СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.08                                                                                 Справа № 18/8пд.

Суддя Корнієнко В.В., розглянувши матеріали справи за позовом промислово-будівельної компанії «АлМар»у формі товариства з обмеженої відповідальністю, м. Донецьк

до: 1-го відповідача –регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області, м. Луганськ

2-го відповідача –товариства з додатковою відповідальністю «Попаснянський вагоноремонтний завод», м. Попасна Луганської області

про визнання договору недійсним

за участю представників:

від позивача:                                        Макіян Г.М. за дов. від 10.01.2008;

від 1-го відповідача:                              Маркєлов О.Ю. за дов. від 10.01.2008;

від 2-го відповідача:                              Акімушкіна О.В. за дов. від 08.01.2008;

Титаренко С.А. за дов. від 24.03.2008;

Синченко В.П. за дов. від 24.03.2008;

Мартинюк О.М. за дов. від 20.03.2008;

від прокуратури Луганської області:           Гришина Т.А. посвідч. № 912.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про визнання недійсним договору оренди державного майна від 11.12.2007 № 003016/09, який укладено між відповідачами за позовом (1-й відповідач передав в оренду 2-му відповідачу цілісний майновий комплекс державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод, що розташований за адресою: м. Попасна Луганської області, вул. Залізнична, 1).

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що оспорюваний договір укладено у супереч ст. 118 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якою передбачено, що передача в оренду державного майна здійснюється виключно на конкурсних засадах (цілісний майновий комплекс був переданий в оренду без проведення конкурсу), що порушило право позивача взяти в оренду орендоване 2-м відповідачем державне майно.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на його необґрунтованість.

Для представництва інтересів держави у справу вступив прокурор Луганської області (заява від 04.03.2008) зазначивши, що спірними відносинами можливе порушення інтересів держави.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

11.12.2007 між відповідачами за позовом був укладений договір оренди державного майна № 003016/09 згідно якому 1-й відповідач (РВ ФДМ України по Луганській області) передав 2-му відповідачу (ТДВ «Попаснянський вагоноремонтний завод») в оренду строком на 10 років цілісний майновий комплекс державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод», що розташований за адресою: м. Попасна Луганської області, вул. Залізнична, 1.

Укладенню вказаного договору передувало:

-          створення членами трудового колективу державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод»товариства з додатковою відповідальністю «Попаснянський вагоноремонтний завод»(2-й відповідач), засновником якого крім трудового колективу вказаного підприємства (1987фізичних осіб) стало також ВАТ «Транспорт і Сервіс»;

-          одержання згоди Міністерства транспорту та зв’язку України на передачу вказаного майна в оренду.

Позивач в позовній заяві вказав, що оспорюваний договір укладено у супереч ст. 118 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якою передбачено, що передача в оренду державного майна здійснюється виключно на конкурсних засадах; разом з цим, цілісний майновий комплекс державного підприємства був переданий в оренду 2-му відповідачу без проведення конкурсу.

На підставі вказаного, позивачем заявлено вимоги про визнання недійсним договору оренди державного майна № 003016/09, укладеного між відповідачами у справі.

Додатково обґрунтовуючи свої позовні вимоги (заперечення на відзив від 08.02.2008) позивач також вказав, що:

-          товариство з додатковою відповідальністю «Попаснянський вагоноремонтний завод»(2-й відповідач по справі) не є товариством, що створено членами трудового колективу у розумінні Закону України «Про оренду державного та комунального майна»;

-          цілісний майновий комплекс державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод»відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»не може бути об’єктом оренди, так як він здійснює виробництво основної залізничної техніки;

-          спірний договір оренди зі сторони орендаря (2-го відповідача) підписано не уповноваженою особою –директором товариства Криворучко С.Г., який одночасно займав посаду директора державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод». Тобто Криворучко С.Г. працюючи на посаді директора державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод»працював ще за сумісництвом на посаді директора товариства з додатковою відповідальністю «Попаснянський вагоноремонтний завод», що заборонено Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженим спільним наказом Міністерства праці України від 28.06.1993 № 43.

