ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.03.08
р.
Справа № 8/24пн

за
позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,                      код НОМЕР_1, м.Донецьк

до
відповідача 1. Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації

м.Донецька",
, м.Донецьк

до
відповідача 2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

код НОМЕР_2,
м.Донецьк

про
визнання права власності, виділення в натурі нерухомого майна та про
припинення

права

Суддя
Ємельянов А. С.

Представники:

від
позивача: ОСОБА_3 - по дов.

від
відповідача 1: не з'явився

від
відповідача 2: ОСОБА_2 - підприєм.

В
засіданні суду брали участь:

СУТЬ
СПРАВИ:

Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1, м.Донецьк, позивач, звернувся до господарського суду
з позовом до відповідача 1, Комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації
м.Донецька", м.Донецьк, до відповідача 2, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_2, м.Донецьк, про:

-          визнання за позивачем права власності
на нерухоме майно - приміщення підвалу (загальною площею 251,9 кв.м.) та
приміщення 1-го поверху (загальною площею 320,3 кв.м.) будівлі цеху з
виробництва взуття (літ.А-2), що розташована на земельній ділянці (кадастровий
номер :00:039:0003) за адресою: АДРЕСА_1;

-          виділення позивачу в натурі
нерухомого майна - приміщення підвалу (загальною площею 251,9 кв.м.) та
приміщення 1-го поверху (загальною площею 320,3 кв.м.) будівлі цеху з
виробництва взуття (літ.А-2), що розташована на земельній ділянці (кадастровий
номер :00:039:0003) за адресою: АДРЕСА_1;

-          припинення права спільної часткової
власності відповідача 2 на нерухоме майно - приміщення підвалу (загальною
площею 251,9 кв.м.) та приміщення 1-го поверху (загальною площею 320,3 кв.м.)
будівлі цеху з виробництва взуття (літ.А-2), що розташована на земельній
ділянці (кадастровий номер :00:039:0003) за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно
із ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач заявою без
номера та дати, яка надійшла на адресу суду 18.03.2008р., змінив предмет
позову, заявивши вимоги про:

-          поділ в натурі відповідно до часток
між позивачем та відповідачем 2 нерухомого майна - капітальної будівлі, яке
знаходиться у спільній частковій власності та розташоване за адресою: АДРЕСА_1;

-          визнання за позивачем права власності
на нерухоме майно - приміщення підвалу (загальною площею 251,9 кв.м.) та
приміщення 1-го поверху (загальною площею 320,3 кв.м.) будівлі цеху з
виробництва взуття (літ.А-2), що розташована на земельній ділянці (кадастровий
номер :00:039:0003) за адресою: АДРЕСА_1.

В
обгрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність у нього права
вимагати поділу в натурі спірного нерухомого майна, яке знаходиться у спільній
частковій власності.

Відповідач
1 у відзиві на позовну заяву №01/749 від 12.03.2008р. повідомив суд про ті
обставини, що право власності позивача на спірне майно з його боку ніяким чином
не оспорюється. Одночасно, за твердженням відповідача 1, він також не може бути
відповідачем по справі в частині вимог про виділення в натурі нерухомого майна
та про припинення права спільної часткової власності, враховуючи, що відповідач
1 не є співвласником належного позивачу майна.

Відповідач
2 в судовому засіданні 18.03.2008р. заперечень проти позовних вимог не надав,
факт знаходження спірного майна у спільній частковій власності з позивачем
підтвердив.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

10.02.1999р.
між ТОВ Мрія" та позивачем був підписаний договір купівлі-продажу 11/20
частин нежитлового окремо стоячого двоповерхового будинку.

Згідно
з умовами вказаного договору позивач придбав у ТОВ "Мрія" 11/20
частин нежитлового окремо стоячого двоповерхового будинку АДРЕСА_1. При цьому,
загальна площа 11/20 частин нежитлового окремо стоячого будинку становить 499,5
кв.м.

Крім
цього, 10.02.1999р. між ТОВ "Мрія" та відповідачем 2 також був
підписаний договір купівлі-продажу 9/20 частин нежитлового окремо стоячого
двоповерхового будинку, згідно з яким відповідач 2 виступив покупцем 9/20
частин нежилого окремо стоячого двоповерхового будинку АДРЕСА_1.

