ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.08

Справа №АС3/212-08.

Господарський суд Сумської області , у складі судді Левченко Павла Івановича , розглянув матеріали адміністративної справи

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Сумихімпром» , м. Суми

до відповідача: Державної податкової інспекції у місті Суми

за участю Прокурора Сумської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у місті Суми

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішеня

За участю представників сторін:

від позивача – Тараненко В.М., довіреність № 15-76 від 19.03.2008 року ;

Сокур О.О., довіреність № 15-10685 від 15-10685

від відповідача – Марченко О.О., довіреність № 1250/9/10-009 від 09.01.2008 року ;

Аргунова О.О., довіреність № 87770/9/10-007 від 28.12.07 року;

Мірошниченко В.М.

Прокурор – Передерій І.Г.

В судовому засіданні, розпочатому 19.05.2008 року , оголошувалась перерва до 11 год. 40 хв. 02.06.2008 року .

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просив суд визнати нечинним податкове повідомлення – рішення № 000010/2306/20103 від 21 березня 2008 року ; зобов’язати ДПІ в м.Суми подати висновок до Головного управління державного казначейства України в Сумській області для відшкодування податку на додану вартість в розмірі 1 012 133,09 грн. ;

зобов’язати Головне управління державного казначейства України в Сумській області здійснити бюджетне відшкодування податку на додану вартість в розмірі 1 012 133,09 грн. на користь позивача .

02.04.2008 року позивач уточнив свої позовні вимоги і просив суд визнати нечинним податкове повідомлення – рішення ДПІ в м.Суми від 21.03.2008 року № 000010/2306/20103 ; зобов’язати ДПІ в м.Суми подати висновок до Головного управління державного казначейства України в Сумській області для відшкодування податку на додану вартість в розмірі 1 012 133,09 грн. .

19.05.2008 року позивач остаточно уточнив свої позовні вимоги і просить суд визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ в м.Суми від 21.03.2008 року № 000010/2306/20103 .

Відповідач заперечує проти позовної вимоги позивача , вважаючи своє податкове повідомлення-рішення правомірним. Відповідач стверджує , що позивачем не була виконана одна з обов’язкових умов, яка передбачена законом для відшкодування податку на додану вартість, що позбавляє ВАТ «Сумихімпром» права на отримання бюджетного відшкодування, а саме : у позивача відсутня надмірна сплата податку на суму 1 012 133, 09 грн. по ланцюгу продажу товару до виробника .

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

ДПІ у м.Суми ( відповідачем ) 18.03.2008 року проводилася невиїзна документальна перевірка ВАТ «Сумихімпром» (позивача) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість , за підсумками якої складено Акт від 18.03.2008 року № 3010/23-6/05766356 ( Акт перевірки ).

В Акті перевірки відповідач зазначив , що в ході проведеної перевірки встановлено порушення п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 з урахуванням вимог п. 1.3 п. 1.8 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.97 року зі змінами та доповненнями ( далі Закон № 168/97-ВР від 03.04.97р.) . Внаслідок чого непідтверджено заявлену суму бюджетного відшкодування – 1 012 133,09 грн., в т.ч. :

- за вересень 2006 року - 246 089,08 грн.

- за листопад 2006 року - 193 266,67 грн.

- за грудень 2006 року - 572 777, 34 грн.

На аркуші 15 Акту перевірки , відповідачем зазначено, що позивач неправомірно заявив до відшкодування - за вересень 2006 року сума ПДВ 246 089,08 грн. ; за листопад 2006 року сума ПДВ 193 266,67 грн. ; за грудень 2006 року сума ПДВ 572 777, 34 грн. по придбанню товарів у контрагентів, а всього 1 012 133,09 грн.

На підставі Акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 21.03.2008 року № 000010/2306/20103, згідно якого відповідачем позивачу зменшену суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 1 012 133,09 грн.

Обґрунтовуючи свої дії, щодо зменшення позивачу суму бюджетного відшкодування по податку на додану вартість на загальну суму 1 012 133,09 грн., відповідач зазначив, що всупереч Закону № 168/97-ВР від 03.04.97 року з урахуванням змін та доповнень, за результатами перевірки у позивача відсутня надмірна сплата податку в сумі 1 012 133,09 грн. по ланцюгу продажу товару до виробника .

Залишок невідшкодованих сум податку на додану вартість, які були заявлені позивачем у податкових деклараціях за вересень, листопад, грудень 2006 року становить 1 012 133,09 грн., в тому числі по періодам : неправомірно заявлені позивачем до відшкодування за вересень 2006 року в сумі 246 089,08 грн.; неправомірно заявлені до відшкодування за листопад 2006 року 193 266,67 грн. ; неправомірно заявлені до відшкодування за грудень 2006 року в сумі 572 777,34 грн .

Тому неможливо підтвердити заявлену суму бюджетного відшкодування за вересень 2006 року - 246 089,08 грн., за листопад 2006 року - 193 266,67 грн. , за грудень 2006 року - 572 777, 34 грн., що пов’язано з відсутністю факту надмірної сплати податку на додану вартість до Державного бюджету в сумі 1 012 133,09 грн. по ланцюгу продажу - постачання товару виробника, згідно вимог Наказу ДПА України № 350 від 18.05.2005 року .

Таким чином , відповідач вважає , що позивач завищив суму бюджетного відшкодування на 1 012 133,09 грн.

Згідно підпункту 7.7.1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97 ВР від 03.04.97 зі змінами та доповненнями , сума податку , що підлягає сплаті (перерахуванню ) до бюджету або бюджетному відшкодуванню , визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 статті 7 цього Закону , така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від’ємному значенні суми, розрахованої згідно з п.п. 7.7.1 статті 7 цього Закону , така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку , що виник за попередні податкові періоди ( у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону ), а при його відсутності – зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» .

