ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"17" квітня 2008 р.
Справа №  02/1500а

м. Черкаси, 12 год. 34 хв.

Господарський суд Черкаської області
в складі   головуючого судді  Пащенко А.Д.,
із секретарем судового засідання Давиденко В.Г.,

за
участю представників: позивача:
Марсакова О.Б. -за дорученням,

відповідача:  ОСОБА_1 -підприємець особисто,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу

за позовом Управління Пенсійного Фонду України в
Золотоніському районі

до фізичної особи-суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1

про стягнення 211 грн. 02 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача
211 грн. 02 коп. боргу по внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за січень-березень 2005 року, що складає  різницю між ставкою внеску, встановленого на
підставі Закону України № 1058 від 09.07.2003 року “Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” і абзацу 8 пункту 8 статті 45 Закону України №
2285 від 23.12.2004 року "Про державний бюджет України на 2005 рік"
та частини фіксованого податку, фактично сплаченого відповідачем за  вказаний період.

Представник
позивача у судовому засіданні позов підтримала повністю та пояснила,  що зміни до Закону  № 2285, зокрема в частині положень статті
45,  та Закон України від 16.03.2006 року
№ 3583-ІV не впливають на обов'язок суб'єктів підприємницької
діяльності-фізичних осіб, які обрали особливий спосіб оподаткування (до яких
відноситься відповідач) доплатити до мінімального страхового внеску 83,84 грн.,
який був встановлений Законом до 31.03.2005 року, оскільки проведеною
позаплановою перевіркою позивача встановлено зарахування  на рахунок ПФУ 37 грн. 80 коп. в січні -
березні 2005 року.

Відповідач
у судовому засіданні проти позову заперечив повністю, вважаючи позовні вимоги
безпідставними та необґрунтованими, оскільки у Законі України №  3583-ІV від 16.03.2006 року “Про вирішення
питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які
застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з
перерозподілом Державним казначейством України частини податків до Пенсійного
фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності,  Фонду соціального
страхування на випадок безробіття протягом 2004 року -І кварталу 2005 року”
вказано не вважати заборгованістю ці суми, які пред'явив до стягнення позивач,
адже відповідач сплачував всі необхідні суми відповідно до вимог
законодавства.

Оцінивши докази у справі в їх
сукупності, заслухавши пояснення та доводи представника позивача та
відповідача,  суд встановив наступне.

Відповідач
у справі - ОСОБА_1 - зареєстрований як фізична особа -підприємець виконавчим
комітетом Золотоніської міської ради 06.11.2004 року, про що зроблено запис про
включення відомостей до ЄДР за № 2 000086, та зареєстрована в
управлінні Пенсійного фонду України в Соснівському районі як платник страхових
внесків НОМЕР_1. Податки сплачує по спрощеній системі оподаткування.

Позивач
провів  позапланову перевірку  своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та своєчасності сплати фіксованих внесків на обов'язкове державне
пенсійне страхування з 01.01.2005р. по 31.03.2005р. та склав акт № 15 від
03.07.2007 року,  у якому встановив,  що відповідно до статті 45 Закону України
"Про державний бюджет України на 2005 рік", якою був встановлений
фіксований розмір страхового внеску у розмірі мінімального страхового внеску, підприємець  ОСОБА_1 зобов'язаний був сплатити за 1
квартал 2005 року  з 01.01.2005. по
30.03.2005 включно фіксований страховий внесок, розрахований як різниця між
встановленою ставкою внеску 83,84 грн. та частиною єдиного або фіксованого
податків, яка згідно Указу Президента України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва”   та Декрету Кабінету Міністрів України “Про
прибутковий податок з громадян” становить 42 (єдиний податок) та 10 (фіксований
податок) відсотків відповідно. За січень - березень 2005 року  відповідач повинен був сплатити 248 грн. 82
коп., зараховано було відповідачу 37 грн. 80 коп. єдиного податку.  Тому за висновком  перевірки позивача відповідач зобов'язаний
доплатити 211 грн. 02 коп. до фіксованого розміру  страхового внеску. 03.07.2007 року
відповідачу також направлена вимога № Ф-29 на вказану суму.  На поштовому повідомленні проставлена
відмітка про отримання
кореспонденції  04.07.2007
року.  Рішення позивачем не
приймалося.   Доводи відповідача про те,
що ним вимога не отримувалася, спростовуються відміткою поштового відділення
про отримання кореспонденції.

Суд приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає до
задоволення і з відповідача підлягає стягненню борг у заявленій
позивачем сумі, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 5 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від
09.07.2003 року № 1058 (далі - Закон), що набрав чинності з 01.01.2004 року,  цей Закон регулює відносини, що виникають між
суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія
інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватися лише у
випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому  не суперечить.   Закон визначає порядок сплати страхових
внесків до Пенсійного Фонду України.

Пунктом 1 статті 11 Закону
установлено, що загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню
підлягають члени колективних та орендних підприємств, сільськогосподарських
кооперативів та фермерських господарств, у тому числі тих, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент) та  фізичні особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 14 Закону
страхувальниками цих осіб є роботодавці-фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб
- суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які
використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або
на інших умовах, передбачених законодавством.

