КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2008                                                                                           № 21/425

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:           Малетича М.М.

Студенця В.І.

За участю представників:

від позивача - Пшенько С.М.

від відповідача 1 - Литвиненко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа супермаркетів електроніки "Домотехніка"

на рішення Господарського суду м.Києва від 15.01.2008

у справі № 21/425 (Шевченко Е.О.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ-Електронік"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа супермаркетів електроніки "Домотехніка"

про                                                  стягнення 1030770,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «АВ-Електоронік» звернулось до Господарського суду міста Києвапозовом про стягнення з ТОВ «Мережа супермаркетів електроніки «Домотехніка» 1019707,50 грн. основного боргу, 1666,99 грн. 3-х відсотків річних, пеню в розмірі

9 395,8787 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.01.2008 р. позов задоволений повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував та порушив норми процесуального та матеріального права.

Зокрема заявник посилається на те, що ним було отримано від позивача товар на суму 523792,50 грн. Відповідач стверджує, що на суму 495915,00 грн. він товару не отримував.

Позивач просив суд рішення залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів відзначає наступне.

05.07.2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВ-Електронік» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мережа супермаркетів електроніки «Домотехніка» був укладений договір поставки № АВ-54.

Відповідно до п.п. 1.1. договору позивач зобов'язується поставити та передати у власність відповідача товар, найменування, кількість, комплектність якого вказуються в заявці покупця, специфікації та супровідних документах.

Згідно п. 3.6. договору товар вважається переданим постачальником і прийнятий покупцем в момент підписання супроводжувальних документів і видачі довіреності на отримання товару.

Відповідно до п. 4.1. договору передбачено, що ціна товару зазначається в накладних, специфікації та рахунках-фактурах, які являються невід'ємною частиною договору.

Пунктом 4.2. договору встановлений наступний порядок розрахунків: покупець проводить повний розрахунок в розмірі 100% від суми поставки протягом 30 днів з моменту поставки товару, безготівковим шляхом на розрахунковий рахунок продавця по рахунку-фактурі, виставленому продавцем.

Як вбачається з матеріалів справи, за видатковою накладною № РН-0000408 від 23.04.2007р. позивач поставив відповідачу товар на суму 221 602,50 грн., за видатковою накладною № РН-0000410 від 25.04.2007р. було поставлено товар на суму 798 105,00 грн., всього на загальну суму 1 019 707,50 грн.

Відповідно до п. 4.3. договору оплата вважається виконаною відповідно до умов договору тільки після зарахування грошових коштів, які необхідно оплатити, на розрахунковий рахунок постачальника.

Проте, як встановлено судом, оплата за поставлений товар здійснена не була.

Основна заборгованість відповідача по договору становить 1 019 707,50 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Отже, факт порушення відповідачем договірних зобов'язань судом встановлено та по суті не оспорений відповідачем.

За таких обставин, суд вимоги позивача в частині стягнення основного боргу по договору в сумі 1 019 707,50 грн. вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з п. 6.2. договору покупець у випадку несвоєчасної оплати за товар, сплачує пеню у розмірі 1% від вартості неоплаченого в строк товару за кожний день прострочення оплати.

За таких обставин стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 9 395,87 грн.

У відповідності до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом..

З огляду на викладене вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 666,99 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 15.01.2008 року у справі № 21/425 про задоволення позовних вимог прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору.

У зв`язку з цим підстав для скасування прийнятого рішення Київський апеляційний господарський суд не вбачає, а отже апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа супермаркетів електроніки «Домотехніка» підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 15.01.2008 року у справі № 21/425 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа супермаркетів електроніки «Домотехніка»- без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Андрієнко В.В.

Судді                                                                                          Малетич М.М.

Студенець В.І.

17.03.08 (відправлено)