ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"29" травня 2008 р.                                                  Справа № 21/224-НА

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницькоїфілії відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" м. Хмельницький

до Державної інспекції з контролю за цінами в Хмельницькій області м. Хмельницький

про визнання нечинним та скасування рішення № 101 від 04.03.2008 року

Суддя Огороднік К.М. Секретар судового засідання Козій Т.М.

Представники сторін:

від позивача, Ціммерман В.А., за довіреністю;

Матущак М. , за довіреністю.

від відповідача, Замрієва С.С, за довіреністю;

У судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частини постанови згідно ст. 160 КАС України.

Позивач у позовній заяві та його представники у судовому засіданні просять визнати нечинним та скасувати рішення відповідача № 101 від 04.03.2008 року про застосування економічних санкцій в сумі 6591,60 грн. внаслідок неправильного застосування матеріальних норм та порушення меж повноважень. Позовні вимоги обгрунтовують тим, що згідно Закону України „Про ціни та ціноутворення” відповідач здійснює державний контроль за цінами при встановлені та застосуванні лише державних фіксованих та регульованих цін та тарифів. Вільні ціни визначаються суб’єктами господарювання самостійно. Плата за роздруківки телефонних розмов не підлягає державному регулюванню згідно ст.ст. 62, 66 Закону України „Про телекомунікації”, оскільки згідно ст. 32 п. 16 даного Закону передбачено лише право споживача на безкоштовне отримання розшифровок за особистим зверненням споживача з урахуванням технічної можливості обладнання телекомунікаційної мережі та тільки за той розрахунковий період, до якого споживач має претензії. Така ж норма міститься у п.п. 31, 107 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року № 720. Надання роздруківок за телефонні розмови відбулися за період, до якого споживач не має претензій є додатковою платною послугою.

В додаткових обгрунтуваннях позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням НК з питань регулювання зв’язку України від 05.05.2006 року № 258 затверджено Граничні тарифи на загальнодоступні телекомунікаційні послуги, в яких державою визначені перелік телекомунікаційних послуг, щодо яких встановлюються державні ціни із зазначенням самих цін. При цьому до даного переліку не включена послуга за надання роздруківок, тому відповідач не вправі був проводити перевірку щодо встановлення та застосування тарифів на даний вид послуг, оскільки вони не відносяться до державних цін, а є вільними цінами. Відповідачем не оскаржений наказ позивача від 12.07.2007 року № 319, яким затверджені тарифи на додаткові послуги зв’язку. Відповідач не довів порушення позивачем вимог спеціальних норм законодавства з питань ціноутворення. Щодо надання зазначених послуг, то позивач наголошує, що дана послуга не відноситься до загальнодоступних телекомунікаційних послуг, а є додатковою послугою, на яку погоджувався споживач у договорі.

Відповідач у запереченнях на позов та його представник у судовому засіданні проти позову заперечують, посилаючись на те, що позивачем порушено п. 16 ст. 32 Закону України „Про телекомунікації”, п.п. 31, 107 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року № 720. Звертається увага на ст. 9 Закону України „Про ціни і ціноутворення”, ст.ст. 13, 32 Закону України „Про телекомунікації”. Зазначається, що плата за роздруківки не відноситься до вільних цін, а відноситься до тарифів на загальнодоступні послуги, які згідно ст. 66 Закону України „Про телекомунікації” підлягають державному регулюванню. Згідно ст.62 даного Закону до загальнодоступних послуг, зокрема, належить підключення кінцевого обладнання споживача до телекомунікаційних мереж загального користування. Крім того, наводять розрахунок сум порушень і штрафу згідно спірного рішення.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Відповідачем проведено планову перевірку порядку застосування тарифів на загальнодоступні (універсальні) телекомунікаційні послуги в Старосинявському цеху електрозв’язку Старокостянтинівського центру електрозв’язку Хмельницької філії ВАТ „Укртелеком”, результати якої оформлені актом від 26.02.2008 року. Про проведення перевірки позивачу направлено повідомлення № 3 від 16.01.2008 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 16 ч. 1 ст. 32 Закону України „Про телекомунікації”, внаслідок чого за період з березня 2007 року по лютий 2008 року необґрунтовано отримано з підприємств та організацій виручку на суму 2197,20 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято рішення № 101 від 04.03.2008 року, згідно якого у зв’язку з необґрунтованим одержанням виручки внаслідок безпідставного стягування плати за роздруківки (розшифровки) телефонних розмов за міжміський та міжнародний телефонний зв’язок вирішено стягнути з позивача до державного бюджету 2197,20 грн. необґрунтовано одержаної виручки та штрафу в розмірі 4394,40 грн.

У відповіді на претензію позивач поти задоволення претензії заперечив.

Позивач, вважаючи застосування економічних санкцій необґрунтованим, звернувся з позовом до суду .

Досліджуючи надані по справі докази та пояснення представників сторін, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається наступне.

Згідно ст. 6 Закону України „Про ціни та ціноутворення”, ст. 190 Господарського кодексу України вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно.

