КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2008                                                                                           № 10/173-34/234

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Гарник Л.Л.

суддів:           Вербицької О.В.

Розваляєвої Т.С.

при секретарі:           Семеняк Т.В.

За участю представників:

прокуратури: не з’явились;

стягувачів: не з’явились;

суб’єкта оскарження: Андреєва Т.В. (дов. від 11.02.2008 року № 25-22/134);

Черноволов В.А. (дов. від 05.02.2008 року № 25-22/112);

боржника: Базюк Ю.А. (дов. від 14.01.2008 року № 01.55/16-44);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на рішення Господарського суду м.Києва від 24.01.2008

у справі № 10/173-34/234 (Пінчук В.І.)

за заявою боржника                               Чернівецької обласної державної адміністрації

до                                                   Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

стягувач           Заступник генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Західного оперативного командування

про                                                  на дії та рішення органу Державної виконавчої служби

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 24.01.2008 року у справі №10/173-34/234 скаргу Чернівецької обласної державної адміністрації (далі – боржник, Чернівецька облдержадміністрація) на дії та рішення органу Держаної виконавчої служби задоволено повністю.

Так, визнано неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі – суб’єкт оскарження, Департамент) стосовно стягнення з Чернівецької обласної державної адміністрації виконавчого збору, пов’язаного з виконанням рішення господарського суду м. Києва у справі № 10/173-34/234; скасовано постанову державного виконавця Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України за виконавчим провадженням № 5473643 від 04.12.2007 року про стягнення з Чернівецької обласної державної адміністрації виконавчого збору у розмірі 99 579,00 грн. та від 05.12.2007 року про виділення постанови від 04.12.2007 року про стягнення з Чернівецької обласної державної адміністрації виконавчого збору в окреме провадження.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, не погоджуючись з прийняттям судом такої ухвали, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу господарського суду м. Києва від 24.01.2008 року та винести постанову про відмову Чернівецькій облдержадміністрації в задоволенні скарги.

В обґрунтування апеляційних вимог Департамент зазначає, що при прийняті оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, визнано встановленими недоведені обставини, висновки суду. Викладені в ухвалі, не відповідають обставинам справи. Так, Департамент вважає, що до участі у справі залучено не належного відповідача, чим порушено норми процесуального права; крім того, боржник не надав доказів отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2006 року, яка направляється простою поштою, 01.12.2006 року – після закінчення встановленого для добровільного виконання строку.

Ухвалою від 14.03.2008 року Київський апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України до провадження та призначив її розгляд на 31.03.2008 року.

Заступник генерального прокурора України, Міністерство оборони України та Західне оперативне командування відзиви на апеляційну скаргу не надали.

Чернівецька облдержадміністрація надала письмовий відзив на апеляційну скаргу Департаменту, в якому спростовує наведені в ній доводи та просить залишити апеляційну скаргу Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України без задоволення.

В судове засідання 31.03.2008 року з’явились представники боржника та суб’єкта оскарження. Представники прокуратури та стягувачів в судове засідання не з’явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, а також, враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце слухання справи по розгляду апеляційної скарги, колегія вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників суб’єкта оскарження та боржника.

Заслухавши пояснення представників Чернівецької облдержадміністрації та Департаменту, розглянувши доводи апеляційної скарги, письмового відзиву боржника на неї, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно ст. 106 ГПК України, ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". У випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Чернівецька облдержадміністрація звернулась до господарського суду м. Києва із скаргою на дії та рішення органу Державної виконавчої служби. У скарзі Чернівецька облдержадміністрація просить визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України стосовно стягнення виконавчого збору внаслідок виконання рішення господарського суду м. Києва у справі №10/173-34/234 та скасувати постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України за виконавчим провадженням № 5473643 від 04.12.2007 року про стягнення з Чернівецької облдержадміністрації виконавчого збору у розмірі 99 579,00 грн. та від 05.12.2007 року про виділення постанови від 04.12.2007 року в окреме провадження.

Скарга обґрунтована тим, що перерахування суми заборгованості на користь стягувача здійснено боржником самостійно та поетапно платіжними дорученнями від 15.09.2006 року № 182, від 13.12.2006 року № 220, від 20.03.2007 року № 28. Постанову від 10.11.2006 року було отримано боржником 01.12.2006 року, а строк для добровільного виконання встановлено до 17.11.2006 року. Таким чином, боржник фактично отримав постанову після закінчення строку для її добровільного виконання. Оскільки боржник сплатив суму боргу напряму стягувачу без її зарахування на депозитний рахунок Департаменту, Чернівецька облдержадміністрація вважає, що суб’єктом оскарження не вчинено ніяких дій по виконанню наказу господарського суду м. Києва № 10/173-34/234, а тому стягнення судового збору є незаконним.

Рішенням господарського суду м. Києва від 02.02.2006 року у справі № 10/173-34/234 з Чернівецької обласної державної адміністрації на користь управління Західного оперативного командування стягнуто 995 790,00 грн. заборгованості.

06.06.2006 року господарським судом м. Києва видано наказ № 10/173-34/234 на виконання зазначеного рішення у справі № 10/173-34/234.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.06.2006 року, задоволено заяву Чернівецької обласної державної адміністрації від 24.05.2006 року, відстрочено виконання рішення суду від 02.02.2006 року у справі № 10/173-34/234 до 27.07.2006 року.

10.11.2006 року за заявою управління Західного оперативного командування державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 231/1 по виконанню наказу у справі № 10/173-34/234.