Позивач зазначив, що спірним договором порушено його право взяти в оренду орендоване 2-м відповідачем державне майно.

Для представництва інтересів держави у справу вступив прокурор Луганської області (заява від 04.03.2008) зазначивши, що спірними відносинами можливе порушення інтересів держави.

Відповідачі проти позову заперечують посилаючись на те, що договір укладено відповідно до вимог діючого законодавства; цілісний майновий комплекс державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод»є об’єктом, який згідно діючого законодавства може бути переданий в оренду; відповідачі вважають позов безпідставним.

Міністерство транспорту та зв’язку України заявило клопотання про залучення його до участі у справі у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін та прокуратури, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав:

26.06.2007 відбулася конференція членів трудового колективу державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод»на якій було прийняті рішення:

-          взяти в оренду цілісний майновий комплекс державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод»;

-          клопотати перед регіональним відділенням ФДМ України по Луганській області, Міністерством транспорту та зв’язку України та Державною адміністрацією залізничного транспорту України щодо передачі в оренду вказаного цілісного майнового комплексу;

-          при наявності згоди вказаних органів створити господарське товариство;

-          доручити адміністрації державного підприємства здійснити усі необхідні заходи для виконання перелічених рішень конференції трудового колективу.

Міністерство транспорту та зв’язку України листом від 07.08.2007 № 5335/16/10-07 повідомило регіональне відділення ФДМ України по Луганській області про свою згоду стосовно впровадження заходів з передачі в оренду трудовому колективу цілісного майнового комплексу державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод».

На підставі рішення конференції членів трудового колективу державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод»від 26.06.2007, членами трудового колективу вказаного підприємства та ВАТ «Транспорт і Сервіс»03.09.2007 було створено товариство з додатковою відповідальністю «Попаснянський вагоноремонтний завод»(2-й відповідач по справі).

Листом від 04.12.2007 Міністерство транспорту та зв’язку України повідомило регіональне відділення ФДМ України по Луганській області про свою згоду на передачу в оренду на 10 років трудовому колективу цілісного майнового комплексу державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод».

14.08.2007 рішенням загальних зборів учасників ТДВ «Попаснянський вагоноремонтний завод»генеральним директором товариства був обраний Криворучко С.Г.

03.12.2007 на засіданні Ради ТДВ «Попаснянський вагоноремонтний завод»було вирішено уповноважити генерального директора ТДВ «Попаснянський вагоноремонтний завод»Криворучко С.Г. укласти договір оренди державного майна з регіональним відділенням ФДМ України по Луганській області.

11.12.2007 між відповідачами за позовом був укладений оспорюваний договір оренди державного майна № 003016/09

14.12.2007 рішенням загальних зборів учасників ТДВ «Попаснянський вагоноремонтний завод»договір оренди державного майна № 003016/09 був затверджений.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»орендарями згідно з цим Законом можуть бути господарські товариства, створені членами трудового колективу підприємства.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»рішення трудового колективу підприємства про оренду цілісного майнового комплексу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини членів трудового колективу підприємства.

Після прийняття рішення про оренду цілісного майнового комплексу члени трудового колективу підприємства засновують відповідно до чинного законодавства господарське товариство (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Створене членами трудового колективу господарське товариство має переважне перед іншими фізичними та юридичними особами право на укладення договору оренди майна того підприємства, де створене це товариство (ч. 4 ст. 8 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Рішення про оренду цілісного майнового комплексу державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод»було прийняте більшістю членів трудового колективу цього підприємства (96,4 % від загальної кількості членів трудового колективу), що підтверджується протоколом конференції трудового колективу від 26.06.2007 № 1.

Товариство з додатковою відповідальністю «Попаснянський вагоноремонтний завод»було створено членами трудового колективу державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод»відповідно до вимог діючого законодавства.

Участь у вказаному товаристві ВАТ «Транспорт і Сервіс»не суперечить діючому законодавству.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»2-й відповідач мав переважне перед іншими особами право на укладення договору оренди майна державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод».

