СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

01 липня 2008 року

Справа № 2-27/16904-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Волкова К.В.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Черткової І.В.,

секретар судового засідання                                        Дікан Л.І.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Воронцова Н.В.) від 14 квітня 2008 року у справі № 2-27/16904-2007А

за позовом           Кримського республіканського підприємства "Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства міста Саки" (вул. Промислова, 9, місто Саки, Автономна Республіка Крим, 96500)

до           Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим (вул. Курортна, 57, місто Саки, Автономна Республіка Крим, 96500)

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Кримське республіканське підприємство “Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства міста Саки” звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим від 10.11.2007 року №/0.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Воронова Н.В.) від 14.04.2008 року у справі №2-27/16904-2007А позов задоволено. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем своєчасно були сплачені суми узгоджених податкових зобов’язань з податку на додану вартість, проте, відповідачем неправомірно було змінено призначення платежів, здійснених позивачем на сплату сум поточних зобов’язань, на погашення податкового боргу, що виник раніше.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції Сакська об'єднана державна податкова інспекція в Автономній Республіці Крим звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що пунктом 7.7 статті 7 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, тому податкова інспекція вважає правомірним зарахування коштів, сплачених позивачем за поточні податкові зобов’язання, у рахунок погашення податкового боргу, який виник раніше.

У судове засідання, призначене на 01.07.2008 року, представники сторін не з’явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Судова колегія вважає можливим розглянути спір за відсутністю сторін, оскільки матеріалів справи достатньо для розгляду спору по суті, а згідно частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.11.2007 року посадовими особами Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим було проведено невиїзну документальну перевірку Кримського республіканського підприємства “Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства міста Саки” з питання своєчасності сплати узгоджених податкових зобов’язань з податку на додану вартість за січень - лютий 2007 року. По результатах перевірки був складений акт №1645/15-02/03347678 від 12.11.2007 року.

В ході перевірки було встановлено порушення позивачем вимог підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами", що виразилося у несвоєчасній сплаті узгодженої суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість.

Так, перевіркою було встановлено, що за терміном сплати 30.01.2007 року у податкової декларації №31605 від 18.01.2007 року позивачем було самостійно визначено податкове зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 99525,00 грн., яке фактично було сплачене наступними платіжними дорученнями: №1337 від 14.09.2007 року в сумі 10711,68 грн. з порушенням терміну сплати на 227 днів; №1349 від 18.09.2007 року в сумі 73014,69 грн. з порушенням терміну сплати на 231 день; №1358 від 20.09.2007 року в сумі 15798,63 грн. з порушенням терміну сплати на 233 дні.

Також було встановлено, що за терміну сплати 27.02.2007 року уточненим розрахунком №2224 від 27.02.2007 року позивачем було самостійно визначено податкове зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 28600,00 грн., яке фактично було сплачено платіжним дорученням №1537 від 29.10.2007 року в сумі 28600,00 грн. з порушенням терміну сплати на 244 дні.

На підставі акту перевірки податковою інспекцією були прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 10.11.2007 року про визначення зобов’язання у вигляді штрафу у розмірі 64062,51 грн.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції у зв’язку з наступним.

Підпунктом 17.17 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань перед бюджетами та державними цільовими фондами” встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

З акту перевірки вбачається, що позивачем несвоєчасно були сплачені наступні суми узгоджених податкових зобов’язань з податку на додану вартість за січень - лютий 2007 рок, а саме, за терміном сплати 30.01.2007 року у податкової декларації №31605 від 18.01.2007 року позивачем було самостійно визначено податкове зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 99525,00 грн., яке фактично було сплачене наступними платіжними дорученнями: №1337 від 14.09.2007 року в сумі 10711,68 грн. з порушенням терміну сплати на 227 днів; №1349 від 18.09.2007 року в сумі 73014,69 грн. з порушенням терміну сплати на 231 день; №1358 від 20.09.2007 року в сумі 15798,63 грн. з порушенням терміну сплати на 233 дні. Також було встановлено, що за терміну сплати 27.02.2007 року уточненим розрахунком №2224 від 27.02.2007 року позивачем було самостійно визначено податкове зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 28600,00 грн., яке фактично було сплачено платіжним дорученням №1537 від 29.10.2007 року в сумі 28600,00 грн. з порушенням терміну сплати на 244 дні..

Проте, матеріалами справи підтверджено, що суми податкових зобов’язань з податку на додану вартість, самостійно узгоджених позивачем у податкових деклараціях за а за січень-лютий 2007 року були своєчасно сплачені позивачем.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на пункт 7.7 статті 7 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань перед бюджетами та державними цільовими фондами”, відповідно до якого податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях. У зв’язку з зазначеним податкова інспекція вважає правомірним зарахування коштів, сплачених за поточними податковими зобов’язаннями, на погашення податкового боргу, що виник раніше.

Проте, судова колегія погодитись з висновком податкового органу не може у зв’язку з наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 13 Закону України „Про державну податкову службу України” посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримувати Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

З аналізу норм Закону України „Про державну податкову службу в Україні” вбачається, що діючим законодавством не передбачено право податкового органу самостійно без згоди платника податків або відповідного рішення суду визначати призначення платежу.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів (обов'язкових платежів), що надходять до бюджетів та до державних цільових фондів, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації №37 від 12.05.1994 року, облік, контроль і складання звітності щодо платежів, що надходять до бюджету, проводяться органами державної податкової служби з використанням автоматизованої інформаційної системи.

Пунктом 5.3 зазначеної Інструкції встановлено, що при обробці розрахункових документів про сплату платежів до бюджету в автоматичному режимі з використанням даних електронного реєстру розрахункових документів відповідальною особою, яка проводить їх обробку, за зовнішніми ознаками перевіряються дані заповнення реквізиту "Призначення платежу" на відповідність необхідним вимогам та на його паперовій копії проставляється дата та підпис відповідальної особи.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про те, що відповідачем безпідставно не враховувалось призначення платежів, визначене позивачем у платіжних документах, та неправомірно перераховувались кошті, сплачені позивачем, на погашення податкової заборгованості, яка виникла раніше. Більш того нормами Закону України „Про порядок погашення зобов’язань перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачені повноваження органів державної податкової служби щодо застосування засобів примусового погашення податкового боргу, якими у свою чергу відповідач не скористався.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, судова колегія вважає недоведеним факт несвоєчасності сплати позивачем сум узгодженого податкового зобов’язання, тому безпідставним є застосування до Кримське республіканське підприємство “Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства міста Саки” штрафних санкцій на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим та вважає постанову суду першої інстанції такою, що відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 14 квітня 2008 року у справі № 2-27/16904-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                                            К.В. Волков

Судді                                                                                          Ю.М. Гоголь

І.В. Черткова