Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
березня 2008 року           Справа №
1783-13/21

Харківський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого           судді Олійника В.Ф., судді Гончар
Т.В.,  судді Кравець Т.В.

при секретарі - Бухановій Т.А.

за участю
представників:

кредитора,
Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми - Нездоймишапки О.О. (дов. № 1561/08-16 від
14.03.2008 р.);

кредитора,
Державної податкової інспекції в м. Суми - Зікратого А.В. (дов. № 2331/9/10-009 від 14.01.2008 р.);

кредитора,
Управління Пенсійного фонду України в м. Лебедин Сумської області - не з'явився;

ліквідатора
-не з'явився;

розглянувши
апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі
м. Суми (вх. № 381С/2-5)

на ухвалу
господарського   суду   Сумської
області   від  11.01.2008 року   по
справі  № 1783-13/21 (суддя
Кіяшко В.І.)

за заявою Державної податкової інспекції в м. Суми

до Сумського обласного госпорозрахункового
ветеринарно-санітарного загону,

м. Суми

про визнання
банкрутом, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою  від
11.01.2008 року господарський
суд   Сумської області  (суддя Кіяшко В.І.) задовольнив клопотання
ліквідатора боржника ОСОБА_1. про продовження строку ліквідаційної процедури по
справі 1783-13/21, строк  ліквідаційної
процедури продовжено до 11.04.2008 року, на підставі ст. 22 Закону України “Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом“ (далі
-Закон про банкрутство).

В апеляційній
скарзі Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми
порушує питання про скасування ухвали
суду від 11.01.2008 року, посилаючись на те, що при винесенні ухвали
судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а
саме ст. ст. 22, 65, 86 ГПК України, оскільки не забезпечивши право кредитора у
розгляді питання продовження терміну ліквідаційної процедури суд фактично
позбавив його процесуальних прав, припустився порушень ст. 22 Закону про
банкрутство, щодо строків ліквідаційної процедури, яка не може перевищувати 18
місяців. На думку апелянта незаконними діями ліквідатора ОСОБА_1. щодо
продовження ліквідаційної процедури завдається шкода інтересам Управління
Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми, який є кредитором по
справі з визнаними ухвалою від 02.10.2000 р. вимогами в сумі 10021,00 грн.

Ліквідатор
ОСОБА_1. відзиву на  апеляційну
скаргу  не надала, в судове засідання не
з'явилась, хоча  була належним чином
повідомлена про час і місце розгляду справи.

Кредитор,
Державна податкова інспекція в м. Суми, відзиву на апеляційну скаргу  не надав, проте його представник просив
апеляційну скаргу  задовольнити,
оскаржувану ухвалу скасувати, у задоволенні клопотання про продовження строку
ліквідаційної процедури відмовити.

Дослідивши
матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, розглянувши доводи
апеляційної скарги, заслухавши присутніх представників кредиторів, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню  з наступних підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи, та встановлено судом апеляційної інстанції постановою
арбітражного суду Сумської області від 11.12.2000 р. по справі № 1783-13/21
(суддя Б.І. Лиховид) визнано банкрутом Сумський обласний госпрозрахунковий
ветеринарно-санітарний загін, м. Суми, відкрито ліквідаційну процедуру,
призначено ліквідатором арбітражного керуючого ОСОБА_1., яка виконувала
повноваження розпорядника майна.

Ліквідаційну
процедуру було неодноразово продовжено. Останнього разу -ухвалою господарського
суду Сумської області від 23.10.2007 р. за клопотанням  ліквідатора про продовження строку
ліквідаційної процедури, у зв'язку з прийняттям рішення щодо укладення мирової
угоди з виконанням зобов'язань боржника третьою особою в обмін вимог кредиторів
на активи боржника, відповідно до  ст. 37
Закону про банкрутство, та проведення відповідних дій, - строк ліквідаційної
процедури  було продовжено до 23.12.2007
р.

24.12.2007 р.
ліквідатор ОСОБА_1. в черговий раз звернулась до суду першої інстанції з
клопотанням про продовження строку ліквідаційної процедури по справі
1783-13/21, у зв'язку з прийняттям рішення комітетом кредиторів (протокол від
12.03.2007 р.) щодо укладання мирової угоди з виконанням зобов'язань боржника
перед кредиторами третьою особою в обмін вимог кредиторів на активи боржника,
відповідно до  розділу IV Закону про
банкрутство.

Суд
ухвалою  від  11.01.2008 року визнав за необхідне зазначене
клопотання задовольнити та продовжити строк ліквідаційної процедури по даній
справі.

З даною ухвалою
суду першої інстанції не погоджується колегія суддів Харківського апеляційного
господарського суду  з наступних підстав.