Закон України «Про оренду державного та комунального майна»є спеціальним Законом, який регулює організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Закон України «Про Державний бюджет України»на 2007 рік (ст. 118 якого передбачає можливість передачі в оренду державного майна виключно на конкурсних засадах), не є спеціальним законом, який регулює організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств.

Тому, до спірних відносин підлягають застосуванню норми спеціального закону –Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Таким чином, доводи позивача про те, що передача в оренду державного майна здійснюється виключно на конкурсних засадах, та доводи про те, що 2-й відповідач не є товариством, що створено членами трудового колективу у розумінні Закону України «Про оренду державного та комунального майна», не приймаються судом до уваги в зв’язку з їх безпідставністю та спростуванням матеріалами справи.

Доводи позивача про те, що спірний договір оренди зі сторони орендаря (2-го відповідача) підписано не уповноваженою особою –генеральним директором товариства Криворучко С.Г. є безпідставними, так як останній діяв на підставі статуту ТДВ «Попаснянський вагоноремонтний завод»та рішення Ради товариства від 03.12.2007, яким Криворучко С.Г. був уповноважений укласти оспорюваний договір від імені товариства.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»не можуть бути об’єктами оренди об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна», а також об'єкти, включені до переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, затвердженого Законом України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», які випускають підакцизну продукцію.

Державне підприємство «Попаснянський вагоноремонтний завод»не випускало підакцизної продукції, тому, його цілісний майновий комплекс міг бути об’єктом оренди.

Відповідно до ч. 2 статті 5 Закону України «О приватизації державного майна»до об’єктів, що мають загальнодержавне значення, відносяться майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів, основним видом діяльності яких є виробництво товарів (робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення (які забезпечують життєдіяльність держави в цілому), зокрема, майнові комплекси підприємств, які здійснюють виробництво основної залізничної техніки (електровози, тепловози, дизель-поїзди, вагони).

Таким чином, згідно з діючим законодавством, підприємство, буде мати загальнодержавне значення у розумінні ч. 2 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна»тільки в тому випадку, якщо:

- виробництво основної залізничної техніки буде основним видом діяльності такого підприємства;

- товари, роботи, послуги підприємства, що випускає залізничну техніку, повинні забезпечувати життєдіяльність держави в цілому.

Тобто сам факт виробництва вагонів не означає, що підприємство має загальнодержавне значення. Для цього необхідно, щоб це виробництво було основним видом діяльності підприємства та щоб обсяги цього виробництва були на рівні, який в змозі забезпечити життєдіяльність держави в цілому, а сама держава в цьому має потребу.

Вичерпний перелік видів економічної діяльності наведений у Національному класифікаторі України «Класифікація видів економічної діяльності ДК 009:2005»(далі –Класифікатор), основним призначенням якого є визначення та кодування основного та другорядних видів економічної діяльності юридичних осіб.

Відповідно до Класифікатору основний вид економічної діяльності –це вид діяльності статистичної одиниці, на який припадає найбільший внесок у валову додану вартість (або визначений інший критерій). Якщо на рівні підкласу понад 50 % валової доданої вартості виробляється даним видом діяльності, то класифікація одиниці визначається цим видом діяльності.

Згідно до Методологічних положень щодо визначення основного виду економічної діяльності підприємства, затверджених наказом Держкомстату від 14.12.2006 № 607 (далі –Методологічні положення) основний вид економічної діяльності визначається на підставі даних державних статистичних спостережень, за підсумками діяльності за рік, зокрема щорічного структурного обстеження. У якості бази для розрахунку основного виду діяльності використовуються дані статистичного спостереження «Звіт про основні показники діяльності підприємства»за формами № 1-підприємництво (річна) та № 1-підприємництво (коротка, річна).

Звіти про основні показники діяльності підприємства за підсумками діяльності 2006 року (до підписання спірного договору оренди) основним видом діяльності ДП «Попаснянський ВРЗ»була економічна діяльність відповідно до КВЕД 35.20.2 –ремонт і технічне обслуговування залізничного рухомого складу. У 2006 році частка виготовлення нових вагонів у структурі товарної продукції заводу складала 4,1%.

