ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2008 р.

№
6/17-04

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Панової
І.Ю.-головуючого

Заріцької
А.О.,

Ткаченко
Н.Г.

розглянувши  касаційну скаргу

Ліквідатора
ТОВ "Великочернеччинська"

на
постанову

Харківського
апеляційного господарського суду від 15.10.2007

у
справі господарського
суду

№
6/17-04 Сумської області

за
заявою

Сумської
ОДПІ

до

ТОВ
"Великочернеччинська"

про

Визнання
банкрутом

за участю представників
сторін:

від
агрофірми  ТОВ " Криниця"
-Марченко В.О.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою
господарського суду Сумської області від 15.08.2007 у справі № 6/17-04 (суддя
М. І. Гордієнко) зобов'язано ТОВ Агрофірму «Криниця»повернути протягом
двадцятиденного строку з моменту винесення даної ухвали ТОВ Агрофірмі
«Великочернеччинська»все майно отримане від співвласників майна по акту приймання
- передачі від 26.02.2005 р. для включення до ліквідаційної маси ТОВ Агрофірми
«Великочернеччинська»та подальшого погашення кредиторських-вимог. Стягнуто з
ТОВ Агрофірми «Криниця»на користь ТОВ Агрофірми «Великочернеччинська»170 грн.
державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення
судового процесу.

Постановою
Харківського апеляційного господарського суду від 15.10.2007 ( Колегія суддів:
Істоміна О.А., Лащенко Л.Д., Карбань І.С.)
апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Криниця»задоволено частково,
ухвали господарського суду Сумської області від 06.08.2007 року та від
10.08.2007 р. у справі № 6/17-04 скасовано. Провадження за поданими заявами №
25/1 від 28.02.2007 р. та № 74/1 від 10.08.2007 р припинено. Справу № 6/17 -04
направлено до господарського суду Сумської області на подальший розгляд.

Не погоджуючись з постановою
апеляційного  господарського суду  , ліквідатор ТОВ
"Великочернеччинська"
звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою,
згідно якої просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від
15.10.2007 скасувати, а ухвалу господарського
суду Сумської області
від 06.08.2007 залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована  порушенням з боку суду апеляційної інстанції
норм процесуального права, а також вимог Закону України " Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ,    ( боржник) ліквідатор ОСОБА_1 , в порушення
вимог ст.ст. 17,25 Закону, надав перевагу окремому кредиторові перед іншими
кредиторами, безпідставно передав співвласникам майна майно по договору
купівлі-продажу від 15.02.2003, чим наніс збитки банкруту.

Колегія суддів Вищого господарського суду
України, переглянувши  в касаційному
порядку постанову апеляційного
господарського суду на підставі встановлених фактичних обставин справи ,
перевіривши застосування судом апеляційної інстанції норм  матеріального і процесуального права вважає,
що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Ухвалою
господарського суду Сумської області від 26.02.2004 року за заявою Сумської
МДПІ  порушено провадження у справі про
банкрутство ТОВ Агрофірми «Великочернеччинська».

Ухвалою
господарського суду Сумської області від 03.06.2004 року затверджено реєстр
вимог кредиторів, до якого за заявою боржника включені вимоги, в тому числі
заборгованість за придбане майно згідно договору купівлі - продажу від
15.02.2003 року за 2003 рік - сума грошових вимог 37985,53 грн.

Постановою
господарського суду Сумської області від 01.07.2004 року Товариство з обмеженою
відповідальністю Агрофірму «Великочернеччинська»визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором ОСОБА_1 Зобов'язано
ліквідатора виконати вимоги Закону України «Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Ухвалою
господарського суду Сумської області від 23.11.2005 р. усунуто від виконання
обов'язків ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми
«Великочернеччинська»ОСОБА_1 та призначено ліквідатором арбітражного керуючого
ОСОБА_2.

Судами
попередніх інстанцій встановлено, що
14.03.2007 р. до господарського суду Сумської області звернувся
ліквідатор боржника ОСОБА_2 з заявою, в якій просила визнати недійсними договір
від 05.07.2004          р., укладений між ТОВ Агрофірмою
«Великочернеччинська»та

співвласниками
майна, в особі уповноваженої особи ОСОБА_3; та визнати недійсним договір
купівлі - продажу майна, укладений між співвласниками майна, в особі
уповноваженої особи ОСОБА_3 та ТОВ Агрофірмою «Криниця». та просила зобов'язати
ТОВ Агрофірму «Криниця»повернути ТОВ Агрофірмі «Великочернеччиська»все отримане
майно від співвласників майна, по договору від
26.02.2005р.

