АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
Путятинський, 3/65  тел.(8-0412) 48-16-02
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2008 р.
Справа № 6/2306

Житомирський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при
секретарі
,

за
участю представників сторін:

від
позивача: ОСОБА_2, суб'єкт підприємницької діяльності,

від
відповідача: ОСОБА_3, довіреність від 23.04.07р.,

ОСОБА_4,
довіреність від 24.10.07р.,

розглянувши
апеляційну скаргу Фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1,
смт.Ружин Житомирської області

на
рішення господарського суду Житомирської області

від
"29" жовтня 2007 р. у справі № 6/2306 (суддя Терлецька-Байдюк
Н.Я.)

за
позовом Фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, смт.Ружин
Житомирської області

до
Фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, смт.Ружин
Житомирської області

про
стягнення 31459,00 грн. (згідно уточнення вимог 29 335,00 грн.),

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2007р. Фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_2 подала позов, в якому просила стягнути з відповідача 31459,00грн., з
яких неустойка в розмірі 19116,00 грн., збитки в розмірі 12343,00грн.  (а.с.2).

В процесі розгляду позовної заяви позивач уточнив позовні вимоги:
просив стягнути з відповідача на його користь 29335,00грн., з яких неустойка в
розмірі 16992,00грн. за період з 01.10.2005р. по 01.10.2007р., та 12343,00грн.
збитків (а.с.59). Уточнюючи позовні вимоги в частині стягнення неустойки
позивач посилається на рішення господарського суду Житомирської області
№2/595"НМ", яким стягнуто  на
його користь з СПД ОСОБА_1 8781,50грн. орендної плати за період з 18.08.2003р.
по 12.09.2005р. Тому розмір неустойки позивач обраховує за період з
01.10.2005р. по 01.10.2007р., яка становить 16992,00грн. (за 24 місяці з суми
орендної плати 354 грн. в місяць) .

Рішенням господарського суду Житомирської області від 29.10.2007р.
позов задоволено частково: стягнуто з Фізичної особи - суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 на користь  Фізичної
особи - суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 неустойку в сумі
16992,00грн., судові витрати в сумі 169,92грн. сплаченого державного мита і
68,35 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Фізична особа - суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати вищевказане рішення в частині стягнення неустойки, в іншій частині
залишити без змін та прийняти нове рішення, яким в позові про стягнення
неустойки та збитків відмовити (а.с.81,82).

Мотивуючи апеляційну скаргу, Фізична особа - суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 вказує, що місцевим господарським судом при
прийнятті оскарженого рішення в частині стягнення неустойки порушено норми
матеріального та процесуального права, неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи.

Обґрунтовуючи доводи скарги, відповідач в апеляційній скарзі
зазначає, що:

- судом першої інстанції встановлено, що відповідач користується
спірним приміщенням з моменту розірвання договору оренди по час розгляду
справи, посилаючись на відповідні акти від 14.12.2006р., 01.10.2007р. та
24.10.2007р. Вказані акти передбачають факт користування приміщенням
відповідачем, але вимога позивачем щодо звільнення спірного приміщення
відповідачу не ставилась, що в свою чергу дає змогу стверджувати, що між
позивачем та відповідачем виникли інші цивільно-правові відносини (безоплатне,
тимчасове користування). Вимога про звільнення приміщення ставиться позивачем у
позові про виселення відповідача з спірного приміщення у справі №2/280-НМ,
однак рішення господарського суду Житомирської області від 25.07.2007р. у
справі №2/280-НМ про виселення відповідача із спірного приміщення не набрало
законної сили;

- договором оренди не передбачено порядку прийому - передачі
приміщення, даний порядок регулюється нормами Закону України "Про оренду
державного та комунального майна", на думку відповідача, приміщення може
бути повернуто з моменту розірвання договору оренди та в порядку, в якому його
було отримано;

- договір оренди слід визнати неукладеним, так як в цьому договорі
не вказано всіх обов'язкових істотних умов: відсутній предмет договору,
оскільки не визначено, які саме приміщення орендує відповідач;

- господарським судом Житомирської області при винесенні судового
рішення не враховано вимоги п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, так як при стягненні
неустойки строк позовної давності 1 рік.

Представники Фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Вважають рішення господарського суду Житомирської області в частині задоволення
позову незаконним та необґрунтованим, в зв'язку з чим просять його в цій
частині скасувати та прийняти новий судовий акт, яким повністю відмовити в
задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 заявив в судовому засіданні
клопотання про приєднання до матеріалів справи акту від 21.05.2007р. про те, що
орендодавцем ОСОБА_2 було заблоковано орендоване приміщення і тому, відповідач
не могла вивезти майно.