Міністерство транспорту та зв’язку України, як орган, уповноважений управляти майном, яке є предметом спірного договору, листом № 8313/16/10-07 від 04.12.2007 надало висновок, що об’єкт оренди не відноситься до майнових комплексів підприємств, основний вид діяльності яких має загальнодержавне значення відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна».

Тобто, виробництво вагонів не є основним видом діяльності ДП «Попаснянський ВРЗ».

Згідно статті 13 Господарського кодексу України –основний склад та обсяг продукції (робіт, послуг), необхідний для пріоритетних державних потреб Держава формує через державне замовлення.

За даними 2-го відповідача загальний річний обсяг державного замовлення ДП «Попаснянський ВРЗ»у 2007 році складав у порівнянні з замовленнями інших суб’єктів господарювання 23 відсотки від загального обсягу виробництва заводу.

Державна адміністрація залізничного транспорту України листом від 05.06.2007 № ЦЗТ-12/422 вказала, що ДП «Попаснянський ВРЗ»виконує роботи (послуги) по ремонту і технічному обслугованою вагонів переважно приватним власникам.

Листом від 01.08.2007 № Ц-1/1013 Державна адміністрація залізничного транспорту України повідомила Міністерство транспорту та зв’язку України, що капітальний ремонт вагонів Укрзалізниці у 2007 році планується на рівні 1200 вагонів, що менше 25% річної потужності заводу. При цьому фактичний обсяг замовлень від Укрзалізниці та залізниць у 2007 році зменшився до 25 % від загального обсягу реалізації (у порівнянні з минулими роками зменшення склало більш ніж у 3 рази). Питому вагу замовників складають приватні власники вагонів. На ДП «Попаснянський вагоноремонтний завод»спостерігається значне старіння виробничого обладнання. Більш ніж 50 % обладнання має вік від 15 років. Ступінь зносу основних засобів досягла критичної відмітки: середній знос по будівлях та спорудах складає 60 %, по машинах та обладнанню –70%. Існуюче технологічне обладнання потребує значної реконструкції та модернізації з метою підвищення якості ремонтів та впровадження необхідних технологій та видів діяльності.

Фонд державного майна України інструктивним листом від 29.06.2006 № 10-16-9324 визначив, що при передачі в оренду державного майна, орган, уповноважений управляти відповідним майном, надає висновки щодо наявності у підприємства критеріїв віднесення до об’єктів, які мають загальнодержавне значення, та висновки щодо умов можливості оренди такого об’єкту.

Міністерство транспорту та зв’язку України, як орган, уповноважений управляти майном, яке є предметом спірного договору, листом № 8313/16/10-07 від 04.12.2007 погодило умови спірного договору оренди та надало висновок, що об’єкт оренди не відноситься до майнових комплексів підприємств, основний вид діяльності яких має загальнодержавне значення відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна».

Таким чином, доводи позивача та прокурора про те, що цілісний майновий комплекс державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод»відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»не може бути об’єктом оренди, так як він здійснює виробництво основної залізничної техніки, не приймаються судом до уваги в зв’язку з їх безпідставністю та спростуванням вищевказаними матеріалами справи.

Крім того, позов не підлягає задоволенню в зв’язку з тим, що права або охоронювані законом інтереси позивача не порушені та не можуть бути порушені оспорюваним договором, так як спірні відносини його не стосуються (доводи позивача про те, що він міг би орендувати вказане державне майно є необґрунтованими та безпідставними).

За таких обставин, в позові слід відмовити за його необґрунтованістю та безпідставністю.

Клопотання Міністерства транспорту та зв’язку України про залучення його до участі у справі у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, не підлягає задоволенню, так як згідно ч. 1 ст. 26 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу до прийняття рішення господарським судом, подавши позов до однієї або двох сторін. Однак, Міністерство транспорту та зв’язку України не пред’явило позову ні до однієї з сторін.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          В позові відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

25 березня 2008 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Рішення, оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України, підписано 31 березня 2008 р.

На підставі ч. 3 ст. 85 ГПК України дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                                      В.В. Корнієнко