ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 16/2179а

"30" травня 2008 р., 12 год. 15 хв.           м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М.

при секретарі: Волна С.В. за участю представників сторін:

від позивача: Коваль В.А. - за довіреністю;

від відповідача: В.П. Остапієнко - голова ради, Яковенко В.В. - за довіреністю;

третя особа: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Черкаського обласного військового комісаріату Міністерства Оборони України до Чигиринської районної ради Черкаської області (третя особа - Чигиринський районний військовий комісаріат) про визнання незаконним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання незаконним повністю рішення Чигиринської районної ради Черкаської області від 17 вересня 2003 року "Про передачу, прийняття та списання майна районної комунальної власності", який подано в інтересах третьої особи по справі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить його задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечили з мотивів, що спірне рішення приймалося на підставі відповідного клопотання третьої особи, в даний час право власності на приміщення по вул. Леніна, 17 визнано за Чигиринською районною радою, а позивач пропустив строк звернення із заявленим позовом до адміністративного суду. У задоволенні позову просять позивачу відмовити.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі документи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, виходячи з наступного:

У відповідності до ст. 2,105 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади .... при здійсненні ними владних управлінських функцій. Одним із видів позовних вимог адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання не чинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю, чи окремих його положень.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, докази відсутності чи порушення цих вимог при прийнятті оскаржуваного рішення можуть бути підставою для визнання рішення органу місцевої влади не чинним.

У відповідності до ст. 71 КАС України. кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення відповідача від 17.09.2003 року № 11-6 стосується позивача лише в частині, а саме стосовно прийняття в районну комунальну власність приміщення райвійськкомату за адресою м. Чигирин, вул. Леніна, 17. Позивач же просить визнати спірне рішення незаконним повністю без пояснення таких дій, що на думу суду є незаконним.

Позивачем також пропущено річний строк на звернення до адміністративного суду з позовом, що не було спростовано представником позивача жодними доказами. З цих підстав представники відповідача просять відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши правове обґрунтування позовних вимог судом з'ясовано наступне:

В преамбулі спірного рішення від 17.09.2003 року прямо вказано, що воно приймається в т.ч. і на підставі клопотання Чигиринського районного війського комісаріату, згідно якого приміщення райвійськкомату по вул. Леніна, 17 прийнято в районну комунальну власність.

За доводами представників відповідача, після прийняття спірного рішення, 10 жовтня 2003 року Чигиринською районною радою було прийнято рішення № 20-4 "Про передачу майна районної комунальної власності", яким приміщення по вул. Леніна, 17 було поділено для використання між Чигиринським районним територіальним центром з обслуговування пенсіонерів, управлінням праці та соціального захисту населення, призовною дільницею районного військового комісаріату та районною радою ветеранів. В 2008 році, а за доводами відповідача і в попередні роки, приміщення для призовної дільниці використовувалися на правах оренди, про що свідчать наявні у праві копії договорів оренди.

Дані обставини свідчать, що позивач знав про долю приміщення по вул. Леніна, 17 та режим його використання.

На вимогу суду надати докази порушень, допущених відповідачем при прийнятті спірного рішення, представник позивача таких пояснень та доказів не надав.

Спірне рішення прийнято відповідачем на підставі його повноважень, передбачених ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та іншого законодавства стосовно повноважень місцевих органів влади. Доказів про порушення процедури прийняття спірного рішення в справу не надано.

Позивач також не довів суду, яке своє порушене право він захищає пред'явленим позовом.

Позивач не доводить своє право власності на приміщення за адресою вул. Леніна, 17 у м. Чигирині і не оспорює рішення виконкому Чигиринської районної ради № 8-384 від 29.05.2008 року про визнання права власності на це приміщення за Чигиринською районною радою. Спору про право між сторонами немає.

Доводи позивача про те, що він в майбутньому можливо поставить питання про визнання за собою права власності за приміщенням, де знаходиться призовна дільниця районного військового комісаріату, не свідчить про порушення прав позивача в даний час, що є необхідною умовою для звернення до суду.

На підставі викладеного, позивач не довів і суд не вбачає доказів того, що на час прийняття рішення № 11-6 від 17.09.2003 року Чигиринською районною радою були допущені які-небудь порушення, що могло б потягти визнання рішення незаконним і його скасування.

Порушення своїх прав спірним рішенням позивач суду також не довів. Із подальших дій позивача засвідчується, що він знав про характер спірного рішення та подальшу долю приміщення де знаходиться призовна дільниця районного військового комісаріату по вул. Леніна, 17 у м. Чигирин, а тому права позивача не є порушеними. Позивач також пропустив строк для звернення до адміністративного суду, що також є підставою для відмови у позові.

Підстави для задоволення позовних вимог відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

При відмові у позові судові витрати на відповідача не покладаються.

Керуючись статтями 95,162,163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити повністю.

Постанова набуває чинності після закінчення строку на подання заяви про апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку ст. 186 КАС України.

СУДДЯ                     Н.М. Спаських