Таким
чином, з урахуванням викладеного, за висновками суду, позивач та відповідач 2 є
співвласниками будівлі АДРЕСА_1.

Відповідно
до ст.355 Цивільного кодексу України встановлено, що майно, яке є у власності
двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності
(спільне майно), що виникає з підстав не заборонених законом.

Майно
може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної
власності.

Спільна
власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена
спільна сумісна власність на майно.

Як
встановлено судом, за поясненнями сторін, які у відповідності із ст.32
Господарського процесуального кодексу України, є доказами у справі, нерухоме
майно за адресою: АДРЕСА_1, належить позивачу та відповідачу 2 на праві
спільної часткової власності, зокрема, 11/20 частин нежитлового будинку
належать позивачу, а решта 9/20 частин - відповідачу 2.

Згідно
із ст.367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній частковій власності,  може бути поділене в натурі між
співвласниками за домовленістю між ними.

Договір
про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у
письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Як
встановлено судом, 18.12.2007р. позивач звернувся до відповідача 2 з заявою про
укладання договору про розподіл та виділення в натурі частини нерухомого
спільного майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Доказів
вчинення відповідних дій або відмови в укладенні договору про поділ в натурі
спірного нерухомого майна відповідачем 2 не представлено.

За
вимогами ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно
судами. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Суд у
відповідності із ст.16 Цивільного кодексу України може захистити цивільне право
або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як
вказувалось вище, згідно із ст.367 Цивільного кодексу України майно, що є у
спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за
домовленістю між ними.

Таким
чином, з урахуванням вимог ст.16 Цивільного кодексу України суд може захистити
передбачені ст.367 Цивільного кодексу України права співвласників шляхом поділу
в натурі майна, що є у спільній частковій власності.

Як
встановлено судом, відповідач в судовому засіданні 18.03.2008р. заперечень щодо
поділу в натурі між ним та позивачем нежитлового приміщення за адресою:
АДРЕСА_1, не надав.

Згідно
з висновком про технічну можливість роздільної експлуатації першого та другого
поверхів нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, складеним ДП
"Науково-дослідницький і проектний інститут Донецький
ПромбудНДІпроект", встановлено можливість роздільної експлуатації майна,
що є у спільній частковій власності, у разі його поділу.

Виходячи
з того, що згідно з ліцензією серії АБ №209714 від 29.03.2005р. ДП
"Науково-дослідницький і проектний інститут Донецький
ПромбудНДІпроект" надане право здійснювати обстеження та оцінювання
технічного стану будівельних конструкцій, суд приймає до уваги вказаний вище
висновок як доказ, що підтверджує можливість поділу нерухомого майна, яке є у
спільній частковій власності.

За
таких обставин, враховуючи викладене, позовні вимоги про поділ в натурі
відповідно до часток між позивачем та відповідачем 2 нерухомого майна -
капітальної будівлі, яке знаходиться у спільній частковій власності та
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Виходячи
зі змісту позовної заяви, для власних виробничих потреб позивачем було
переобладнано площу приміщення підвалу будівлі цеху з виробництва взуття
(літ.А-2) та збільшено останню на 72,7 кв.м., внаслідок чого загальна площа
підвалу будівлі цеху з виробництва взуття складає 251,9 кв.м

Крім
цього, позивачем самовільно було переобладнано приміщення першого поверху
будівлі цеху з виробництва взуття - збільшено на 3,7 кв.м., в зв'язку з чим
загальна площа першого поверху будівлі цеху становить 320,3 кв.м.

Відповідно
до ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів
може бути визнання права.

Пунктом
5 ст.376 Цивільного кодексу України встановлено, що на вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших
осіб.

Таким чином, з урахуванням вимог
вказаної статті, необхідними умовами для визнання права власності на самочинно
збудоване майно є наявність у позивача права власності (користування) на
земельну ділянку, на якій розташоване спірне майно, а також встановлення того
факту, що самочинне будівництво не порушує прав інших осіб.

Відповідно
до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в
господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За
приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона
повинна довести обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог
або заперечень.

