ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2008 р. Справа № 16/148-АП-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі Горголь О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства ім.Покришева, с. Таврійське Голопристанського району Херсонської області

до Таврійської сільської ради, с. Таврійське Голопристанського району Херсонської області

про визнання протиправним та скасування рішення

за участю представників учасників процесу:

від позивача:Димченко О. П. дов. № 65 від 29 лютого 2008р., ю/к товариства;

від відповідача: Гапоненко Ю. В., Таврійський сільський голова, посвідчення № б/н б/д;

ВАТ ім. Покришева (позивач) звернувся до суду про визнання протиправним та скасувати рішення Таврійської сільської Ради (відповідач) № 81 від 27.04.07 "Про визнання державного акту на право колективної власності на землю таким, що втратив чинність".

Відповідач позовні вимоги не визнає та вважає, що спірне рішення прийняте ним у відповідності до чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Рішенням Таврійської сільської Ради № 81 від 27.04.07 "Про визнання державного акту на право колективної власності на землю таким, що втратив чинність" визнано таким, що втратив чинність державний акт серії ХС на право колективної власності на землю, виданий 05.10.00 Таврійською сільською радою Голопристанського району відкритому акціонерному товариству ім. Покришева.

Позивач не погодився з зазначеним рішенням і вважає його таким, що не відповідає чинному законодавству, в зв"язку з цим його оскаржує у судовому порядку.

Відповідно до Роз'яснень ВАС України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" акт державного чи іншого органу –це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення, в зв'язку з прийняттям відповідного акту прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту порушення такого права не встановлено, у суду немає правових підстав задовольняти позовні вимоги.

При розгляді зазначеної справи суд досліджував вище перераховані підстави при наявності яких може бути визнано недійсним (скасованим) акт ненормативного характеру.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її позовні вимоги.

Відповідно до ст. 59 Закону України " Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу Ради. Повноваження сільських, селищних, міських Рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст встановлено ст.12 Земельного кодексу України (чинного з 01.01.02), відповідно до вимог якої, радам надано право розпорядження землями територіальних громад, зокрема, передачу земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до Земельного кодексу.

Відповідно до ст.19 Конституції України п.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні” органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Система, засади організації та діяльності органів місцевого самоврядування в Україні визначені законом України "Про місцеве самоврядування в Україні". За змістом статті 2 вказаного Закону місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Судом встановлено, що ВАТ ім. Покришева є землекористувачем земельної ділянки загальною площею 3393,5 га, до складу якої входять земельна ділянка в межах населеного пункту 20,5 га, земельна ділянка промислового призначення 0,2 га, земельна ділянка земель загального користування 0,8 га, решта землі віднесена до земель сільськогосподарського призначення. Зазначене підтверджено державним актом на право колективної власності на землю № серія ХС, виданого Таврійською сільською Радою від 05.10.00.

Судом встановлено, що зазначений акт виданий у відповідності до вимог ст.5 ЗК України (чинного на день видачі акту), якою передбачалося, що земель ділянка може наложити громадянам на праві колективної власності. Суб”єктами права колективної власності визначалися колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства.

Суд констатує, що Земельний кодекс України, що нині діє, набрав чинності з 01.01.02. Ст.78 ЗК України визначено, що право власності на землю може бути у формі приватної, комунальної або державної власності.

Таким чином, з часу набуття сили нового Земельного кодексу України такої форми власності як колективна не існує.

Відповідно до п.7 Перехідних положень громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Відповідно до ч.3 п.8 Перехідних положень ЗК України члени колективних сільгосп підприємств, сільськогосподарських товариств, які не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну ділянку (пай) до набрання чинності цього ЗК України , мають право на їх приватизацію у порядку визначеному ст.25 та 118 цього кодексу. При обчисленні розміру земельної ділянки (паю) враховується сільськогосподарські угіддя, які належали на праві колективної власності сільськогосподарському товариству.

Судом встановлено, що на виконання зазначених приписів протягом дії нового Земельного кодексу України та на підставі п.5 ст.25, ст.118 ЗК України, ст.3 ЗУ " Про порядок її виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв ) подано до Голопристанської райдержадміністрації 622 заяви про виділення в натурі земельних ділянок, які були складові земельної ділянки, яка перебувала у колективній власності позивача. На день розгляду справи на земельну ділянку загальною площею 3157, 8 га видані державні акти на право власності фізичним особам із земель колективної власності позивача.

Відповідач пояснив, що на його думку після видачі фізичним особам державних актів фізичним особам склалася ситуація, що на одну земельну ділянку існує два документи, що посвідчує право власності на землю - з одного боку державний акт на право колективної власності ВАТ ім. Покришева, з іншого боку державний акт на право власності фізичної особи.

Для приведення до відповідності до фактичного користування відповідач прийняв спірне рішення.

Відповідно до ст.126 ЗК України (чинного з 01.01.02) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчуються державними актами. Форма державного акту затверджена постановою КМУ № 449 від 02.04.02 " Про затвердження форми державних актів".

В п. 2 зазначеної постанови визначено, що раніше видані акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення юридичних осіб.

Відповідно до п. 3.10 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю і право постійного користування землею, договорів на тимчасове користування землею та договорі оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету земельних ресурсів сів України № 43 від 04.05.99 лише у випадку припинення права власності чи права користування земельною ділянкою документ, який посвідчує це право повертається до архіву органу земельних ресурсів.

Таким чином, законодавства не містить норми за якою може бути визнаний таким, що втратив чинність державний акт, який посвідчує право колективної власності на землю.

Суд погоджується з доводами позивача, що в випадку виділення земельних ділянок, що раніше входили до складу колективної власності позивача, в натурі фізичним особам, мають бути змінені межі земельної ділянки, що належить на праві колективної власності позивачу з відображенням відповідних змін в розділі " Зміни в межах земельних ділянок" в державному акті від 05.10.00 серії ХС. Таким чином буде вирішено питання щодо наявності одного правоустановчого документу на земельну ділянку.

Відповідно до п.12 Перехідних положень ЗК України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні органи сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади.

Отже, відповідач прийняв спірне рішення, що стосується земельної ділянки, яка частково знаходиться за межами населеного пункту, тобто, яка знаходиться у розпорядженні Голопристнської райдержадміністрації.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що спірне рішення прийнято           Таврійською сільською радою з перевищенням повноважень, оскільки він визнав таким, що втратив чинність державний акт щодо землі, яка не знаходиться у нього у розпорядженні та визнання нечинним державного акту на право колективної власності на землю не передбачено чинним законодавством.

Керуючись ст.ст. 158-163, п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

1. Позов задовольнити

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Таврійської сільської ради ( с. Таврійське Голопристанського району Херсонської області, вул. Лісова,15) № 81 від 27.04.07 " Про визнання державного акту на право колективної власності на землю таким, що втратив чинність".

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Л.М. Немченко

Повний текс постанови виготовлено

відповідно до ст. 163 КАС України 10 квітня 2008 р.