Згідно ст. 9 Закону України „Про ціни та ціноутворення” державні фіксовані та регульовані ціни та тарифи встановлюються державними органами України, а згідно ст. 13 Закону державний контроль за цінами здійснюється при встановленні і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів.

Згідно ст. 66 Закону України “Про телекомунікації” визначено, що тарифи на телекомунікаційні послуги встановлюються операторами, провайдерами телекомунікацій самостійно, за винятком випадків, коли вони підлягають державному регулюванню шляхом встановлення граничних або фіксованих тарифів. Державному регулюванню підлягають: Тарифи на загальнодоступні послуги, Тарифи на надання в користування каналів електрозв’язку операторів телекомунікацій, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку цих послуг.

При цьому згідно ст.62 Закону України “Про телекомунікації” до загальнодоступних телекомунікаційних послуг належать: підключення кінцевого обладнання споживача до телекомунікаційних мереж загального користування (універсальний доступ), послуги фіксованого телефонного зв'язку в межах зони нумерації (місцевий телефонний зв’язок), а також виклик служб екстреної допомоги, послуги довідкових служб і зв’язку за допомогою таксофонів, за винятком послуг, що надаються з використання безпроводового доступу.

Судом враховується, що граничні тарифи в силу ст. 18 Закону України „Про телекомунікації” встановлює Національна комісія з питань регулювання зв’язку України. Останньою, рішенням 05.05.2006 року № 258, затверджено із реєстрацію в Міністерстві юстиції України 29.06.2006 року за № 767/12641, Граничні Тарифи на загальнодоступні телекомунікаційні послуги. При цьому серед затверджених тарифів не міститься тарифів по послугах щодо надання роздруківки міжміських та міжнародних телефонних розмов.

Відповідно, враховуючи, що державний контроль за цінами здійснюється при застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів, а тарифи по послугах щодо надання роздруківки міжміських та міжнародних телефонних розмов до таких не відносяться, підстави вважати, що позивачем одержана виручка за порушення державної дисципліни цін, відсутні.

Згідно пункту 16 статті 32 Закону України „Про телекомунікації” споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій рахунків за надані телекомунікаційні послуги. За особистим зверненням споживача з урахуванням технічної можливості обладнання телекомунікаційної мережі нарахована до оплати сума за надані послуги повинна бути розшифрована тільки за той розрахунковий період, до якого споживач має претензії, із зазначенням номера абонента, якого викликав споживач, виду послуги, часи початку і закінчення кожного сеансу зв'язку, обсягу наданих послуг, суми коштів до сплати за кожний сеанс зв’язку.

Право споживачів на безоплатне отримання рахунків і розшифровок нарахованої до оплати суми за період, до якого споживач має претензії, знайшли відображення в пунктах 31 та 107 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року № 720.

Однак, отримання безкоштовної розшифровки телефонних розмов можливе при виконанні чітко визначених умов: особисте звернення споживача, наявність технічної можливості обладнання, наявність претензії за певний розрахунковий період. При цьому, сума розшифровується тільки за той розрахунковий період, до якого споживач має претензії.

Жодної з цих умов не було доведено відповідачем і не відображено в акті перевірки, не відображено також документів первинного бухгалтерського обліку, які відповідають ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, згідно з якими здійснювались розрахунки суми порушення. Зазначене суперечить п. 3.2 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України 03.12.2001 року № 298/519, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.12.2001 року за № 1047/6238.

Судом враховується, що згідно ст. 71 ч. 3 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Однак відповідачем зазначеного не доказано.

Натомість, як вбачається з наданих позивачем доказів, тарифи по послугах щодо надання роздруківки міжміських та міжнародних телефонних розмов встановлюються суб’єктом господарювання самостійно (зокрема, наказом Укртелекому № 319 від 12.07.2006 року), абоненти у письмовій формі просили позивача надавати розшифровку телефонних розмов, претензій до нарахувань по виставлених рахунках не мали, про що свідчать копії листів абонентів, а у договорах з абонентами передбачалась така платна послуга, як надання роздруківок.

За таких обставин спірне рішення не відповідає чинному законодавству і підлягає визнанню нечинним і скасуванню, а позов відповідно задоволенню.

Судові витрати по справі, сплачені позивачем (держмито згідно платіжного доручення від 27.03.2008 року на суму 3,40 грн.) підлягають відшкодуванню останньому згідно ст. 94 КАС України з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 71, 86, 94, 104, 105, 158-163, 167, 254-259, п.п.3, 6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" м. Хмельницький до Державної інспекції з контролю за цінами в Хмельницькій області м. Хмельницький про визнання нечинним та скасування рішення № 101 від 04.03.2008 року задоволити.

Визнати нечинним та скасувати рішення № 101 від 04.03.2008 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії м. Хмельницький (вул. Проскурівська, 13, код 01182500) витрати по оплаті державного мита в розмірі 3,40 грн. (три гривні 40 коп.).

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено, КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      К.М. Огороднік

Постанова оформлена та підписана 30.05.2008 року.

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу.