ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2008 р.

№ 08/215-07

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Бернацької Ж.О. –головуючої (доповідач),

Разводової С.С.,

Подоляк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Нововодолазького підприємства теплових мереж на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.11.2007 р. в справі № 08/215-07 господарського суду Харківської області за позовом Нововодолазького підприємства теплових мереж до відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку № 8 Харківської філії відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" про стягнення суми

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явилися,

від відповідача: Компанієць Н.О., -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 р. Нововодолазьке підприємство теплових мереж звернулось до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Центру електрозв'язку № 8 Харківської філії відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” про стягнення суми 3463,47 грн.: 3309, 25 грн. основного боргу, 130,54 грн. пені, 23,68 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем (не в повному обсязі і несвоєчасно) договірних зобов’язань по сплаті за спожиту теплову енергію за період з 03-31.03.2007 р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.09.2007 р. (суддя Ковальчук Л.В.) задоволено позов Нововодолазького підприємства теплових мереж до відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку № 8 Харківської філії відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" про стягнення 3463, 47 грн.; стягнуто з відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку № 8 Харківської філії відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" на користь Нововодолазького підприємства теплових мереж 3309, 25 грн. основного боргу, 130, 54 грн. пені, 23, 68 грн. 3 % річних, 102 грн. витрат по сплаті державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивовано тим, що підставою для зміни ціни договору є встановлений рішенням органу місцевого самоврядування та офіційно оприлюднений у місцевій газеті “Вісті Водолажчини” 03.03.2007 р. новий тариф 229,05 за 1 Гкал теплової енергії, про що позивач на виконання свого обов’язку за договором, повідомив відповідача листом 12.03.2007 р. Виконання відповідачем частково договірних обов’язків за березень місяць за старим тарифом є неналежним, а борг, що утворився з березня 2007 р. по квітень 2007 р. складає 3309, 35 грн., який підлягає стягненню з нарахуванням пені в розмірі 130, 54 грн. і з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 23, 68 грн., керуючись приписами статей 526, 625 Цивільного кодексу України щодо загальних умов виконання зобов’язань та відповідальності за його порушення.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.11.2007 р. (судді: Олійник В.Ф. - головуючий, Гончар Т.В., Кравець Т.В.) рішення господарського суду Харківської області від 10.09.2007 р. в справі № 08/215-07 скасовано та прийнято нове рішення; відмовлено у задоволенні позову Нововодолазького підприємства теплових мереж про стягнення 3463, 47 грн.; стягнуто з Нововодолазького підприємства теплових мереж на користь відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Центру електрозв'язку № 8 Харківської філії відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” 51, 00 грн. сплачену при подачі апеляційної скарги.

Постанова мотивована тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та не в повному обсязі з'ясовані обставини справи, які мають значення для справи. Висновок суду першої інстанції про застосування нового тарифу з 03.03.2007 р., дня офіційного оприлюднення їх в газеті, є неправильним, оскільки зміна ціни (тарифу) відбулася на умовах, встановлених договором шляхом укладання додаткової угоди № 43. Сторонами досягнута згода про зміну ціни (тарифу) 01.04.2007 р. Одностороння зміна умов договору не передбачена ні договором, ні законом. Рішенням Нововодолазької районної ради від 27.02.2007 р. про затвердження тарифів не встановлено строків зміни рівня цін. Також, виходячи з принципу свободи договору (стаття 627 Цивільного кодексу України), якщо сторони, укладаючи договір, вільні у визначенні його умов, вони так само вільні лише за взаємною згодою їх змінити за винятком нормативно закріпленими обмеженнями відносно певних видів договорів, що не було враховано судом першої інстанції.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.11.2007 р., позивач - Нововодолазьке підприємство теплових мереж звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.11.2007 р. та залишити в силі рішення господарського суду Харківської області від 10.09.2007 р.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовані норми матеріального права та не в повному обсязі з'ясовані обставини справи, які мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, судова колегія вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, між сторонами укладено договір про постачання теплової енергії 01.01.2005 р. № 41/1-15. Згідно пункту 11.3 вказаного договору, його невід'ємною частиною є додаток 1а, яким визначено обсяги постачання теплоенергії споживачу та встановлено її орієнтовану ціну (тариф) за 1 Гкал.

