ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" квітня 2008 р.                                                   Справа № 14/1291

Господарський суд у складі головуючого судді Хабазні Ю.А., при секретарі судового засідання Швидкій О.В., представники сторін і третіх осіб не з’явились, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду справу за позовною заявою

позивача

закритого акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

до відповідача

товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор»

третіх осіб

що не заявляють самостійних вимог, на стороні позивача –Шевченка Анатолія Олександровича, закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Веско»

третьої особи

що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача –Понурка Миколи Петровича

про

стягнення 10034,72 грн., –

УСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 10034,72 грн. в порядку регресу сплаченого страхового відшкодування (з них: 8362,27 грн. основного боргу та 1672,45 грн. інфляційних та 3% річних за період з 03.01.2007 по 27.02.2008)

Сторони та треті особи були неодноразово належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, однак, участі своїх представників у судове засідання не забезпечили,

У судовому засіданні 15.04.2008, 24.04.2008 представник позивача позовні вимоги підтримав і пояснив, що сума основного боргу складається із 8543,22 грн. страхового відшкодування (вартість ремонту з урахуванням фізичного зносу), 295 грн. фактичних витрат (за проведення експертизи), 34,05 грн. фактичних витрат (за отримання довідки З ДАІ) за мінусом франшизи 510 грн., що відшкодуванню підлягає сплачене ним іншій страховій компанії страхове відшкодування відповідно до ст.38 Закону України "Про страхування" в порядку регресу у зв’язку з ненаданням відповідачем страховику повідомлення про ДТП в установлений законом триденний термін, що від ЗАТ «СК «Веско»позивач отримав претензію і необхідні копії –оригіналів документів йому не було передано.

Відповідач у відзиві на позов та його представник у судовому засіданні позов не визнали повністю і на його заперечення вказали, що повідомили директора Черкаської філії позивача про настання ДТП телефонограмою, що документи письмово не оформляли у день ДТП із-за відсутності у філії відповідних бланків, що ці бланки надійшли з м.Києва 16.08.2005 по факсу і відразу були оформлені та подані відповідачем.

Ухвалою від 03.04.2008 суд залучив до участі у справі як третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні позивача –Шевченка Анатолія Олександровича, закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Веско», на стороні відповідача –Понурка Миколу Петровича. У судове засідання з’явився лише Понурко М.П. (15.04.2008), який надав пояснення щодо обставин вчинення ДТП 04.08.2005 у м. Дніпропетровську та на запитання відповів, що повідомляв про настання ДТП керівництво відповідача по телефону, що після настання ДТП викликав працівників ДАІ, що оформлення ДТП працівниками ДАІ закінчилось пізно ввечері. Інші треті особи представників чи будь-яких повідомлень суду не направили.

Відповідно до ст.75 ГПК України суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У засіданні оголошувалась перерва 15.04.2008, 24.04.2008, про що присутні учасники засідання були повідомлені під розписку. Після перерви представники сторін та треті особи у судове засідання не з‘явились. Рішення було постановлено цього дня.

Заслухавши представників сторін, третьої особи та дослідивши наявні у справі докази суд суд встановив наступне.

27.11.2004 позивач уклав з відповідачем договір №140 обов’язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів. Об’єктом страхування за даним договором є обов’язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів за шкоду життю, здоров’ю і майну третіх осіб відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2000 №842. Згідно із страховим полісом від 27.11.2004 №Б/1746676 був застрахований автомобіль КАМАЗ-5410, державний номер 19879 КА, що належить відповідачу.

У дорожньо-транспортній пригоді (далі –ДТП), що сталася 04.08.2005 близько 13 год. 00 хв. (тобто в період дії вказаного договору страхування), у м. Дніпропетровську по вул. Байкальська, 6 на території оптової бази, зіткнулись автомобілі «Опель-Вектра»(державний номер АЕ 2356 АВ; належить Шевченку А.О; під керуванням останнього; застрахований у ЗАТ «СК «Веско», далі –автомобіль Опель-Вектра), та КАМАЗ-5410 (державний номер 19879 КА; належить відповідачу; під керуванням водія Понурка М.П., який перебував у трудових відносинах з відповідачем; далі –автомобіль КАМАЗ). Зіткнення сталось в результаті наїзду автомобіля КАМАЗ на автомобіль Опель-Вектра. В результаті ДТП пошкодження отримав автомобіль Опель-Вектра.

05.08.2005 ЗАТ «СК «Веско»поштою відповідачу направило телеграму про необхідність участі при проведенні дослідження автомобіля Опель-Вектра 08.08.2005 на предмет отриманих ним пошкоджень. 08.08.2005 проведено експертне дослідження пошкоджень автомобіля Опель-Вектра за участю представників ЗАТ «СК «Веско»і власника автомобіля Опель-Вектра, та без участі представників відповідача чи позивача. Згідно з висновком спеціаліста автотоварознавчого дослідження від 13.08.2005 №203/01, складеним судовим експертом Чернецьким М.В., вартість відновлювального ремонту автомобіля Опель-Вектра склала 8543,22 грн.

Постановою Золотоніського районного суду від 03.09.2005 винним в порушенні Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі –ПДР), у даній ДТП був визнаний водій відповідача Понурко М.П., за що притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.284 п.1 КУпАП у вигляді штрафу.

