ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2008 р. Справа № 35/103-08

вх. № 2365/5-35

Суддя господарського суду Швед Е.Ю.

при секретарі судового засідання Сімонова Т.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився відповідача - Кузьмін Д.В., дов. №3 від 21.04.2008р.;

розглянувши справу за позовом ДП Матеріально-технічного забезпечення Залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" м. Київ

до ВАТ "Харківшляхпостач" м. Харків

про спонукання вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Позивач (ДП Матеріально-технічного забезпечення Залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач") звернувся до господарського суду із позовною заявою про зобов"язання відповідача (ВАТ "Харківшляхпостач") повернути позивачеві вставки вугільні контактні для струмоприймачів електрорухомого складу типу А в кількості 7,014 тн., шляхом відвантаження на адресу Фастівського складу позивача (08500, Київська область, м.Фастів, вул.Шевченка, 48).

Представник відповідача в судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Дане клопотання не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін, тому воно приймається судом та підлягає задоволенню.

Представник позивача у призначене судове засідання не з"явився, про причину неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав заперечення на відзив на позовну заяву, в яких підтримує заявлені позовні вимоги.

Беручи до уваги, що відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України обов"язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Представник відповідача в судовому засіданні та письмових поясненнях прои позову заперечує, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника відповідача, судом встановлено, що 14.03.06 р. між сторонами укладено Договір про надання послуг № ЦХП-11-00106-03 відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов’язання надавати послуги по митному оформленню, прийманню, переробці, зберіганню і відвантаженню матеріально-технічних ресурсів, які являються власністю позивача, а позивач сплачувати витрати відповідача, пов’язані з розміщенням продукції в митні режими, режими митного складу, імпорту, експорту та витрати, пов’язані з відвантаженням продукції.

Відповідно до п. 2.1 договору позивач сплачує виконавцю 1% від суми відвантаженої продукції в разі проведення переробки (вивантаження, навантаження, зберігання, розміщення продукції в митні режими і інше).

Відповідач свої зобов’язання за Договором № ЦХП-11-00106-03 14.03.06 р. виконав частково –здійснив вивантаження продукції та її зберігання, що підтверджується актом прийому товару по кількості № Х06-108 від 12.09.06 р., Наказом № ЗЧЛ06-194 від 12.09.006 р.

На адресу Відповідача від Позивача надійшли листи ЦПХ-19/1751 від 06.11.06 р., ЦПХ-18/5336 від 19.10.07 р. та ЦПХ-18/61 від 10.01.08 р., відповідно дор яких, сторони погодили, що відвантаження та вивіз спірної продукції повинно здійснюватись автотранспортом Позивача.

Як видно із розрахунку відповідача за станом на 22 квітня 2008 року заборгованість позивача перед відповідачем за зберігання запасних частин складає 147654 грн., що підтверджується документально матеріалами справи, а саме згідно прайс-листа відповідача вартість зберігання ТМЦ на 1 м.кв. на добу на його складі складає 2,34 грн., ця сума, згідно довідок бухгалтерії, складається з: витрат, які несе відповідач за зберігання ТМЦ на 1 м.кв. на добу і куди включені його витрати по виплаті заробітної плати обслуговуючому персоналу, послуги контрольно-пропускного режиму, вартість використаних паливно-мастильних матеріалів, витрати по сплаті за користування електроенергією, накладні витрати та податок на додану вартість, ці витрати понесено відповідачем за період з 01.08.06р. по 22.04.08р.

Однак, позивач в порушення умов п. 2.1 Договору №ЦХП-11-00106-03 від 14.03.06р. не розрахувався з відповідачем з послуги останнього по зберіганню спірної продукції.

На адресу Позивача надійшли листи Відповідача № БУХ-38/03 від 01.02.07 р., б/н від 29.10.07 р. та б/н від 20.03.08 р., згідно з якими Відповідач просить погасити заборгованість, яка виникла та повідомляє, що до цього часу притримує продукцію.

В період з 2006 року по 12 травня 2008 року спроб з боку ДП “Укрзалізпостач”отримати належне їм майно та вивезти його не було. Автомобілі зазначеного ДП на територію ВАТ “Харківшляхпостач” не заходили, що підтверджується відповідною довідкою, наявною в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов’язанні свого обов’язку друга сторона має право зупинити виконання свого обов’язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 594 ЦК України Кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов’язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов’язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов’язання.

Як вбачається з матеріалі справи до теперішнього часу автотранспорт Позивачем не наданий та продукція продовжує зберігатись на складі Відповідача, через що Відвантажити продукцію кінцевим вантажоодержувачам у Відповідача змоги не було.

Заборгованість за зберігання Відповідачем продукції, Позивачем не сплачена.

За таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення Позивачем умов діючого законодавства, слід дійти висновку, що Відповідач правомірно притримує продукцію Позивача, тому суд знаходить позовні вимоги необгрунтованими, що доведено документально та не підлягаючими задоволенню.

Витрати по сплаті держмита та за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 526, 538, 594 ЦК України, ст.ст.33,49, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення підписане 16.05.08р.

Суддя Швед Е.Ю.