ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 27/267-35/550

03.03.08

За позовом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія»«постільга та партнери»

про стягнення 29 500,00 грн.

Суддя М.Є. Літвінова

Представники:

від позивача Солонець О.В. –предст. за довір. №01-38-9 від 22.01.08р.

Ворон В.П. –предст. за довір. №01-38-45 від 27.12.07р.

від відповідача не з’явились

Рішення прийняте 03.03.2008р., на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в зв‘язку з оголошеною в судовому засіданні перервою з 18.02.2008р. по 03.03.2008р.

Обставини справи:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.08.2007 року у справі №27/267 за позовом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Товариства з обмеженою відповідальністю „Юридична компанія „Постульга та партнери” про стягнення 23 600,00 грн. та штрафу в розмірі 5 900,00 грн. позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Юридична фірма „Постульга та партнери” суму збитків в розмірі 8 850,00 грн. та штраф у розмірі 5 900,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Юридична компанія „Постульга та партнери” в дохід Державного бюджету України держмито у розмірі 147,50 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 59,00 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.11.2007 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Юридична компанія „Постульга та партнери” задоволено частково. Рішення господарського суду міста Києва від 15.08.2007 року у справі №27/267 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За резолюцією Голови Господарського суду міста Києва 07.12.2007 року справу передано на новий розгляд судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2007р., прийнято справу №27/267 до провадження та присвоєно їй номер 27/267-35/550. Розгляд справи призначений на 17.01.2008р.

В судовому засіданні представник позивача надав суду письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 17.12.2007р. №27/267-35/550.

Відповідач в судове засідання не з’явися, про поважність причин нез’явлення суд не повідомив, вимог ухвали суду від 17.12.2007 року №27/267-35/550 не виконав.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.01.2008р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 31.01.2008р.

В судовому засіданні 31.01.2008р. представник позивача надав суду документи до матеріалів справи.

В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вирішив відмовити представнику позивача в задоволенні клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, як безпідставного та необґрунтованого, вихолячи з наступого.

Відповідач в судове засідання 31.01.2008р. не з’явився, своїх представників не направив, про поважність причин нез’явлення суд не повідомив, вимог ухвали суду № 27/267-35/550 від 17.12.2007р. не виконав, витребуваних документів суду не надав.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.01.2008р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 18.02.2008р.

До початку судового засіданні, через канцелярію суду, від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

До початку судового засіданні, через канцелярію суду, від позивача надійшли документи для залучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, та просив суд відмовити в задоволенні останнього, як безпідставного та необґрунтованого.

Відповідач в судове засідання не з’явився, своїх представників не направив, вимог ухвали суду №27/267-35/550 від 17.12.2007р. не виконав, витребуваних документів не надав.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити останні в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заявив усне клопотання про те, щоб суд вийшов за межі позовних вимог при винесенні рішення по даній справі.

Суд зобов’язав позивача надати в письмовому вигляді, заявлене вище клопотання, з відповідними обґрунтуваннями останнього.

Судом оголошено про закінчення розгляду справи по суті та оголошено перерву до 03.03.2008р. для прийняття рішення у справі та виготовлення його повного тексту рішення.

В судовому засіданні 03.03.2008р., суд зазначив, що заявлене в попередньому засіданні клопотання представника позивача, відхиляється у зв’язку з ненаданням останнім відповідних обґрунтувань вказаного клопотання.

Про місце, дату та час судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, але в судове засідання 03.03.2008р. ані відповідач, ані його представники не з’явились.

Особи, які беруть участь у розгляді справи вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (див. Роз‘яснення Президії ВАСУ від 18.09.1997р. №02-5/289 “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 11112 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2006 року між Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (надалі позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Постільга та партнери»(надалі відповідач) укладено Договір №3-ВД-06 про надання юридичних послуг (надалі Договір).

Відповідно до умов Договору (п. 1.1.) виконавець бере на себе зобов’язання надати юридичні послуги, а замовник зобов’язується прийняти ці послуги та оплатити їх.

Виконавець надає юридичні послуги згідно письмових заявок, що надаються замовником. Письмові заявки прийняті замовником до виконання, є невід’ємною частиною цього Договору (п. 2.1.).