28.10.2005 №2 платіжним дорученням ЗАТ «СК «Веско», на підставі договору страхування від 18.07.2005 та страхового акту від 28.10.2005 №626-а/05зд-01 сплатило страхове відшкодування Шевченку О.А у розмірі 8963,09 грн. та за №01-1418 направило претензію на адресу позивача (ЗАТ «УТСК») на суму 9297,55 грн. (в т.ч. витрати на оплату експертизи 295 грн., на отримання довідки ДАІ 34.05 грн., за надіслання телеграми 5,41 грн.). Платіжним дорученням від 19.05.2006 позивач (ЗАТ «УТСК») сплатив ЗАТ «СК «Веско»8362,27 грн. з розрахунку, вказаного у поясненнях позивача вище.

03.01.2007 за №8 позивач направив відповідачу вимогу про надання письмових пояснень причин несвоєчасного повідомлення його про ДТП, а 15.03.2007 –вимогу про сплату суми страхового відшкодування у розмірі 8362,27 грн. У своїй відповіді від 14.03.2007 №483 на претензію відповідач вимоги не визнав з підстав вчасного надіслання телефоногорами на адресу філії позивача у м. Черкаси. У судовому засіданні надіслання телефонограми підтвердив письмовими поясненнями колишнього керівника філії у м. Черкаси Каневської В.П.

Аналізуючи вказані обставини справи суд приходить до висновку про те, що ЗАТ «СК «Веско»вправі було виплатити страхове відшкодування Шевченку О.А. внаслідок ДТП, оскільки між ними було укладено договір страхування. При цьому суд виходить з того, що після настання ДТП у Шевченка О.А. виникло право звернутись з вимогою про відшкодування завданої йому шкоди як безпосередньо до відповідача, ТОВ «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор»(як особи винної у заподіянні шкоди), так і альтернативне право про виплату страхового відшкодування або до ЗАТ «СК «Веско»(як страховика згідно з договором від 18.07.2005 та Законом України "Про страхування") або до ЗАТ «УТСК»(як страховика згідно із Законом України "Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і відповідного договору з відповідачем та страховим полісом від 27.11.2004 №Б/1746676). Шевченко О.А. подав заяву до ЗАТ «СК «Веско»і отримав страхове відшкодування від останньої.

З виплатою страхового відшкодування у ЗАТ «СК «Веско»виникло право вимоги, передбачене ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст.993 Цивільного кодексу України. Однак, вимоги, які пред’являлись позивачу у даному випадку від ЗАТ «СК «Веско»не є «страховим відшкодуванням», а є «фактичними витратами, понесеними страховиком»і пред’являлись вони до «особи, відповідальної за завдані збитки». Відповідно до Закону України "Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та договору від 27.11.2007 особами, відповідальними за заподіяні збитки внаслідок цього ДТП є позивач (ЗАТ «УТСК») в межах застрахованої суми (ст.1194 Цивільного кодексу України) та відповідач у межах решти завданих збитків. Тобто виплачена ЗАТ «УТСК»на користь ЗАТ «СК «Веско»сума у розмірі 8362,27 грн. не є страховим відшкодуванням, а є фактичними витратами, понесеними іншим страховиком –факт виплати позивачем (ЗАТ «УТСК») страхового відшкодування у даному випадку відсутній (зокрема, у позивача відсутні документи вказані у ст. 35-37 Закону України "Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

За таких обставини посилання позивача на те, що у нього виникло право, передбачене підп. «ґ»підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є безпідставним.

При цьому суд також відмічає,

що можливість розгляду питання про застосування підп. «ґ»підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виникла б у разі сплати страхового відшкодування позивачем безпосередньо Шевченку О.А.за його заявою;

що для повного відшкодування завданих збитків і Шевченко О.А і ЗАТ «СК «Веско»на даний час не позбавлені права пред’явлення вимоги до відповідача;

що позивач не довів суду причинного зв’язку між здійсненою ним виплатою коштів на користь ЗАТ «СК «Веско» і дією відповідача у формі неповідомлення його письмово в триденний строк про настання ДТП (тобто суд звертає увагу на те, що навіть у разі надання письмового повідомлення відповідачем позивачу зобов’язання з виплати фактичних витрат у позивача не припинилося б). Позивач не позбавлений був можливості відмовити ЗАТ «СК «Веско»у відшкодуванні фактичних витрат страховика у зв’язку з неповідомленням його про ДТП, що в свою чергу змусило б ЗАТ «СК «Веско»звертатись до безпосереднього винуватця ДТП –відповідача. Однак, позивач (ЗАТ «УТСК») добровільно визнав себе зобов’язаною особою, виплатив кошти ЗАТ «СК «Веско»навіть не поцікавившись у відповідача, чи вступав він у стосунки із ЗАТ «СК «Веско»та чи відшкодовував той завдані збитки;

що навіть отримавши письмове повідомлення про настання страхового випадку 16.08.2008 позивач не вчинив будь-яких дій до виконання свого зобов’язання перед потерпілим (наприклад, пункт 34.1 ст.34 Закону України "Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

За таких обставин вимога про стягнення основного боргу задоволенню не підлягає.

У зв’язку з відмовою у задоволенні вимоги про стягнення основного боргу не підлягає задоволенню і вимога про стягнення інфляційних і 3% річних. При цьому суд також зауважує на неправильний і необґрунтований розрахунок цієї суми та на відсутність правових підстав для її пред’явлення і стягнення, оскільки застосування ст.625 Цивільного кодексу України до даних правовідносин є безпідставним.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Суддя                                                    Хабазня Ю.А.

Повний текст рішення підписано 08.05.2008