Колегія суддів відхилила клопотання, оскільки такий акт суду
першої інстанції не надавався і поважні причини цього представником відповідача
не наведені.

Позивач - суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 в засіданні
суду проти апеляційної скарги заперечила, просить рішення господарського суду
Житомирської області залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи -
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 - без задоволення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим
господарським судом норм матеріального та процесуального законодавства,  апеляційний господарський суд вважає скаргу
необґрунтованою, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим
господарським судом:

03 січня 2002 року між ВАТ "Ружинсервіс" та приватним
підприємцем                    ОСОБА_1
був укладений договір оренди частини нежилого приміщення по вул.Бірюкова, 9 в
смт. Ружин площею 100 кв.м. строком до 2012 року (а.с.74).

18 серпня 2003 ВАТ "Ружинсервіс" продало приватному
підприємцю                      ОСОБА_2
нежитлову будівлю, частину будинку побуту площею 1568,50 кв.м., що розташована
в смт.Ружин, вул. Бірюкова, 9/1.  В
частину будівлі, яку придбала
ОСОБА_2, увійшло приміщення, яке орендує ОСОБА_1 (а.с.27).

Рішенням господарського суду Житомирської області від 03.02.2006р.,
що набрало законної сили, по справі №2/595"НМ" (а.с.20) відмовлено в
позові ПП
ОСОБА_1 до ПП ОСОБА_2 про усунення перешкод в користування орендованим
нежилим приміщенням площею 100 кв.м. по вул.Бірюкова, 9 в смт.Ружин
Житомирської області; припинено провадження у справі в частині позовних вимог
ПП ОСОБА_2 до ПП ОСОБА_1 про розірвання договору оренди від 03.01.2002р.
нежилого приміщення площею 100 кв.м. по вул.Бірюкова, 9 в смт.Ружин
Житомирської області; стягнуто з ПП ОСОБА_1 на користь ПП ОСОБА_2 8781,50грн.
заборгованості по орендній платі та 1137,30грн. пені. Даним рішенням також
встановлено, що договір оренди від 03.01.2002р., укладений між ВАТ
"Ружинсервіс" та ПП ОСОБА_1, є розірваним з 31.03.2005р. відповідно до
ч.3 ст.651 ЦК України, оскільки ПП ОСОБА_2 направлено ОСОБА_1 повідомлення про
припинення договору оренди від 03.01.2002р.
відповідно до ст. 782 ЦК України, у зв'язку з несплатою орендної плати
більше трьох місяців,  вказане
повідомлення вручено адресату ОСОБА_1 31.03.2005р.  Орендна плата на користь ПП ОСОБА_2 стягнута
по 12.09.2005р.

Згідно з ч.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням
господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 25.07.2007р.
по справі №2/280-НМ задоволено позов ПП ОСОБА_2 до ПП ОСОБА_1, зобов'язано ПП
ОСОБА_1 звільнити частину належного ПП ОСОБА_2 приміщення по вул.Бірюкова, 9 в
смт. Ружин Житомирської області площею 100 кв.м., яке було передано в оренду
згідно договору від 03.01.2002р. (а.с.28).
Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від
01.11.2007р. вказане рішення залишено без змін, і набрало законної сили (а.с.90-92).

11.02.2006р. позивач направила на адресу відповідача телеграму з
повідомленням про передачу орендованого приміщення по акту 14.02.2006р., проте
відповідач відмовилась від вчинення таких дій, що підтверджується актом,
складеним комісією орендодавця ПП ОСОБА_2 від 14.02.2006р. (а.с.7).

01.10.2006р. позивач направила відповідачу претензію з вимогою
звільнити приміщення і сплатити штрафні санкції в загальній сумі 19116,00грн.,
яка залишилась без відповіді та задоволення (а.с.15).

Відповідно до ст.785 ЦК України у
разі  припинення  договору
найму  наймач  зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві
річ у стані, в якому вона була одержана,
з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в
договорі. Якщо  наймач  не
виконує  обов'язку щодо повернення
речі, наймодавець має право вимагати
від  наймача  сплати
неустойки  у розмірі подвійної
плати за користування річчю за час прострочення.

З актів від 14.12.2006р., 08.10.2007р., 24.10.2007р.
(а.с.52,53,72) вбачається, що відповідач не звільнив займане ним приміщення.