У зв’язку з неналежним виконанням ТОВ «Юридична компанія «Постільга та партнери»договірних зобов’язань, щодо надання юридичних послуг, позивач звернувся до суду з позовом стягнути з відповідача 23600,00 грн. завданих збитків та 5900,00 грн. штрафу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.08.2007 року у справі №27/267 за позовом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Товариства з обмеженою відповідальністю „Юридична компанія „Постульга та партнери” про стягнення 23 600,00 грн. та штрафу в розмірі 5 900,00 грн. позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Юридична фірма „Постульга та партнери” суму збитків в розмірі 8850,00 грн. та штраф у розмірі 5 900,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.11.2007 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Юридична компанія „Постульга та партнери” задоволено частково. Рішення господарського суду міста Києва від 15.08.2007 року у справі №27/267 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

На виконання вказівок Постанови Вищого господарського суду України від 20.11.2007р. у справі №27/267 позивачем були надані письмові пояснення в яких останнім було зазначено наступне.

Згідно з листом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №09-39-143 від 26.01.2006року, який кореспондується з вимогами встановленими у п. 2.1. спірного договору та статті 901 Цивільного кодексу України, позивач направив відповідачеві заявку згідно з якою просив забезпечити захист його прав у Подільському районному суді міста Києва у справі №2-4989 за позовом Ревеля Юрія Миколайовича до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування.

На виконання Договору позивач уповноважив представників відповідача Постільгу Василя Євгеновича та Недайводу Станіслава Івановича на представництво та захист інтересів довіреністю №01-38-5 від 24.01.06 та довіреністю №01-38-4 від 24.01.06р.

26 січня 2006 року Позивач перерахував на поточний рахунок відповідача передплату у розмірі 29500 грн. (копія платіжного доручення №83 від 26.01.06 є у матеріалах справи).

Предметом Договору сторони визначили надання юридичних послуг, а згідно із заявкою захист інтересів відповідача у судовому провадженні по вищевказаній справі у Подільському районному суді міста Києва.

Таким чином, відповідача було уповноважено здійснити захист прав та інтересів позивача у Подільському суді міста Києва у справі за позовом гр. Ревеля Юрія Миколайовича до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасовою втрати працездатності.

Виходячи з того, що загальних стандартів, які регулюють порядок надання юридичних послуг та захист прав та інтересів у цивільному процесі, укладаючи договір про надання юридичних послуг сторони виходили із звичаїв ділового обороту, згідно з якими Відповідач мав захищати інтереси позивача у Подільському районному суді міста Києва до набрання чинності рішення або ухвали вищевказаного районного суду.

Натомість відповідач в односторонньому порядку дійшов висновку, що виконав зобов’язання за спірним договором і надіслав Акт виконаних робіт в той час, коли ухвала Подільського районного суду не набрала законної сили.

Крім того, позивач вказує на те, що в зв’язку з тим, що у сторін немає укладеного акту виконаних робіт, юридичні послуги відповідачем не надані взагалі, а неналежне виконання умов договору та чинного законодавства призвело до передоручення позивачем обов’язків, які мав виконати відповідач за спірним договором, третій особі.

Відповідно до розділу 4 спірного Договору сторони визначили відповідальність останніх в разі неналежного виконання умов Договору, винна сторона зобов’язана відшкодувати збитки в повному обсязі.

Згідно розрахунку наданого позивачем, під збитками останній вказує вартість неякісно наданих послуг, які становлять 23600,00 грн.

Крім того, позивачем на підставі ст. 231 Господарського кодексу України, нараховано 5900,00 грн. штрафу, що становить 20% від вартості неякісно наданих послуг.

Враховуючи викладене, а також керуючись ст.ст. 224, 231 Господарського кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача 23600,00 грн. збитків завданих неналежним виконанням відповідачем договорів них зобов’язань, 5900,00 грн. –штрафу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків.

Зміст Договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст.628 Цивільного кодексу України).

Договір є обов’язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується платити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (п.1 ст.901 Цивільного кодексу України).

Якщо Договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов’язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (п. 1 ст.903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до умов Договору (п.2.1.), сторонами було погоджено, що відповідач надає юридичні послуги згідно письмових заявок, що надаються замовником. Письмові заявки, прийняті замовником до виконання, є невід’ємною частиною цього Договору.

В своїх обґрунтування позивач посилається на те, що лист від 26.01.2006р. №09-39-143, який був направлений на адресу відповідача і є тією письмовою заявкою, що передбачена п.2.1. спірного Договору.

Суд вважає, такі посилання позивача безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного.

Позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що вказаний лист було отримано відповідачем.

