., від 15.05.2003 р. та від
10.06.2003 р. (а.с.17-21).

31.10.2007
р. сторонами укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог
(а.с.22), на підставі якої в рахунок оплати за отриманий на підставі договору
товар, зараховано зустрічну вимогу Відповідача в сумі 197 882, 52 грн.

Відтак
заборгованість Відповідача перед Позивачем за одержаний на підставі договору
№1-13/03 від 05.02.2003 р. товар -каліброване протруєне інсектофунгіцидами
насіння цукрових буряків -становить 377 093,81 грн. (згідно розрахунку
наведеного в позовній заяві (а.с.4)).

В
апеляційній скарзі Скаржник покликається на те, що твердження суду, про
отримання ним товару згідно з видатковою накладною №0212-06 від 12.03.2003 р.
не відповідає фактичним обставинам справи.

Судова
колегія зазначає, що доказом схвалення, а отже і прийняття товару за накладною
№0212-06 від 12.03.2003 р. є підписана Відповідачем угода про зарахування
зустрічних вимог, в якій і зазначена вищевказана накладна.

Угода
про зарахування зустрічних позовних вимог від 31.10.2007 р. підписана сторонами
та скріплена печатками. В судовому порядку така недійсною не визнавалась, що
підтверджено представниками сторін і є чинною на момент розгляду даної справи.

Крім
цього, Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що при передачі
товару Позивач в порушення п.п.1.3., 4.1., 4.2., Договору не надав
Відповідачеві сертифікат насіннєвого заводу про якість товару. В подальшому, як
стверджує Скаржник, ним при використанні придбаного товару (насіння) виявлено
його неналежну якість, а саме -насіння не кондиційне. Як стверджує Відповідач -
Позивач визнав неналежну якість переданого Відповідачеві товару та зобов'язався
замінити товар, чого не зробив відповідно ввівши Скаржника в оману стосовно
якості переданого йому товару.

Як
вбачається з матеріалів справи Відповідачем ні місцевому господарському суду,
ні апеляційному суду, не надано доказів, які б підтверджували факти того, що
Позивач визнав неналежну якість переданого Відповідачеві товару, зобов'язався
замінити товар, просив Відповідача зберігати придбаний товар на своєму складі і
зобов'язався вивезти його власним транспортом. Також не подано документів, що
вказують на доведеність факту введення Відповідача в оману.

За
таких обставин, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду
вважає, що вищезазначені твердження Відповідача не заслуговують на увагу,
оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст.
34 ГПК України, а отже є недоведеними.

Враховуючи
вищенаведене, місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку про
стягнення з Відповідача основного боргу в сумі 377093,81 грн. за одержаний на
підставі договору №1-13/03 від 05.02.2003 р. товару (каліброване, протруєне
інсектофунгіцидами насіння цукрових буряків).

У
відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник,
який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як
вбачається з матеріалів справи, згідно розрахунку заборгованості Позивача
наведеного в позовній заяві (а.с.4), розмір витрат від інфляції за прострочення
виконання зобов'язання становить 80 804,85 грн., три проценти річних від
простроченої суми складає 7004,65 грн.

З
даним розміром витрат від інфляції, які стягненні місцевим господарським судом
апеляційна інстанції не погоджується, оскільки при такому розрахунку Позивачем
та судом допущено арифметичні помилки.

Судовою
колегією при перерахунку розміру витрат від інфляції встановлено, що сума
інфляційних втрат складає 38 817,27 грн., а не 80 804,85 грн., як зазначено
Позивачем. Відтак в цій частині рішення місцевого господарського суду підлягає
зміні, а саме, стягненню з Фізичної особи -приватного підприємця ОСОБА_1 на
користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння»підлягає
38 817,26 грн. інфляційних втрат (Сума боргу без врахування інфляції -377093,81
грн. Індекс інфляції за період з 31.03.2007 р. по 09.11.2007 р. -110,29379565%.
Сума боргу з врахуванням індексу інфляції -415911,076 грн. Інфляційні втрати
-415 911,076 грн. -377 093,81 грн. = 38 817,27 грн. Отже, сума інфляційних
втрат складає 38 817,27 грн.).

В
апеляційній скарзі Скаржник також зазначає, що судом порушено норми
процесуально права, оскільки справу розглянуто судом за відсутності
Відповідача, який знаходився у відрядженні.

Як
вбачається з матеріалів справи, вперше слухання справи призначено на 07.12.2007
р., згідно ухвали суду від 28.11.2007 р.(а.с.1). В судовому засіданні
07.12.2007 р. при участі Позивача, приймаючи до уваги клопотання Відповідача
про відкладення розгляду справи -розгляд справи було відкладено на 21.12.2007
р.

В
судове засідання 21.12.2007 р. Відповідач повторно не з'явився, участі
уповноваженого представника не забезпечив, подавши повторно клопотання про
відкладення розгляду справи, яке документальним чином не підтверджено, не
подано доказів поважності причин відсутності останнього.

Враховуючи
наведене вище, судова колегія не вбачає порушення місцевим господарським судом
положень ст. 4-2 та ст. 4-3 ГПК України, оскільки Відповідачеві було надано час
та можливість подати докази по справі в заперечення позовних вимог, чого
останнім не зроблено.

Оцінивши
докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського
суду прийшла до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги в
частині розміру суми стягнутих інфляційних витрат, а в решті доводи апеляційної
скарги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, а відтак рішення
місцевого господарського суду в решті є таким, яке відповідає нормам чинного
матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 99,
101, 102, 103, 104, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_1 задоволити частково.

2.          Рішення Господарського суду Тернопільської
області від 21.12.2007 р. у справі №4/274-4691 змінити в частині розміру
стягнутих інфляційних витрат і викласти в наступній редакції: «Стягнути з
Фізичної особи -Приватного підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «Насіння»38 817,26 грн. інфляційних втрат». В
стягненні решти суми інфляційних витрат -відмовити.

3.          В решті рішення місцевого
господарського суду - залишити без змін.

4.          Судові витрати по розгляду позовної
заяви та апеляційної скарги покласти на сторони пропорційно задоволеним
вимогам.

5.          Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

6.          Справу №4/274-4691 повернути Господарському
суду Тернопільської області.

Головуючий суддя
Л.Л.Давид

Суддя
Х.В.Кордюк

Суддя                                                                                          Г.Т.Мурська