Відповідачем не спростовані доводи позивача стосовно не звільнення
приміщення та не надані докази звільнення ним приміщення по вул. вул.Бірюкова,
9 в смт.Ружин на даний час, хоча рішенням господарського суду Житомирської області  від 25.07.2007р. у справі №2/280-НМ
підприємця ОСОБА_1 зобов'язано  звільнити
орендоване приміщення і це рішення
залишено без змін постановою Житомирського апеляційного господарського
суду  від 01.11.2007р., тобто набрало
законної сили.

Посилання відповідача  в
апеляційній скарзі на незастосування
господарським судом  при стягненні
неустойки скороченого строку позовної давності в один рік згідно ст.258 ЦК
України не може бути прийняте  до уваги,
оскільки відповідно до ч.3 ст.257 ЦК України позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем така вимога, як
вбачається з матеріалів справи, в суді першої інстанції не заявлялась.

Позов про визнання договору оренди приміщення недійсними або
неукладеним  (як зазначає відповідач в
апеляційній скарзі) відповідачем не пред'являвся із змісту договору оренди
вбачається, що у ньому передбачені всі істотні умови договору, а саме:
погоджено предмет, ціна, строк договору.

З огляду на викладена, суд першої інстанції правомірно стягнув з
відповідача на користь позивача неустойку в сумі 16992,00грн.

26.02.2007р. між позивачем та фізичною особою - приватним
підприємцем                                       ОСОБА_5
укладено договір №7 на виготовлення і встановлення металопластикових
конструкцій, захисних ролетів і жалюзів в кімнатах НОМЕР_1 №9/1 по вул.Бірюкова
в смт.Ружин (а.с.10).

Згідно з п.3.3 договору замовник (позивач) зобов'язаний надати
виконавцю вільний і безпечний доступ до віконних (дверних) пройомів.

Відповідач, яка займає кімнату НОМЕР_2, 01 березня 2007 року не
допустила бригаду працівників для виконання робіт по встановленню
металопластикових конструкцій, про що був складений відповідний акт
(а.с.16).

Пунктом 6.1 договору №7 передбачена відповідальність за порушення
умов договору будь-якою із сторін  у
вигляді  штрафу в розмірі 25% від суми
договору.

ПП ОСОБА_5  08.03.2007р.
направив ПП ОСОБА_2 претензію про сплату штрафу в сумі 12343,00грн. з
посиланням на п.6.1 договору, так як вона не забезпечила доступ до віконних
пройомів (а.с.17).

Зазначену суму штрафу ПП ОСОБА_2 сплатила 13.06.2007р., що
підтверджується платіжним дорученням №60 (а.с.19).

Сплачену суму штрафу позивач вважає збитками і просить стягнути з
відповідача, яка чинила перешкоди у встановленні металопластикових конструкцій.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам
фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка ї
завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона
доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Загальними підставами для настання цивільно-правової (деліктної)
відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, а саме:

а) наявність шкоди;

б) протиправна поведінка заподіювача шкоди;

в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою
заподіювача шкоди;

г) вина.

В акті від 01.03.2007р. зазначено, що виконавець не зміг виконати
умови договору №7 від 26.02.2007р., тому вимагає від замовника сплати штрафу
відповідно до п.6.1 договору. При тому, що пунктом 3.2 вказаного договору
термін виконання робіт складає 7 робочих днів. Однак, з даного акту не
вбачається, що відповідач була присутня в той день в приміщенні, і яким чином
вона чинила перешкоди в доступі до віконних пройомів (а.с.16).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що місцевий
господарський суд правомірно відмовив позивачу у стягненні 12343,00грн.

Рішення в цій частині сторонами не оскаржено.

Із змісту договору оренди вбачається, що у ньому передбачені всі
істотні умови, а саме погоджено предмет, ціну, строк договору.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку,
що господарський суд Житомирської області, перевіривши доводи відповідача,
давши правову оцінку, з'ясувавши та оцінивши обставини, що мають значення для
справи, а також наявні в матеріалах справи докази, цілком правомірно прийняв
рішення про часткове задоволення позову в частині стягнення неустойки в сумі
16992,00грн., а також про відмову в задоволенні позову в частині стягнення
збитків  в сумі 12343,00грн.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним та не
являються підставою для скасування оскаржуваного рішення, яке є обґрунтованим
та таким, що відповідає нормам чинного законодавства і обставинам справи.

Керуючись ст.ст.  101,103,105 Господарського процесуального
кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Житомирської області від 29 жовтня
2007 року у справі №6/2306 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної
особи - суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, смт.Ружин Житомирської
області - без задоволення.

2. Справу №6/2306 повернути до господарського суду Житомирської  області.

Головуючий
суддя

судді:

віддрук.
4 прим.:

1
- до справи

2
- позивачу

3
- відповідачу

4
- в наряд