ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" квітня 2008 р.

Справа № 16/36-08-932

Господарський суд Одеської області

У склад судді –Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань –Шевченко Г.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: Реутов Б.О. за дов. від 29.02.2008р.;

Від відповідача: Пундєв В.Г. –директор, Лоскутов С.П. за дов. від. 01.04.2008р.;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні (з оголошенням перерви згідно ст.77 ГПК України) справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Торгово-промислова спілка” до сільськогосподарського виробничого кооперативу “Баннівка” про стягнення 145.243,11 грн.-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Торгово-промислова спілка” (далі по тексту ТОВ “Торгово-промислова спілка”) звернулось до господарського суду Одеської області з позовними вимогами про стягнення з сільськогосподарського виробничого кооперативу “Баннівка” (далі по тексту СГВК “Баннівка”) 95.720 грн. заборгованості по договору купівлі-продажу №050607 від 05.06.2007р. Свої вимоги позивач обґрунтовує невиконанням СГВК “Баннівка” договірних зобов’язань в частині своєчасної поставки оплаченого за договором товару.

У судовому засіданні 02.04.2008р. позивачем була надана заява про уточнення та доповнення позовних вимог, відповідно до якої ТОВ “Торгово-промислова спілка” просить суд стягнути з СГВК “Баннівка” 95.720 грн. основного боргу по договору купівлі-продажу №050607 від 05.06.2007р., 18.000 грн. нарахованої пені, 30.146,32 грн. збитків від інфляції та 1.376,79 грн. 3% річних, а всього: 145.243,11 грн. загальної заборгованості по вищезазначеному договору.

У судовому засіданні 16.04.2008р. ТОВ “Торгово-промислова спілка” позовні вимоги в частині визначення розміру інфляційних були уточнені та заявлено до стягнення 14.358 грн. збитків від інфляції, в результаті чого сума загальної заборгованості згідно розрахунку позивача складає 129.454,79 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Вищенаведена редакція позовних вимог ТОВ “Торгово-промислова спілка”, згідно заяви від 16.04.2008р., є остаточною, у зв’язку з чим відповідно до ст. 22 ГПК України приймається господарським судом для розгляду по суті викладених в ній позовних вимог.

Відповідач згідно відзиву на позов, наданому у судовому засіданні 16.04.2008р., погодився із заявленими до нього вимогами в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 95.720 грн., збитків від інфляції у розмірі 14.358 грн., 3% річних у розмірі 1376 грн.79 коп., але заперечував про нарахування пені у розмірі 18.000 грн., яка згідно розрахунку відповідача повинна складати 8.266 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між СГВК “Баннівка” (Продавець) та ТОВ “Торгово-промислова спілка” (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №050607 від 05.06.2007р., відповідно до умов п.п. 1.1, 3.2 якого Продавець зобов’язувався передати у власність, а Покупець –прийняти виноград у кількості 200 тонн.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до умов п. 7.2. договору купівлі-продажу №050607 від 05.06.2007р. передплату за товар у розмірі 180.000 грн. Покупець повинен здійснити в строк до 20.06.2007р. включно. Згідно платіжних доручень №574 від 12.06.2007р., №575 від 13.06.2007р., №566 від 07.06.2007р. позивачем на розрахунковий рахунок відповідача було перераховано 180.000 грн.

08.09.2007р. сторонами було укладено додаткове погодження до договору купівлі-продажу №050607 від 05.06.2007р., відповідно до умов якого відповідачем були прийняті на себе зобов’язання поставити виноград, який є у наявності, залишок суми передплати повернути позивачу на протязі місяця після визначення кількості поставленого товару.

На підставі накладної №148 від 10.09.2007р. СГВК “Баннівка” було передано, а представником ТОВ “Торгово-промислова спілка” одержано товар у кількості 41110 кг на загальну суму у розмірі 84.280 грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов’язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами. Зобов’язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Але в порушення умов договору купівлі-продажу №050607 від 05.06.2007р. та додаткового погодження до цього договору від 08.09.2007р., вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України СГВК “Баннівка” до теперішнього часу частина грошових коштів, перерахованих в якості передплати до товар, який не був поставлений, у сумі 95.720 грн., повернуто не було, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість перед ТОВ “Торгово-промислова спілка” по вказаному договору на загальну суму у розмірі 95.720 грн., яку до теперішнього часу у добровільному порядку не погашено.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов’язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки –грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов’язання.

