ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2008 р.

№ 19/73

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:

Кочерової Н.О.,

суддів:

Рибака В.В.,

Черкащенка М.М.,

за участю представників сторін:

від позивача –

Клименко Р.В., Тютюнник С.В.;

від відповідача –

Лаврик О.А., Дергач Т.О.;

розглянувши матеріали

касаційної скарги

ВАТ "Київгаз"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2007р.

у справі

№19/73 господарського суду м. Києва

за позовом

ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України"

до

ВАТ "Київгаз"

про

стягнення 1 137 001,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України" НАК "Нафтогаз України" (в подальшому –ДК "Газ України") звернулась з позовом до Державного комунального підприємства "Київгаз" (в подальшому –ДКП "Київгаз") про стягнення 1137001 грн. 51 коп., в т.ч. 1014732 грн. 51 коп. основного боргу, 25991 грн. 37 коп. пені, 74965 грн. 19 коп. збитків від інфляції та 21312 грн. 92 коп. річних.

Рішенням господарського суду м.Києва від 11.06.03 позов задоволено з підстав доведеності позивачем його наявності та визнання відповідачем.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.07 зазначене судове рішення залишено без зміни.

У поданій касаційній скарзі ВАТ "Київгаз" (правонаступник ДКП "Газ України") просить скасувати рішення та постанову цих судових інстанцій, а справу провадженням припинити на підставі ст.80 (1-1) ГПК України з підстав відсутності предмету спору, оскільки борг був сплачений в процесі провадження у справі про банкрутство, порушеною відповідно з ухвалою господарського суду м.Києва від 26.06.07 № 23/343-б.

Судова колегія розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши юридичну оцінку судами обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права прийшла до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення касаційної скарги.

Матеріалами справи підтверджується наступне.

15.01.01 між ДК "Торговий дім "Газ України", правонаступником якого є ДК "ГАЗ України", та ДКП "Київгаз" був укладений договір № 10/16-1477.

Відповідно до умов зазначеного договору з наступними змінами та доповненнями до нього, внесеними додатковими угодами № 1 від 15.03.01 та № 2 від 26.12.01, позивач зобов’язався передати відповідачу природний газ, а відповідач –прийняти і оплатити його в повному обсязі.

Згідно з п.5.1 зазначеного договору сторони обумовили, що оплата газу повинна проводитись грошовими коштами в повному обсязі в порядку поточної оплати протягом місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично спожитий газ повинен був здійснюватись до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Позивач зобов’язання за договором не виконав, отриманий газ природний на протязі грудня-січня 2001р. оплатив частково, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 1014732,03 грн., яка ним була визнана в судовому засіданні.

Пунктом 6.2 договору № 116-1477 від 15.01.01 передбачений обов’язок відповідача в разі неоплати або несвоєчасної оплати спожитого природного газу сплатити на корить позивача пеню в розмірі 0,01%.

За таких обставин позивачем правомірно та з врахуванням вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань" заявлена вимога про стягнення з відповідача пені в сумі 25991,37 грн.

Згідно зі ст.214 ЦК України (ред. 1963р.) боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та річні.

При таких обставинах господарським судом м.Києва було правомірно задоволено позов у повному обсязі.

Апеляційне провадження у справі проводилось в зв'язку зі скаргою ДКП "Київгаз".

Відповідно до ч.1 ст.101 ГПК України при апеляційному провадженні справа розглядається повторно, що зумовлює оцінку ним всіх доказів по справі в т.ч. і поданих додатково.

Але, поза увагою апеляційної інстанції залишились подані відповідачем додаткові докази щодо наявності акту взаємозвірки, складеним під час процедури банкрутства відносно всіх кредиторських вимог, заявлених відповідно до ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, в т.ч. і позивачем; що визначена цим актом заборгованість відповідача сплачена відповідно до пл. доручення №13/9166312 від 17.08.2006р. (а.с.128-130).

Зазначене свідчить про неповноту дослідження апеляційною інстанцією обставин справи, що є порушенням норм процесуального закону та підставою для скасування постанови другої інстанції (ст. 43, ч.1 ст. 11110 ГПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.11.07 у справі № 19/73 скасувати.

Справу №19/73 направити до Київського апеляційного господарського суду для здійснення повторного апеляційного провадження.

Головуючий, суддя Н.Кочерова

Судді                                                                       В.Рибак

М.Черкащенко