Підпунктом 7.7.2. Закону України № 168/97 ВР від 03.04.97 (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 28.12.2007 р. N 107-V) встановлено, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 ст. 7 Закону, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. ( п. 7.7.4 Закону України № 168/97 ВР від 03.04.97 (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 28.12.2007 р. N 107-V)

Таким чином, позивач має право на реалізацію наданого йому права отримання бюджетного відшкодування сплаченого податку з ПДВ у 2006 року, шляхом надання до податкових органів податкових декларацій та заяв про повернення сум бюджетного відшкодування .

Виходячі зі змісту Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.97 року зі змінами та доповненнями , для відшкодування з бюджету ПДВ не є обов’язковою умова фактичного надходження цих сум до бюджету . У разі невиконання контрагентом платника податкових зобов’язань по сплаті податку до бюджету – негативні наслідки наступають лише для нього. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення добросовісного платника податку права на отримання такого відшкодування, який має документальне підтвердження розміру податкового кредиту .

В ході позапланової документальної перевірки відповідачем було підтверджено достовірність нарахування позивачем розміру бюджетного відшкодування за вересень, листопад, грудень 2006 року, що підтверджується довідками ДПІ у м.Суми № 55/23-513/05766356 від 15.12.2006 року, № 11/23-513/05766356 від 16.02.2007 року, № 20/23-513/05766356 від 20.03.2007 року .

Таким чином , позивач виконав усі дії , які передбачені Законом України № 168/97-ВР від 03.04.97 року зі змінами та доповненнями та має право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість .

Особливістю платника ПДВ є те, що реальний та формальний платник цього податку не співпадають .Реальним платником податку на додану вартість є особа, яка купує ( набуває) товари, роботи, послуги, тобто фактичний покупець (споживач), саме за рахунок його коштів здійснюється сплата цього податку до державного бюджету України продавцями товару , робіт , послуг . Саме такі дії узгоджуються з визначеним терміну «Платник податків» наданому в п.п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.97 року зі змінами та доповненнями» , за яким платником податку є особа , яка зобов’язана здійснювати утримання та внесення до бюджету сум податку, що сплачуються покупцем , або особа , що вивозить ( пересилає) товари на митну територію України .

За таких обставин покупець ( позивач) не може нести відповідальність як за несплату податків продавцями , так і за можливу недостовірність відомостей про них, включених до Єдиного державного реєстру.

Проаналізувавши зміст Акту перевірки , на підставі якого відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення , яке є предметом спору у даній справі , суд дійшов висновку, що відповідач не встановив чи надійшов до державного бюджету ПДВ , сплачений позивачем при придбання товарів, а тому відповідач зробив висновок, що неможливо підтвердити заявлену суму бюджетного відшкодування за вересень 2006 року - 246 089,08 грн., за листопад 2006 року - 193 266,67 грн. , за грудень 2006 року - 572 777, 34 грн., що пов’язано з відсутністю факту надмірної сплати податку на додану вартість до Державного бюджету в сумі 1 012 133,09 грн. по ланцюгу продажу - постачання товару виробника, згідно вимог Наказу ДПА України № 350 від 18.05.2005 року .

Заперечення відповідача ґрунтуються головним чином не на наявності порушень Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.97 року зі змінами та доповненнями, а на вимогах Наказу ДПА України № 350 від 18.05.2005 року «Про методичні рекомендації відносно взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації і проведенні перевірок достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість» .

Жодним нормативним актом України не передбачено право на податковий кредит та на бюджетне відшкодування податку на додану вартість , яке виникає при умові «… надмірної сплати податку … по ланцюгу продажу-постачання товару до виробника» та при цьому жодним законодавчим актом з питань оподаткування не передбачено право на відшкодування сум ПДВ платнику податку після сплати відповідних сум податків до бюджету його контрагентами та неможливості здійснення відшкодування у разі несплати податку контрагентами платника, або неотримання результатів зустрічних перевірок контрагентів платника податку .

Згідно п.п. 7.7.10 п. 7.7 ст. 7 Закону України « Про податок на додану вартість», джерелом сплати бюджетного відшкодування ( у тому числі бюджетного боргу) є загальні доходи Державного бюджету України . Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України .

Зважаючи на викладене , господарський суд повністю погоджується з позицію та правим обґрунтуванням позивача і визнає, що позовні вимоги позивача у даній адміністративній справі підлягають задоволенню повністю, оскільки вони є правомірними та обґрунтованими.

Згідно ст. 94 КАС України з Державного бюджету України присуджуються на користь позивача судові витрати в сумі 3 грн. 40 коп. , здійснені ним при зверненні з адміністративним позовом до суду платіжним дорученням № 4581 від 31.03.2008 року ( т. 1, а.с. 118).

На підставі всього вищевикладеного, керуючись ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.97 року зі змінами та доповненнями ст.ст. 71,94,158-163 КАС України , господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Сумихімпром» , м. Суми до Державної податкової інспекції у місті Суми про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення задовольнити .

2.          Визнати нечинним податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в м.Суми від 21.03.2008 року № 000010/2306/20103.

3.          Стягнути з Держбюджету на користь Відкритого акціонерного товариства «Сумихімпром» ( 40012, м. Суми, вул.Харківська ; ) витрати по сплаті державного мита в сумі 3 грн. 40 коп.

4.          Згідно ст. 186 КАС України заява про апеляційне оскарження постанови подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення (з дня складення постанови в повному обсязі). Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

5.          Згідно ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання, апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови підписаний суддями 05.06.2008 року.