Як зазначено в постанові державного виконавця, Чернівецькій обласній державній адміністрації надано строк до 17.11.2006 року для добровільного виконання наказу по справі № 10/173-34/234 та попереджено, що у випадку невиконання рішення в строк, встановлений для добровільного виконання, згідно ст. 476 Закону України “Про виконавче провадження” в примусовому порядку буде стягнуто виконавчий збір, який становить 10 % від фактично стягненої суми боргу – 99 579,00 грн., та витрати, пов’язані з проведенням виконавчих дій.

04.12.2007 року у зв’язку з невиконанням у встановлений для добровільного виконання строк, рішення суду, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 99 579,00 грн.

05.12.2007 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 10/173-34/234 від 06.06.2006 року у зв’язку з заявою стягувача про повне його виконання.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 24 Закону України “Про виконавче провадження” від 21.04.1999 року № 606-XIV (далі – Закон), державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Виконавчий документ, виданий на підставі рішення, яким надана відстрочка виконання, приймається державним виконавцем до виконання після закінчення терміну відстрочки в межах строку, встановленого для пред'явлення цього виконавчого документа. У разі відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, забезпечення позовних вимог строк для добровільного виконання не встановлюється. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Закону, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією. За умови авансування стягувачем в порядку, передбаченому цим Законом, витрат на проведення виконавчих дій документи виконавчого провадження можуть надсилатися учасникам виконавчого провадження рекомендованими листами. За письмовою заявою учасників виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам факсимільним зв'язком або електронною поштою.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження відповідає вимогам, встановленим ст. 25 Закону.

Оскільки з матеріалів справи не вбачається, що стягувач – Управління Західного оперативного командування, про авансувало витрати на проведення виконавчих дій, то постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2006 року була направлена із супровідним листом простою поштою.

Належних та допустимих доказів неотримання цієї постанови або отримання її невчасно (як зазначає боржник 01.12.2006 року), Чернівецька облдержадміністрація не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону, за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій або несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості використати надані їм цим Законом права, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача або за заявою боржника, або з власної ініціативи на строк до 10 днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторони, суд або інший орган, який видав виконавчий документ.

В матеріалах справи відсутні докази, як-то письмова заява боржника, на підтвердження його звернення з проханням відкласти виконавчі дії у зв’язку з несвоєчасним одержанням Чернівецькою облдержадміністрацією постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2006 року, внаслідок чого він був позбавлений можливості використати надані йому цим Законом права.

Частина 1 статті 46 Закону визначає, що у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, а в разі невиконання рішення немайнового характеру в строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника після повного виконання рішення в тому ж порядку стягується виконавчий збір у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - громадянина і в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - з боржника - юридичної особи.

Аналогічні положення містяться також в Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2006 року, строк для добровільного виконання наказу № 10/173-34/234 встановлено до 17.11.2006 року. Оскільки станом на 17.11.2006 року вказаний наказ виконано не було, звернення Чернівецької обласної державної адміністрації з проханням відкласти виконавчі дії також не було, то державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби обґрунтовано та правомірно винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.12.2007 року, яка була затверджена заступником директора Департаменту, як того вимагає ст. 46 Закону.

Згідно ст. 37 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у випадку, зокрема, фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

Як вбачається з матеріалів справи, Чернівецька облдержадміністрація сплатила заборгованість Управлінню Західного оперативного командування поетапно платіжними дорученнями від 15.09.2006 року № 182, від 13.12.2006 року № 220, від 20.03.2007 року № 28, тобто після 17.11.2006 року.

У зв’язку із фактичним виконанням рішення господарського суду м. Києва від 02.02.2006 року у справі № 10/173-34/234, на підставі заяви Управління Західного оперативного командування до Відділу примусового виконання рішень Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ст. 37 Закону, державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження від 05.12.2007 року, яка повністю відповідає вимогам Закону.

Таким чином, виходячи з наведених положень закону, єдиною підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є наявність саме факту невиконання судового рішення у наданий держаним виконавцем строк для добровільного виконання.

Все викладене свідчить про те, що Департамент держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України діяв в межах, передбачених чинним законодавством, тому підстав для задоволення скарги Чернівецької обласної державної адміністрації немає.

Твердження Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України що у зв’язку з тим, що відділ примусового виконання рішень Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України не є юридичною особою, отже, є неналежним відповідачем, спростовуються наступним.

Відповідно до ст. 13 Закону України “Про державну виконавчу службу України”, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

Оскільки оскаржувані постанови були винесені державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, то Чернівецькою обласною державною адміністрацією правомірно оскаржуються дії саме відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби.

Згідно ст.. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Чернівецькою обласною державною адміністрацією не доведено обґрунтованість своїх вимог, зазначених в скарзі на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби та відповідність їх нормам ст.. 121-2 ГПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, у зв’язку з чим скарга Чернівецької обласної державної адміністрації не підлягає задоволенню.

Таким чином, враховуючи викладене, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд не повно з’ясував всі обставини справи, не дав їм належну правову оцінку та невірно застосував норми матеріального права, що призвело до скасування ухвали по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 101 – 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити повністю.

Ухвалу господарського суду м. Києва від 24.01.2008 року у справі № 10/173-34/234 скасувати повністю, прийняти нову, якою в задоволені скарги Чернівецької обласної державної адміністрації на дії та рішення органу Держаної виконавчої служби відмовити повністю.

Справу № 10/173-34/234 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя                                                                      Гарник Л.Л.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Розваляєва Т.С.

02.04.08 (відправлено)