Ухвалою
господарського суду Сумської області від 06.08.2007 р. усні угоди про передачу
майна від ТОВ Агрофірми «Великочернеччинська»громадянам співвласникам майна, що
належить їм на праві спільної часткової власності в особі уповноваженого
ОСОБА_3, та про передачу майна від громадян співвласників в особі
уповноваженого ОСОБА_3 ТОВ Агрофірмі «Криниця», а також акти приймання передачі
від 05.07.2004 р. та від 26.02.2005 р. визнано недійсними.

Додатковою
ухвалою господарського суду Сумської області від 15.08.2007 р. зобов'язано ТОВ
Агрофірму «Криниця»повернути протягом двадцятиденного строку з моменту
винесення даної ухвали ТОВ Агрофірмі «Великочернеччинська»все майно отримане
від співвласників майна по акту приймання - передачі від 26.02.2005 р. для
включення до ліквідаційної маси ТОВ Агрофірми «Великочернеччинська»та подальшого
погашення кредиторських вимог.

Приймаючи
вказані ухвали, господарський суд Сумської області виходив з того, що після порушення справи про банкрутство в
процесі ліквідації ТОВ Агрофірми «Великочернеччинська»ліквідатор ОСОБА_1
безпідставно не включив до ліквідаційної маси спірне майно, власником якого був
боржник - банкрут та необгрунтовано згідно акту приймання - передачі майна від
5 липня 2004 р. передав майно на загальну суму 307,1 тис. грн. назад продавцям
- співвласникам майна в особі уповноваженого ОСОБА_3, тобто спірне майно
(велика худоба, свині, коні) на загальну суму 342093 грн. неправомірно вибуло з
володіння ТОВ Агрофірми
«Великочернеччинська».

Суди першої інстанції  в ухвалі від 06.08.2007  встановив , що  в 2003 році між громадянами України -
співвласниками майна, що належить їм на праві спільної часткової власності та
товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Великочернеччинська»був
укладений договір купівлі - продажу майна, яке знаходиться в спільній частковій
власності, на умовах товарного кредиту. Зі сторони громадян - співвласників
договір підписав ОСОБА_3. Як зазначено в договорі, останній діяв на підставі
рішення загальних зборів громадян -співвласників - колишніх членів КП
«Великочернеччинська»від 15.02.2003 р., протокол «№ 2, договору про спільне
володіння, користування і розпорядження майном та виданих довіреностей
громадянами співвласниками.

В постанові Харківського апеляційного
господарського суду від 15.10.2007 встановлено, що  у судовому засіданні апеляційного суду  учасники підтвердили, що оригінал договору
відсутній, як випливає з ксерокопії договору 2003 року зі сторони
громадян-співвласників договір підписав ОСОБА_3, який діяв без виданих  довіреностей від громадян-співвласників.

Також, суд апеляційної інстанції, в
порядку ст. 101 ГПК України  встановив,
що  з протоколу № 2 від 05.02.2003 р., на який є
посилання у договорі купівлі - продажу вбачається, що усього співвласників
майна 513 чол., а було присутніх з представлених на зборах лише 349 чол. Отже
на відчуження майна немає згоди 164 громадян -співвласників.

Постанова суду
апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідно до вимог ст. 113 Цивільного
кодексу Української РСР, який діяв на момент спірних правовідносин  володіння, користування і розпорядження
майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників,
тобто для вчинення правочину з майном, яке є у спільній частковій власності,
необхідна згода всіх співвласників.

Харківський апеляційний господарський
суд в постанові дійшов висновку про те, що відповідно до вимог  статті
12 ГПК України, за суб'єктивним критерієм, до компетенції господарських судів
відносяться спори і справи між юридичними особами, фізичними особами - підприємцями
та в передбачених Законом випадках за участі державних органів, органів
місцевого самоврядування, інших осіб. Фізичні особи - підприємці - один із
видів суб'єктів господарювання - громадяни України, іноземці та особи без
громадянства , які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані
відповідно до Закону як підприємці, Громадяни, які займаються підприємницькою
діяльністю, але не мають виданого у встановленому порядку свідоцтва про
державну реєстрацію підприємця, не набувають у зв'язку із здійсненням ними
такої діяльності статуту підприємця, Отже, спори за участю таких громадян, у
тому числі пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, не
підвідомчі господарським судам.