Приймаючи
оскаржувану ухвалу місцевий суд в мотивувальній частині зазначив про підставу
для продовження строку ліквідаційної процедури, а саме надання клопотання щодо
цього питання ліквідатором. Проте ця ухвала не містить нічого стосовно суті
спору  або  змісту
питання,  з  якого було подано клопотання й, відповідно,
виноситься ухвала, а також стосовно мотивів винесення ухвали з посиланням на
законодавство, тобто об'єктивних, обґрунтованих обставин та мотивів продовження
ліквідаційної процедури, на які посилається у своєму клопотанні ліквідатор
ОСОБА_1. (при цьому, слід зазначити, що ліквідатор, обґрунтовуючи надане
клопотання не наводить у ньому явної мотивації щодо своїх вимог).

Таким чином
оскаржувана ухвала не відповідає вимогам п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 86  ГПК України, оскільки не містить об'єктивних,
обґрунтованих обставин, мотивів продовження строків ліквідації, а тому має бути
скасована.

Також, судом
фактично не було виконано норми, визначені у ст. ст.  65, 77 ГПК України, відповідно до яких суддя
при підготовці справи до розгляду з
метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору має
вчинити в необхідних випадках ряд
дій, в тому числі викликати представників сторін для уточнення обставин  справи і з'ясувати, які  матеріали
може  бути  подано додатково. У випадку нез'явлення в
судове засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, що є
обов'язковою обставиною для відкладення розгляду справи, суд відкладає  розгляд справи в межах строків з урахуванням
особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Проте, з
матеріалів справи не вбачається, що судом при підготовці справи до розгляду
взагалі було здійснено будь-яких дій щодо виклику в судове засідання
представників кредиторів у справі і ліквідатора та з'ясування чи не буде
завдано шкоди, у разі укладення мирової угоди, інтересам інших кредиторів у
справі. Отже суд першої інстанції порушив
ст. 22 ГПК України, що, в свою чергу, є підставою для  скасування оскаржуваної ухвали у відповідності
до вимог п. п. 2, 3 ч. 3 ст. 104 ГПК України, оскільки даною ухвалою суд
вирішив питання про право особи, що не була залучена до участі у справі, до
того ж справу було розглянуто за відсутністю кредитора, не повідомленого
належним чином про місце засідання суду, що призвело до позбавлення можливості
кредитору надати аргументовані заперечення щодо негативного ставлення до
пролонгації процедури ліквідації.

Колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з твердженнями апелянта щодо безпідставності
посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на ст. 22 Закону про
банкрутство, у зв'язку з тим, що ч. 2 зазначеної статті передбачено можливість
продовження дванадцятимісячного строку ліквідаційної  процедури лише на шість місяців, тобто цей
строк не може перевищувати вісімнадцяти місяців з дня визнання боржника
банкрутом, за виключенням випадків, коли банкрутом визнається спеціальний
суб'єкт підприємницької діяльності. Таким чином, норми цієї статті не можуть
бути законними для обґрунтування продовження процедури ліквідації, яка триває
понад 84 місяці та неодноразово продовжувалась.

Щодо тверджень
заявника скарги про штучне затягування процедури банкрутства з метою збільшення
винагороди арбітражного керуючого, колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з цим з огляду на таке.

З матеріалів
справи вбачається, що відповідно до вимог ст. 25 Закону про банкрутство, яка
визначає функції, які ліквідатор здійснює з дня свого призначення,   працівники
підприємства-банкрута вже звільнені, інвентаризація, експертна оцінка майна,
аудит здійснені, судові спори щодо майна не ведуться. Отже продовження
ліквідаційної процедури у справі, за таких обставин, свідчить лише про штучне
затягування процедури банкрутства, що не відповідає нормам ч. 6 ст. 3-1
зазначеного закону, за якими  арбітражний
керуючий при реалізації своїх прав та обов'язків зобов'язаний діяти сумлінно та
розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Враховуючи
вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що
апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі
м. Суми має фактичне та правове обґрунтування на її підтвердження, ухвала  господарського   суду
Сумської   області   від
11.01.2008 року  по  справі
№ 1783-13/21 прийнята з суттєвим порушенням норм матеріального та
процесуального права, а доводи, з яких подана апеляційна скарга, можуть бути
підставою для її скасування.

На підставі
вищезазначеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 2  ст. 103, п. 4 ч. 1, п. п. 2, 3 ч. 3 ст. 104,
ст. 105, ст. 106 ГПК України,  -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми
задовольнити.

Ухвалу  господарського   суду
Сумської   області   від
11.01.2008 року   по   справі
№ 1783-13/21 скасувати.

Клопотання
ліквідатора ОСОБА_1. про продовження строку ліквідаційної процедури по справі
1783-13/21 залишити без задоволення

Справу
повернути до господарського   суду   Сумської
області.

Головуючий
суддя
В.Ф.  Олійник

Суддя
Т.В.  Гончар

Суддя
Т.В.  Кравець