Крім того, зі змісту зазначеного листа не можливо дійти висновку, які саме роботи були визначені сторонами для виконання відповідачем в рамках спірного Договору, та який кінцевий результат вказаних робіт, є підставою вважати роботи виконаними в повному обсязі та належним чином, в результаті виконання, яких підписується акт приймання виконаних робіт.

Слід звернути увагу, на безпідставність посилань позивача на те, що відповідачем взагалі не були надані послуги із захисту законних прав та інтересів позивача у Подільському суді міста Києва, оскільки сторони не мають укладеного акту виконаних робіт, з огляду на наступне.

Цивільний кодекс України, а саме глава 63, яка присвячена договору про надання послуг, не вимагає обов’язкового оформлення відповідного акту на підтвердження надання послуг.

Всім послугам притаманна загальна ознака: їх результату передує здійснення дій, які не мають як правило матеріального втілення, що складають разом з цим результатом єдине ціле.

Таким чином, при наданні послуги як правило «продається»не сам результат, а дія що призвела до останнього.

Особливість послуг роблять непотрібним обов’язкове підписання після її надання двостороннього акту: сторони самі вирішують як чином їм оформлювати свої відносини в залежності від конкретних обставин. Загалом така згода сторін фіксується в Договорі. Якщо таке питання в Договорі не обумовлено відповідно від сторін не вимагається документального оформлення вказаних відносин.

Згідно з довідкою про перевірку цільового використання коштів від 03.10.2006р., підписаною повноважними представниками сторін, документально підтверджено надання Товариством послуг із складання та подання Подільському районному суду міста Києва: письмового заперечення проти позову у справі №2-4989/05; письмового клопотання з процесуальних питань.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 30.05.2006р. провадження у справі закрито у зв’язку з тим, що остання не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13.07.2006р. скасовано ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 30.05.2006, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 29.08.2006р.. відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Ревеля Ю.М. до виконавчої дирекції Фонду;

З протоколів судових засідань Подільського районного суду міста Києва вбачається, що Товариство представляло інтереси виконавчої дирекції Фонду лише в деяких з них, а саме: в попередньому судовому засіданні 27.01.2006р., у судових засіданнях 21.02.2006р. і 24.06.2006р. У судовому засіданні Апеляційного суду міста Києва інтереси виконавчої дирекції Фонду Товариство не представляло.

Позивач стверджує, що у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов’язань, щодо надання юридичних послуг, останнім понесені збитки в розмірі вартості неякісно наданих послуг, які становлять 23600,0 грн.

Суд вважає, такі твердження позивача безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного.

Порушення зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України.

Слід вказати, що невиконання зобов’язання, належить визначити, як такі дії чи бездіяльність сторони зобов’язання, внаслідок яких зобов’язання не виконано ні повністю, ні в частині.

Неналежне виконання може проявлятися в недотриманні боржником інших численних вимог до виконання зобов’язання, що встановлюються актами цивільного законодавства або договором.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст.22 Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв’язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором (п. 1 ст. 906 Цивільного кодексу України).

Виконавець несе перед замовником обов’язок відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, за наявності його вини. Це конкретизує загальне правило ч. 1 ст.614 ЦК України стосовно договору про надання послуг, яке передбачає, що особа, яка порушила зобов’язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за відсутності вини виконавець відповідальності не несе.

Обов’язок доказування розміру збитків завданих порушенням зобов’язання покладається на кредитора відповідно до ч. 2 ст. 623 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 623 та ст. 22 Цивільного кодексу України відшкодуванню підлягають завданні збитки, тобто збитки, причиною яких є порушення зобов’язання, якого припустився боржник. Отже, між цим порушенням та збитками має бути причинний зв'язок, тільки за наявності останнього збитки підлягають відшкодуванню.

Враховуючи наведене, позивачем не було надано належних доказів та відповідних обґрунтувань, в чому саме полягає порушення договірних зобов’язань з боку відповідача, а також те, що саме дане порушення є причиною понесення позивачем збитків в розмірі 23 600,00 грн.

З огляду на наведене, позивачем не було надано суду, належного нормативного обґрунтування та документального підтвердження розміру збитків.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, викладених позивачем у позовній заяві.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 23600,00 грн. збитків та 5900,00 грн. штрафу, є необґрунтованими, документально не підтвердженими та такими, що задоволенню не підлягають.

Витрати по оплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 614, 623, 626, 628, 629, 901, 903, 906, Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 35, 43, 49, 75, 77, 82-85, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя М.Є. Літвінова