Щодо
визнання недійсними договору від 05.07.2004 р., укладеного між ТОВ Агрофірмою
«Великочернеччинська»та співвласниками майна, в особі уповноваженої особи
ОСОБА_3 та договору купівлі - продажу майна, укладеного між співвласниками
майна в особі уповноваженої особи ОСОБА_3 та ТОВ Агрофірмою «Криниця»і
зобов'язання  ТОВ Агрофірми
«Криниця»повернути ТОВ Агрофірмі «Великочернеччинська»все отримане майно від
співвласників майна по договору від 26.02.2005 р., суд апеляційної інстанції
зазначив, що відповідно до частини 1 пункту 2 статті 208 Цивільного Кодексу
України правочини між фізичною (фізичними) особою та юридичною особою, крім
правочинів, передбачених частиною 1 статті 206 цього Кодексу вчиняються у
письмовій формі.

Частина 1 абзац
2 статті 218 Цивільного Кодексу України встановлює, що заперечення факту
вчинення правочину або оспорювання його частини повинні доводитися письмовими
доказами.

Судом
апеляційної  інстанції встановлено,
що  у заяві від 28.02.2007р.  не викладені обставини, на яких ґрунтуються
вимоги про визнання договорів недійсними, відсутні посилання на докази, що
підтверджують вимоги, викладені в заяві, не зазначено правові підстави, з яких
договори визнаються недійсними, наявність таких договорів, в порушення вимог
ст. 33 ГПК України,  не доведена.

Крім того,
Колегія суддів Вищого господарського суду України не приймає до уваги доводи
касаційної скарги  стосовно того, що  Харківським апеляційним господарським судом
необгрунтовано прийнята постанова,  щодо
скасування ухвали господарського суду Сумської області від 06.08.2007  виходячи з такого:

Вказаної
ухвалою господарського суду усні угоди про передачу майна від ТОВ "
Великочернеччинська" громадянам-співвласникам майна, що належить їм на
праві спільної часткової власності  та
про передачу  майна від громадян ТОВ
" Агрофірмі" Криниця", а також акти приймання передачі від
05.07.2007 та від 26.02.2005 визнані недійсними.

Ухвалою
господарського суду від 15.08.2007
встановлено, що ліквідатор банкрута ОСОБА_2  звернулась
до господарського суду з заявою про винесення додаткової ухвали, в
зв'язку з тим, що в ухвалі від 06.08.2007 не повністю вирішені вимоги, що були
предметом розгляду, а також не  вирішено
питання про розподіл господарських витрат.

Ухвала
господарського суду від 15.08.2007 мотивована тим, що  визнаючи усні угоди про передачу майна
недійсними потрібно було  зобов'язати ТОВ
АФ " Криниця" повернути ТОВ АФ
"Великочернеччинська" все майно, отримане від співвласників
майна по договору від 26.02.2005, що також було предметом розгляду .

Відповідно до
вимог ст.88 ГПК України  господарський
суд має право за заявою сторони,прокурора, який брав участь в судовому процесі,
або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу якщо: 1) з якоїсь
позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не
прийнято рішення, не вирішено питання про
розподіл господарських витрат або про повернення державного мита з
бюджету.

Колегія суддів
Вищого господарського суду України вважає, що додатковою ухвалою від
15.08.2007, яка має похідний характер ,
виправлена неповнота попередньої ухвали від 06.08.2007, в частині
зобов'язання ТОВ " Криниця"
повернути   майно, яке отримане
від співвласників майна, в зв'язку з
визнанням  ухвалою від 06.08.2007
усних угод недійсними,в зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції правомірно
одночасно   розглянув , в порядку ст. 101
ГПК України , ухвали господарського суду від 06.08.2007 та від 15.08.2007.

Враховуючи
викладене, Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з
висновком апеляційного господарського суду, що оскільки стороною у
правовідносинах, які є предметом зави,  є
громадяни - фізичні особи, співвласники майна ,
які не мають статусу суб'єктів підприємницької діяльності , тому даний
спір не підвідомчий господарському суду, в зв'язку з чим правові підстави для
скасування постанови Харківського апеляційного господарського суду відсутні.

Керуючись
статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Ліквідатора ТОВ "Великочернеччинська"  залишити без задоволення.

Постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 15.10.2007  у справі № 6/17-04 залишити без змін.

Головуючий
І.Ю. Панова

Судді                                                                                                   А.О.
Заріцька

Н.Г.Ткаченко