У статті 18 Закону вказано, що
страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на
всій території України в порядку, встановленому цим Законом, вони не
включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають
систему оподаткування, на ці внески не поширюється податкове законодавство, а
іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати
страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Таким чином, із викладеного вище
вбачається, що суб'єкти підприємницької діяльності-фізичні особи, які обрали
спрощену систему оподаткування, повинні нараховувати та сплачувати страхові
внески до Пенсійного Фонду України в установленому цим Законом порядку.           Відповідач є платником страхових
внесків до солідарної системи.

Указ Президента України " Про
спрощену систему  оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого підприємництва від 03.07.1998 року  регулює питання оподаткування суб'єктів
малого підприємництва. Згідно з вимогами пункту 16 розділу ХV “Прикінцеві
положення” Закону № 1058 до приведення законодавства України у відповідність із
цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в
частині, що не суперечить цьому Закону.

У пункті 8 статті 45 Закону України
"Про державний бюджет України на 2005 рік"  № 2285, в редакції до внесення змін Законом
України від  25 березня 2005 року N
2505-IV (яким даний закон викладено у новій редакції) вказано, що на 2005 рік
фіксований розмір страхових внесків на загальнообов'язкове державне страхування
для фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та членів сімей
зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької
діяльності,  встановлювався у розмірі
мінімального страхового внеску, визначеного Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058,  на місяць на кожну особу.

Згідно статті 1 Закону  № 1058
мінімальний страховий внесок - це сума коштів, що визначається
розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір
страхового внеску, встановлених законом на день отримання заробітної плати
(доходу).  Законом України № 2285 від
23.12.2004 року на січень - березень 2005 року мінімальний розмір заробітної
плати  встановлено у розмірі 262 грн.

Виходячи із припису статті 4 Закону
України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" та
враховуючи встановлену для відповідача ставку збору - 32%, мінімальний
страховий внесок для нього становить 83 грн. 84 коп., тобто до Пенсійного фонду
України в січні-березні 2005 року від відповідача повинні були надійти  кошти в загальній сумі 248 грн. 82 коп.

З розрахунку позивача вбачається,
що зі сплаченого відповідачем
податку  було зараховано на
рахунки Пенсійного фонду  по 12 грн. 60
коп.  у січні, лютому, березні 2005 року,
а всього зараховано  37 грн. 80 коп.
Тобто, несплачена сума боргу по страхових внесках складає 211 грн. 02 коп.

Відповідач не надав суду доказів
проведення розрахунків з позивачем,  тому
позов підлягає до  задоволення у
заявленій сумі.

Посилання
відповідача на Закон України № 3583-ІV від 16.03.2006 року “Про вирішення
питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які
застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності,  у зв'язку з перерозподілом Державним казначейством
України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності,
Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року
-І кварталу 2005 року” суд вважає безпідставним, оскільки в статті 1 Закону
вказано про те, що не вважати заборгованістю суми внесків  до ПФУ суб'єктів господарської діяльності, які
були сплачені ними в складі податків згідно з чинним законодавством
України протягом 2004 року - І кварталу 2005 року, але не були зараховані
на їх особові рахунки у зв'язку із застосуванням Державним казначейством
України норм діючого на той час Закону України “Про Державний бюджет України на
2005 рік”  від 23 грудня 2004 року №
2285-ІV.  Тобто, мова у цьому законі йде
про суми, які були фактично сплачені, але не зараховані на рахунки підприємців,
а у даній справі судом встановлено і відповідачем не спростовано,  що ним у січні-березні 2005 року не були
фактично сплачені кошти у фіксованому розмірі відповідно до вимоги Закону,
діючого в період з 01 січня по 25 березня 2005 року, тобто, судом встановлено
факт несплати відповідачем у вказані місяці коштів у розмірах, встановлених
діючим на той момент Законом.

Таким чином,позов підлягає до
задоволення у заявленій сумі 211 грн. 02 коп.

На підставі статей 89, 94 КАС
України  з відповідача в доход  Державного бюджету України підлягає стягненню
судовий збір в  сумі 2 грн. 11 коп.

Керуючись статтями  89, 94, 160 - 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.  Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути із  фізичної особи-суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний  НОМЕР_2):

а) на
користь Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі  (19700, Черкаська область, м. Золотоноша,
вул. Черкаська, 6,  ідентифікаційний  код 21366610)   борг у сумі 211 грн. 02 коп.;

б) в
доход Державного бюджету України для зарахування на реєстраційний рахунок
відділення державного казначейства у м. Черкаси № 0002 банк -
Управління державного казначейства в Черкаській області, МФО 854018, код
22809222, код бюджетної класифікації 22090200,
символ звітності банку 095, через
державну податкову інспекцію - 2 грн. 11 коп. судового збору.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана до Київського  апеляційного
адміністративного суду через господарський суд Черкаської області
протягом 10 днів з дня  складення
постанови в повному обсязі, апеляційна скарга на постанову суду подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
А.Д.Пащенко

Постанова складена в повному обсязі

19.04.2008 року