У відповідності п. 11.2 договору купівлі-продажу №050607 від 05.06.2007р. за безпідставну відмову від поставки товару Продавець відшкодовує Покупцю суму передплати та сплачує пеню у розмірі 10% від суми передплати.

Керуючись наведеними положеннями договору №050607 від 05.06.2007р., як вбачається з розрахунків наданих позивачем, за неналежне виконання Продавцем зобов’язань по договору купівлі-продажу №050607 від 05.06.2007р. ТОВ “Торгово-промислова спілка” додатково було нараховано до сплати СГВК “Баннівка” 18000,00 грн. пені.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. На підставі наведених положень цивільного законодавства України з огляду на неналежне виконання відповідачем зобов’язань з повернення частини передплати за недопоставлений товар у розмірі 95.720 грн., ТОВ “Торгово-промислова спілка” також було нараховано до сплати СГВК “Баннівка” 14.358 грн. збитків від інфляції та 1.376,79 грн. 3% річних з простроченої суми (розрахунок –а.с. 47-48).

Таким чином, приймаючи до уваги порушення Продавцем договірних зобов’язань з поставки товару, ТОВ “Торгово-промислова спілка” звернулось до господарського суду Одеської області з позовними вимогами про стягнення з СГВК “Баннівка” 95.720 грн. основного боргу по договору купівлі-продажу №050607 від 05.06.2007р., 18.000 грн. нарахованої пені, 14.358 грн. збитків від інфляції та 1.376,79 грн. 3% річних, а всього: 145.243,11 грн. загальної заборгованості по вищезазначеному договору.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідачем згідно з відзивом на позов, наданим у судовому засіданні 16.04.2008р., позовні вимоги були визнані в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 95.720 грн., збитків від інфляції у розмірі 14.358 грн., 3% річних у розмірі 1376 грн.79 коп. Однак, СГВК “Баннівка” заперечував проти нарахування пені у розмірі 18.000 грн., при цьому згідно розрахунку відповідача пеня за невиконання грошового зобов’язання із повернення передплати позивачеві повинна становити 8.266 грн.

Відповідно до ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

На думку суду, розмір основного боргу у сумі 95.720 грн. СГВК “Баннівка” перед ТОВ “Торгово-промислова спілка”, а відтак збитків від інфляції та 3% річних витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, підтверджується платіжними дорученнями №574 від 12.06.2007р., №575 від 13.06.2007р., №566 від 07.06.2007р., накладною №148 від 10.09.2007р. про передачу позивачеві обумовленого договором купівлі-продажу №050607 від 05.06.2007р. товару, а також обґрунтованим в цій частині позову розрахунком позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд оцінює позовні вимоги ТОВ “Торгово-промислова спілка” про стягнення з відповідача 95.720 грн. основного боргу по договору купівлі-продажу №050607 від 05.06.2007р., 14.358 грн. збитків від інфляції та 1.376,79 грн. 3% річних правомірними та такими, що підлягають задоволенню відповідно до ст.ст. 11, 509, 525, 526, 615, 617, 625, 655 ЦК України, ст.. 78 ГПК України.

Щодо вимог позивача про стягнення пені, нарахованої ним у розмірі 18000грн., суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на наступне.

Як було зазначено по тексту рішення вище, при здійсненні розрахунку пені ТОВ “Торгово-промислова спілка”, керувалося виключно положеннями п. 11.2 договору купівлі-продажу №050607 від 05.06.2007р., якими передбачено обов’язок Продавця відшкодувати у випадку безпідставної відмови від поставки товару суму передплати та сплатити пеню у розмірі 10% від суми передплати. При цьому, розмір пені був розрахований позивачем виходячи з повною суми передплати, перерахованої на користь відповідача.

