РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.08
Справа № 13/7

За позовом прокурора м. Свердловська
Луганської області в інтересах держави в особі Свердловської міської ради м.
Свердловськ Луганська область

до фізичної особи підприємця
ОСОБА_1м. Свердловськ Луганська область

про стягнення 940 грн. 20 коп.

Суддя

Яресько Б.В.

За участю:

Секретар судового засідання Савенко
В.Ю. Прокурор
Грішина Т.А. посв. № 912 від 29.03.06 р.

Від позивача

Куц О.І. дов. № 160 від 05.10.07 р.

Від відповідача

Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
прокурор звернувся з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача
заборгованість за оренду землі у сумі 940 грн. 20 коп.

Прокурор та позивач позов підтримали.

Учасників судового процесу було
належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому
судом з урахуванням вимог ст.ст. 42 , 43 Господарського  процесуального кодексу України створені всі
необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників
процесу перед законом.

Відповідач у судове засідання не
прибув, відзиву на позовну заяву не надав.

Неприбуття повторно у судове
засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про час і місце
проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, оскільки до повноважень господарських
суддів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -учасників судового процесу на час вчинення тих
чи інших процесуальних дій.

Тому направлення кореспонденції на
адресу відповідача відповідно до інформації, що міститься в матеріалах справи є
належним доказом виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення
учасників судового процесу про вчинення судом певних процесуальних дій.

З'ясувавши фактичні  обставини справи,  докази на їх підтвердження, надавши правову
кваліфікацію відносинам  сторін і
виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми,
яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи учасників судового
процесу, суд

ВСТАНОВИВ,
що 08 липня 2002 року між сторонами по справі був укладений договір оренди
земельної ділянки за яким позивач передав відповідачу на строк 5 років земельну
ділянку площею 0,004193 га для розміщення торгівельного павільйону.

Відповідно до п. 2.3. договору
відповідач зобов'язався сплачувати щомісячно орендну плату в розмірі 30 % від
грошової оцінки землі в сумі 2180 грн. 16 коп. за рік.

02 квітня 2007 року сторони уклали
додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки якою змінили розмір оцінки
земельної ділянки -7251 грн. 66 коп., та встановили, що річна орендна плата
становить 10 % від грошової оцінки землі. Зазначена додаткова угода вступала в
дію з 01.04.2007 р.

В наслідок несплати відповідачем
орендної плати з лютого 2007 року по грудень 2007 р. виникла заборгованість в
сумі 940 грн. 20 коп.

Прокурор звернувся з позовом в якому
просить суд стягнути зазначений борг на користь позивача.

Відповідач заперечень проти позову,
або доказів оплати боргу суду не надав.

Встановивши фактичні обставини
справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34
Господарського  процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у
господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення
поданими суду доказами.

Судом встановлено факт прострочення з
боку відповідача сплати орендної плати за лютий-грудень 2007 року в сумі 940
грн. 20 коп.

Відповідно до статті 193
Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних
умовах  звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій
передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173
Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, а саме: виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до приписів статті 526
Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу
передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Приписами статті 530 згаданого
кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін)
його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору
або актів цивільного законодавства.

За таких обставин вимоги є
обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на
відповідача, а саме державне мито у сумі -102 грн. 00 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 44, 49, 78, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи
підприємця ОСОБА_1АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь:

Свердловської міської ради м.
Свердловськ, вул. Енгельса 42 ідентифікаційний код 25992043 заборгованість з
орендної плати за землю в сумі 940 грн. 20 коп., наказ видати.

Державного бюджету України - державне
мито у сумі -102 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., наказ видати.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
Б.В. Яресько