ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.02.08 р.                     Справа № 39/344

Господарський суд Донецької області у складі судді Морщагіній Н.С.

при секретарі Бахрамовій А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Азов-Константа» м. Маріуполь

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрРосІнвест» м. Донецьк

про стягнення 2 328 грн. 53 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Паук С.М. – за довіреністю;

від відповідача: не з’явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Азов-Константа» м. Маріуполь, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрРосІнвест» м. Донецьк, про стягнення заборгованості в сумі 2 328 грн. 53 коп., яка складається з основного боргу в сумі 2 140 грн. 05 коп., пені в сумі 188 грн. 48 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір постачання № 186Д від 26.12.2006 р., податкові накладні, накладні № ДО-0000606 від 26.03.2007 р., № ДО-0000544 від 13.03.2007 р., № ДО-0000469 від 01.03.2007 р., № ДО-0000303 від 09.02.2007 р., № ДО-0000163 від 25.01.2007 р., № ДО-0000026 від 09.01.2007 р., розрахунок.

Представник відповідача до судового засідання не з’явився, заявлені вимоги не оспорив, витребуваних документів та доказів не надав, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням № 1202750 з відміткою про вручення.

Проте, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки наявні матеріали справи надають можливість належним чином провести спірну кваліфікацію юридичних правовідносин.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

26.12.2006 р. між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Азов-Константа» м. Маріуполь, та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «УкрРосІнвест» м. Донецьк, було укладено договір постачання № 186Д, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статей 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Згідно даного Договору позивач зобов’язався поставити відповідачеві Товар, асортимент, кількість та вартість якого визначаються у накладних, що є невід’ємною частиною Договору, а відповідач, в свою чергу, зобов’язався прийняти Товар та сплатити за нього встановлену ціну.

На виконання умов Договору, Позивач, у період з 09.01.2007 р. по 26.03.2007 р., поставив відповідачеві обумовлений Товар на загальну суму 2 140 грн. 05 коп., що підтверджується долученими до матеріалів справи накладними № ДО-0000606 від 26.03.2007 р., № ДО-0000544 від 13.03.2007 р., № ДО-0000469 від 01.03.2007 р., № ДО-0000303 від 09.02.2007 р., № ДО-0000163 від 25.01.2007 р., № ДО-0000026 від 09.01.2007 р., підписаними з боку обох сторін без зауважень та заперечень, а також податковими накладними за спірний період.

На підставі вищезазначеного, господарський суд робить висновок, що позивачем доведено факт поставки відповідачеві Товару на суму 2 140 грн. 05 коп., тобто обов’язок позивача вважається виконаним у відповідності до норм статті 664 ЦК України та п.п. 1.1, розділу 4 Договору

Відповідно до п. 4.2 Договору, відповідач зобов’язаний оплатити вартість поставленого Товару протягом 10 банківських днів з дати отримання Товару.

Проте, взяті на себе згідно Договору обов’язки, відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 2 140 грн. 05 коп.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів оплати заборгованості на суму 2 140 грн. 05 коп., не надав, заявлені позовні вимоги не спростував.

Наразі на момент прийняття рішення грошове зобов’язання відповідача перед позивачем на суму 2 140 грн. 05 коп. залишилось не виконаним, що є порушенням вимог статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи та відповідачем не спростована, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Прострочення Покупцем грошового зобов’язання за умовами пункту 5.2 Договору тягне за собою обов’язок сплати пені у розмірі 1% вартості неоплаченого товару за кожен день, якщо інше не передбачено законодавством України.

Позивачем на підставі п. 5.2 Договору заявлено вимогу щодо стягнення пені, нарахованої за період з моменту виникнення права вимоги по 30.11.2007 р. та зменшеної до подвійної облікової ставки НБУ в сумі 188, 48 грн., втім суд вважає, що вказана вимога підлягає лише частковому задоволенню через неправильне зазначення позивачем періоду нарахування пені за накладними № ДО-0000303 від 09.02.2007 р., № ДО-0000163 від 25.01.2007 р., № ДО-0000026 від 09.01.2007 р. Зокрема, згідно частини 6 статті 232 ГК України пеня нараховується протягом шести місяців (182 дні) з моменту виникнення права вимоги. З огляду на наведене, вимоги позивача щодо стягнення пені за накладними № ДО-0000303 від 09.02.2007 р., № ДО-0000163 від 25.01.2007 р., № ДО-0000026 від 09.01.2007 р. обмежуються зазначеними 6 місяцями, а стягненню підлягає пеня у розмірі 117, 16 грн. ((575,65 грн. Х 181 днів / 365 днів Х 17% / 100%) + (338, 75 грн. Х 182 дні / 365 днів Х 17% / 100%) + (452,15 грн. Х 182 дні / 365 днів Х 17% / 100%), а всього вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню в сумі 182, 33 грн.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі ст.ст.525, 526, 625, 655-697, 712 ЦК України, ст. ст. 173, 193, 264-271 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 47, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Азов-Константа» м. Маріуполь – задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрРосІнвест» м. Донецьк на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Азов-Константа» м. Маріуполь основний борг в сумі 2 140 грн. 05 коп., пеню в сумі 182 грн. 33 коп., витрати за державним митом в сумі 101 грн. 73 коп., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 117 грн. 69 коп.

В інші частині позовних вимог відмовити.

Суддя Морщагіна Н.С.