Відповідно до розділу 6 договору, відповідач зобов’язався сплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в термін, передбачений договором. Розрахунковим періодом є календарний місяць, за 15 днів до початку якого відповідач своїм дорученням самостійно сплачує позивачу вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період. Розбіжності та спори між сторонами, згідно пункту 8.1 договору, пов’язані з виконанням та розірванням договору вирішуються шляхом переговорів, обміном листами, укладанням додаткових угод. Пропозиції щодо зміни договірних величин теплопостачання надаються сторонами не пізніше ніж за 30 днів до початку наступного розрахункового періоду.

Станом на 03.03.2007 р. позивачем проведено зміну ціни (тарифу) договору та встановлено вартість за 1 Гкал теплової енергії 299, 05 грн., що підтверджується рахунком постачальника теплоенергії № 226 від 30.03.2007 р. за 03-31.03.2007 р.

Між сторонами на виконання пункту 8.1. договору підписано додаткову угоду № 4 від 03.03.2007 р. до договору постачання теплоенергії від 01.01.2005 р. № 41/1-15 про зміну додатку 1а, з часу набрання чинності яким змінено обсяги теплопостачання та ціну за 1 Гкал, що становить 299, 05 грн. При цьому, зазначено, що вказана додаткова угода вступає у законну силу з 01.04.2007 р.

Тобто, фактом підписання між сторонами додатку 1а до договору постачання теплоенергії від 01.01.2005 р. № 41/1-15 сторонами досягнута згода щодо зміни умов договору в частині застосування тарифів у розмірі 299, 05 грн. з 01.04.2007 р. Вказаний додаток, як письмовий доказ, має суттєве значення для справи. Однак, судом першої інстанції додаток не досліджений і йому не надана належна правова оцінка.

Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України, статті 189 Господарського процесуального кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом. При цьому, слід враховувати, що відповідно до статті 10 Закону України “Про ціни і ціноутворення”, зміна рівня державних фіксованих та регульованих цін здійснюється в строки, що встановлені органами, які мають повноваження на регулювання цін. У разі невнесення змін до відповідних договорів у зв’язку із зміною рівня державних (комунальних) фіксованих цін або регульованих цін, застосовуються з дня, встановленого відповідним нормативно-правовим актом, відповідні фіксовані або регульовані ціни. Крім того, враховуючи закріплене у законодавстві загальне правило щодо зміни договору за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом та частиною 1 статті 188 Господарського кодексу України, зміна господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що висновок суду першої інстанції про застосування нового тарифу з 03.03.2007 р., дня офіційного оприлюднення їх в газеті, є неправильним, оскільки зміна ціни (тарифу) відбулася на умовах, встановлених договором шляхом укладання додаткової угоди № 4, а згода про зміну ціни (тарифу) сторонами досягнута 01.04.2007 р. Одностороння зміна умов договору не передбачена ні договором, ні законом. Рішенням Нововодолазької районної ради від 27.02.2007 р. про затвердження тарифів не встановлено строків зміни рівня цін. Також, виходячи з принципу свободи договору (стаття 627 Цивільного кодексу України), якщо сторони, укладаючи договір, вільні у визначенні його умов, вони так само вільні лише за взаємною згодою їх змінити за винятком нормативно закріпленими обмеженнями відносно певних видів договорів, що не було враховано судом першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції встановлено: посилання позивача на те, що офіційне оприлюднення тарифів відбулося у місцевій газеті “Вісті Водолажчини” 03.03.2007 р., а відповідачу вручено лист 12.03.2007 р., а тому, на його думку, тарифи набрали чинності з 03.03.2007 р., безпідставними, оскільки фактом волевиявлення сторін змінити тарифи є саме додаток 1а, а не повідомлення чи лист про зміну тарифів, які носять інформаційний характер.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не правильно застосовані норми матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та в супереч приписам статті 43 Господарського процесуального кодексу України не в повному обсязі з’ясовані обставини справи, які мають значення для справи.

Інші доводи касаційної скарги про порушення при винесенні оскаржуваної постанови норм матеріального і процесуального права свого підтвердження не знайшли.

Враховуючи викладене, касаційна інстанція вважає юридичну оцінку, дану апеляційним судом обставинам справи такою, що ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві, і підстав для задоволення касаційної скарги не вбачає, а тому постанова Харківського апеляційного господарського суду від 06.11.2007 р. в справі № 08/215-07 підлягає залишенню в силі.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Нововодолазького підприємства теплових мереж залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.11.2007 р. в справі № 08/215-07 господарського суду Харківської області залишити в силі.

Головуючий, суддя:

Ж. Бернацька

Судді:

С. Разводова

О. Подоляк