Як
встановлено судом, згідно з наданим до матеріалів справи договором оренди
земельної ділянки від 15.07.2004р. позивач та відповідач 2 є користувачами
земельної ділянки площею 974 кв.м. по АДРЕСА_1.

При
цьому, як вказує позивач, самовільне будівництво проведено ним у межах площі
земельної ділянки, визначеної договором оренди від 15.07.2004р. Ці обставини з
боку відповідачів не спростовані.

Таким
чином, суд дійшов висновку, що позивач як землекористувач має право на
звернення до суду з вимогою про визнання його права власності на самочинно
збудовані об'єкти на підставі п.5 ст.376 Цивільного кодексу України.

Згідно
з наданим до матеріалів справи технічним висновком з дослідження конструкції
нежитлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, складеним АТЗТ
"Проектно-виробниче підприємство "Донбасреконструкція",
встановлено, що проведене позивачем перепланування частини підвалу та першого
поверху з прибудовою тамбура з крильцом до нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 не
погіршили несущі властивості конструкцій будівлі. При цьому, як вказує експерт,
нежитлова будівля придатна для подальшої експлуатації.

За
приписом ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Виходячи
з того, що АТЗТ "Проектно-виробниче підприємство
"Донбасреконструкція" надане право здійснювати обстеження та
оцінювання технічного стану будівельних конструкцій, суд приймає до уваги
вказаний вище висновок як доказ дотримання позивачем будівельних норм і правил
при переобладнанні спірних об'єктів.

На
підставі викладеного, враховуючи, що спірні об'єкти збудовані на земельній
ділянці, користувачем якої є позивач, приймаючи до уваги надані до матеріалів
справи документи щодо оцінки технічного стану спірних конструкцій, суд дійшов
висновку про відсутність порушень встановлених норм та правил при проведенні
переобладнання спірного майна.

За
таких обставин, враховуючи вимоги п.5 ст.376 Цивільного кодексу України,
приймаючи до уваги надані до справи документи, а також відсутність будь-яких
доказів порушення будівництвом спірних об'єктів прав інших осіб, позовні вимоги
про визнання права власності на нерухоме майно - приміщення підвалу (загальною
площею 251,9 кв.м.) та приміщення 1-го поверху (загальною площею 320,3 кв.м.)
будівлі цеху з виробництва взуття (літ.А-2), що розташована на земельній
ділянці (кадастровий номер :00:039:0003) за адресою: АДРЕСА_1,
підлягають задоволенню.

Одночасно,
суд також враховує той факт, що з боку відповідача 1 відсутні будь-які дії,
направлені на оспорювання права власності позивача на спірне майно, внаслідок
чого позовні вимоги до відповідача 1 підлягають залишенню без задоволення.

Виходячи
з того, що спір по справі в частині вимог про поділ в натурі майна, що є у
спільній частковій власності, за висновками суду, виник з вини відповідача 2, а
в частині вимог про визнання права власності позивача на спірне майно у зв'язку
з неправомірними діями останнього, судові витрати підлягають розподілу між
позивачем та відповідачем 2 порівну.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні
позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк до Комунального
підприємства "Бюро технічної інвентаризації м.Донецька", м.Донецьк.

Позовні
вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк до Комунального
підприємства "Бюро технічної інвентаризації м.Донецька", м.Донецьк,
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Донецьк задовольнити.

Поділити
в натурі відповідно до часток між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1,
м.Донецьк та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, м.Донецьк нерухоме майно -
капітальну будівлю, яке знаходиться у спільній частковій власності та
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати
право власності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк на нерухоме майно
- приміщення підвалу (загальною площею 251,9 кв.м.) та приміщення 1-го поверху
(загальною площею 320,3 кв.м.) будівлі цеху з виробництва взуття (літ.А-2), що
розташована на земельній ділянці (кадастровий номер :00:039:0003) за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути
з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Донецьк на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк витрати по сплаті державного мита в сумі 42
грн. 50 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в
сумі 59  грн. 00 коп.

Видати
наказ після набрання рішенням законної сили.

В
судовому засіданні 18.03.2008р. оголошено повний текст рішення.

Суддя