СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25"
січня 2008 р.
Справа №  17/945/07

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області,

головуючий
суддя Коваль С.М.,

при  секретарі Хімороді В.Г.,

з
участю представників сторін:

від позивача -ОСОБА_1,
довіреність № 397802 від 09.01.2008 року;

від відповідача -Зотіков
С.Є., довіреність № б/н від 07.09.2007 року;

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу № 17/945/07

за
позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Миколаїв, АДРЕСА_1,

до приватного підприємства „Остам-Мик”,
м. Миколаїв, вул. Паркова, 26, кв. 16,

про: визнання недійсною частини договору,-

У судовому засіданні 10.01.2008 року
було оголошено перерву на 25.01.2008 року.

В С Т А Н О В И В:

Фізична
особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до господарського суду з позовом до
приватного підприємства „Остам-Мик” та просив визнати недійсним частину
договору на централізовану охорону майна на об'єкті № 84 від 17.04.2006 року,
укладеного між сторонами, а саме п. 7.2, згідно якого „Охорона звільняється від
відповідальності за збитки, розмір яких визначено Замовником самостійно, без участі
уповноважених представників Охорони, при відсутності її письмового повідомлення
про час визначення розміру збитків та зняття залишків товарно-матеріальних
цінностей.” з моменту укладення. Представник позивача в судовому засіданні
підтримав позовні вимоги.

Позовні
вимоги мотивовані посиланням ст.ст. 203, 215, 611 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 207, 216, 224 Господарського кодексу України. Позивач вважає, що п. 7.2.
договору № 84 від 17.04.2006 року суперечить ст.ст. 216, 224 Господарського
кодексу України, ст. 611 Цивільного кодексу України.

Відповідач
у відзиві від 27.12.2007 року та в усних поясненнях представника в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав повністю і просив суд у позові відмовити,
вважаючи що спірний пункт договору № 84 від 17.04.2006 року відповідає змісту
інших положень договору -п.п. 6.1., 6.4., 6.5., та чинному законодавству
України, зокрема ст. 627 Цивільного кодексу України.

Розглянувши
матеріали справи, господарський суд знаходить позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

17.04.2006
року між позивачем та відповідачем укладено договір № 84 на централізовану
охорону майна на об'єкті, згідно п. 2.1. якого „Замовник” передає а „Охорона”
приймає під охорону майно, що знаходиться на об'єктах, перерахованих в
дислокації-розрахунку. Згідно додатку 1 до Договору охорони „Дислокація” і
додатку 3 „Розрахунок” до цього договору, об'єктом охорони визначено Салон
кліматичних систем за адресою АДРЕСА_2.

Згідно
п. 6.1. договору, „Охорона” несе майнову відповідальність за прямі дійсні
збитки, завдані „Замовнику” внаслідок неналежного виконання „Охороною”
договірних зобов'язань, в межах балансової вартості майна на об'єкті,
визначеної в дислокації-розрахунку, за умов: крадіжки майна у період його
охорони (пп.6.1.1.); знищення або псування майна у період його охорони
сторонніми особами, що проникли на об'єкт (пп.6.1.2).

Згідно
п. 6.4 договору, при наявності письмової заяви „Замовника” про заподіяні збитки
внаслідок невиконання „Охороною” своїх зобов'язань уповноважені представники
„Охорони” зобов'язані брати участь у визначенні розміру цих збитків та в знятті
залишків товарно-матеріальних цінностей, які порівнюються з даними
бухгалтерського обліку на день події. Зняття залишків товарно-матеріальних
цінностей повинно бути проведено терміново по прибуттю представників сторін на
місце події.

Згідно
п. 6.5. договору, відшкодування „Замовнику” заподіяних з вини „Охорони” збитків
здійснюється „Охороною” за власною ініціативою або за рішенням суду, що набрало
законної сили. Розмір збитків має бути підтверджений відповідними документами і
розрахунками вартості викрадених, знищених чи пошкоджених товарно-матеріальних
цінностей, грошових коштів, складеними за участю „Охорони” і звіреними з
бухгалтерськими даними.

Відповідно
до п. 7.2. договору, „Охорона” звільняється від відповідальності за збитки,
розмір яких визначено „Замовником” самостійно без участі уповноважених
представників „Охорони”, при відсутності письмового повідомлення останньої про
час визначення розміру збитків та зняття залишків товарно-матеріальних
цінностей.

Таким
чином, за змістом п. 7.2. договору № 84 від 17.04.2006 року, звільнення
„Охорони” від відповідальності за збитки, завдані „Замовнику” з її вини,
поставлено в залежність від того, чи додержано „Замовником” установлений цим
договором порядок визначення розміру збитків. Так, договором (п.п.6.4., 6.5.)
передбачено визначення розміру збитків „Замовником” лише спільно з „Охороною”,
яка повинна за письмовою заявою „Замовника” направити своїх представників для
зняття залишків товарно-матеріальних цінностей та визначення розміру збитків.
Слід зазначити, що згідно п.6.6. договору у разі безпідставного ухилення
„Охорони” від участі в знятті залишків товарно-матеріальних цінностей остання
сплачує „Замовнику” штраф у розмірі 0,1 % від суми договору.

Відповідно
до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними у визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.

Згідно
ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам
суспільства.

Відповідно
до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що
не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин
з порушенням хоча б одним із них господарської компетенції, може бути на вимогу
однієї з сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або і частині.

Враховуючи,
що згідно п. 7.2. договору № 84 від 17.04.2006 року звільнення „Охорони” від
відповідальності перед „Замовником” за завдані збитки є наслідком порушення
самим „Замовником” установленого договором порядку визначення розміру збитків,
господарський суд вважає п. 7.2 договору таким, що відповідає вимогам чинного
законодавства України та принципу свободи договору (ст. 627 Цивільного кодексу
України) та не порушує прав та законних інтересів „Замовника” (позивача у
справі). Зазначений п. 7.2 договору відповідає також ч. 2 ст. 623 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої розмір збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Положення
ст. 611 Цивільного кодексу України та ст.ст. 216, 224 Господарського кодексу
України, на які посилається позивач як на підставу визнання недійсним спірного
пункту договору, визначають загальні засади цивільної (господарської)
відповідальності у вигляді відшкодування збитків і не виключають звільнення
сторони від обов'язку відшкодування збитків у разі порушення другою стороною
установленого договором способу визначення їх розміру.

За
наведених обставин, позовні вимоги заявлені безпідставно, тому в їх задоволенні
слід відмовити. Судові витрати, відповідно до ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись
ст.ст. 49, 75, 82, 84-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Миколаїв до приватного
підприємства „Остам-Мик”, м. Миколаїв відмовити у повному обсязі.

Рішення
може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду протягом 10
днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу  України.

Суддя
Коваль С.М.