Однак, за переконанням суду, зазначений розрахунок пені не є обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 ЦК України законодавцем передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. При цьому, зазначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

В свою чергу, приймаючи до уваги, що зобов’язання з повернення раніше перерахованої передплати має характер грошового, суд при вирішенні даної справи вважає за необхідне звернутися до відповідних положень цивільного законодавства України.

Так, згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. №543/96-ВР платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З огляду на наведені вимоги Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. №543/96-ВР, суд доходить висновку про помилковість здійсненного позивачем розрахунку розміру пені, погоджуючись, при цьому, з розрахунком здійсненим СГВК “Баннівка”.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ “Торгово-промислова спілка” в частині стягнення 18000 грн. пені підлягають задоволенню частково - у сумі 8266,00 грн. відповідно до вимог ст.ст. 1, 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. №543/96-ВР, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 549, 611, 615, 617 ЦК України.

Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь ТОВ “Торгово-промислова спілка” 119720,00 грн. загальної заборгованості, у тому числі 95720 грн. основного боргу, 8266 грн. нарахованої пені, 14358 грн. збитків від інфляції та 1376 грн.79 коп.- 3% річних.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У судовому засіданні 16.04.2008р. представником відповідача було надано клопотання про відстрочку виконання рішення господарського суду Одеської області у даній справі до 01.01.2009р. В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилається на складне фінансове становище підприємства внаслідок загибелі через засуху у минулому році посівів. Так, внаслідок несприятливих погодних умов у 2007 році було пошкоджено значну частину врожаю на площах СГВК “Баннівка”. Зважаючи, що основною діяльністю відповідача є ведення товарного сільсько господарського виробництва, наведені обставини спричинили скрутне фінансове становище відповідача, у зв’язку з чим, виникла значна заборгованість по заробітній платі перед працівниками підприємства. Наведені обставини знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, у тому числі і висновку про форс-мажорні обставини Торгово-промислової палати України, доданого відповідачем до клопотання від 16.04.2008р.

Представник позивача, в свою чергу, заперечував проти задоволення клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення господарського суду Одеської області у даній справі до 01.01.2009р.

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 12.09.96 р. N 02-5/333 „Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального кодексу України” підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін, враховуючи специфіку сільськогосподарського виробництва, передусім, сезонний характер отримання прибутків, зважаючи на скрутне фінансове становище відповідача, наявність значної заборгованості із розрахунків з працівниками, що безумовно спричиняє негативні соціальні наслідки, суд доходить висновку щодо можливості надання СГВК “Баннівка” відстрочки виконання рішення у даній справі строком до 01.01.2009р.

Судові витрати по держмиту, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід розподілити згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 549, 611, 615, 617, 625, 655 ЦК України, ст.ст. 1, 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. №543/96-ВР, ст. ст. 44, 49,78, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з сільськогосподарського виробничого кооперативу “Баннівка” / Одеська область, Болградський район, с. Баннівка, п/р 260028228 в ОВ “Райффайзен банк Аваль”, МФО 328351, / на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Торгово-промислова спілка” / 65076, м. Одеса, вул. Радісна, 2/4, п/р 5001 в ОФ АТ “Укрінбанк” м. Одеса, МФО 328696, / 95720 грн.00 коп. /дев’яносто п’ять тисяч сімсот двадцять грн.00 коп./ - основного боргу; 8266 грн.00 коп. /вісім тисяч двісті шістдесят шість грн.00 коп./ - нарахованої пені; 14358 грн. 00 коп. / чотирнадцять тисяч триста п’ятдесят вісім грн.00 коп./ - збитків від інфляції; 1376 грн. 79 коп. /одна тисяча триста сімдесят шість грн. 79 коп./ - 3% річних; 1197 грн. 21 коп. / одна тисяча сто дев’яносто сім грн.21 коп./ - держмита; 118 грн. /сто вісімнадцять грн.00 коп./ - витрати на ІТЗ судового процесу. Наказ видати.

3.          Надати відстрочку виконання рішення господарського суду Одеської області від 25.04.2008р. по справі № 16 / 36 –08 –932 строком до 01.01.2009р.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили з урахуванням наданої відстрочки.

Рішення підписане 05.05.2008р.

Суддя Желєзна С.П.