ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"07" квітня 2008 р.            Справа № 10/766-07

м. Київ

За позовом

Закритого акціонерного товариства „Київське агентство повітряних сполучень „Кий Авіа”

до

Закритого акціонерного товариства „Ламітек-Укрізоліт”, смт Клавдієво-Тарасове (відповідач 1)

Товариства з обмеженою відповідальністю „Кепітал Енерго Систем”, м.Донецьк (відповідач 2)

про

визнання недійсним договору

Суддя Тищенко О.В.

за участю представників:

позивача:

Опанасенко О.В. (довіреність №11-15 від 17.01.2008р.)

відповідача 1:

Труш О.М.(довіреність від 20.02.2008р.)

відповідача 2:

не з’явився

В судовому засіданні 18.03.2008р. суд оголосив про закінчення розгляду справи по суті та перерву до 07.04.2008р. до 09:00год. для підготовки повного тексту рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В грудні 2007 р. на розгляд господарського суду Київської області передані позовні вимоги Закритого акціонерного товариства „Київське агентство повітряних сполучень „Кий Авіа” до Закритого акціонерного товариства „Ламітек-Укрізоліт”, смт Клавдієво-Тарасове про визнання недійсним Контракту №1-0905 від 15.09.2005р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне:

- ЗАТ „Київське агентство повітряних сполучень „Кий Авіа” є засновником Закритого акціонерного товариства " Ламітек-Укрізоліт " та володіє простими іменними акціями в кількості 67 485 штук, що складає 25, 0 % статутного капіталу

- відповідно до п. 2.1. Статуту ЗАТ " Ламітек-Укрізоліт " метою діяльності Товариства є отримання прибутку та реалізація економічних і соціальних інтересів учасників Товариства і членів трудового колективу на основі здійснення науково-технічних досліджень та запровадження сучасних екологічно небезпечних технологій у різних галузях народного господарства, виробництва, торговельної та посередницької діяльності, виконання робіт та надання послуг, здійснення зовнішньоекономічної діяльності.

- згідно підпункту 6 п. 8.2.3 Статуту Наглядова рада затверджує рішення Дирекції Товариства щодо відчуження (на підставі договорів постачання, купівлі-продажу, застави, кредитних та інших угод; придбання часток або цінних паперів інших суб'єктів підприємницької діяльності тощо) майна Товариства на суму, що перевищує 750 000, 00 (сімсот п'ятдесят тисяч) гривень.

- п. 8.3.10 Статуту передбачено, що до компетенції Дирекції Товариства відносяться, зокрема, прийняття рішень щодо укладання договорів, відчуження майна Товариства на суму, що перевищує 750 000.00 грн. з подальшим затвердженням цих рішень Наглядовою радою Товариства (пп. 8.2.3. цього Статуту). Без затвердження такого рішення Наглядовою радою договори (угоди) вважатимуться укладеними з перевищенням повноважень Генеральним директором. Дирекцією.

- на підставі п. 8.3.11 Статуту Генеральний директор Товариства одноособово має повноваження та несе відповідальність за прийняття рішення та укладання будь-яких договорів (угод), зовнішньоекономічних контрактів, у тому числі кредитних договорів та договорів пов'язаних із ними (застави, поруки та інше), здійснення інших правочинів, проведення господарських і фінансових операцій, у тому числі в установах банків, на суму, що не перевищує 750 000, 00 грн.

- під час здійснення господарської діяльності ЗАТ " Ламітек-Укрізоліт” було укладено декілька господарських договорів, а саме: Контракт № 1-0905 від 15.09.05 р. про поставку обладнання між ЗАТ " Ламітек-Укрізоліт " та ТОВ "Кепітал Енерго Систем", Контракт № 1-0406 від 01.04.2006 р. між ЗАТ " Ламітек-Укрізоліт " та "Lamitek s.r.o.", Чехія та Договір " 2/10 від 02.10.2006 р. між ЗАТ " Ламітек-Укрізоліт " та ТОВ "Алькес"

- укладення позивачем Контракту № 1-0905 від 15.09.05 р. про поставку обладнання між ЗАТ " Ламітек-Укрізоліт " та ТОВ "Кепітал Енерго Систем не було погоджено із Наглядовою радою ЗАТ "ЛАМІТЕК-УКРІЗОЛІТ" у відповідності до вимог Статуту Товариства;

- оскільки укладання Контракту № 1-0905 від 15.09.2005 р, не було погоджено із Наглядовою радою Товариства, даний договір укладено із перевищенням повноважень Генерального директора та Дирекції, що є підставою для визнання даного договору недійсним.

Позивач вважає, що внаслідок укладення спірного договору, відповідачами порушені його права та законні інтереси як засновника, а тому, посилаючись на ст. 227 ЦК України, просить суд визнати недійсним Контракт № 1-0905 від 15.09.2005р. про поставку обладнання між ЗАТ „ЛАМІТЕТ-УКРІЗОЛІТ” та ТОВ „Кепітал Енерго Систем”.

Також, ще однією підставою визнання недійсним спірного договору, на думку позивача, є порушення при укладанні Контракту №1-0905 від 15.09.05р., які, нібито встановлені ревізійною комісією ЗАТ „ЛАМІТЕТ-УКРІЗОЛІТ”. Так, авансові платежі за спірним договором склали 2712900,00грн. –2005р., 5100000,00грн. –січень 2006р., часткове повернення в період з травня по червень –1120200,00грн. Фактично, вказане обладнання отримано від іншого постачальника „Lamitek s.r.o”, Чехія по контракту №1-0406 від 01.04.06р. між ЗАТ „ЛАМІТЕТ-УКРІЗОЛІТ” та „Lamitek s.r.o”, Чехія.

Відповідач 1 проти позову заперечує, у поданому відзиві просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне:

- передумовою створення ЗАТ «Ламітек-Діелектрик» (яке рішенням загальних зборів від 07.10.2006 р. перейменоване у ЗАТ «Ламітек-Укрізоліт») було укладення засновниками спільного Меморандуму від 10.08.2005 р., предметом якого було створення юридичної особи –Відповідача 1., на базі якого планувалося створення заводу по виробництву ламінатів. В числі етапів по створенню цього заводу пунктом 4.1. Меморандуму передбачалося надання Відповідачу 1 інвестиційного кредиту на фінансування проекту-контракту № 1-0905 на поставку преса. Тобто, підписуючи Меморандум. Позивач давав згоду на реалізацію Контракту (що був укладений через місяць).

- доводи позивача про перевищення генеральним директором Відповідача-1 своїх повноважень при укладанні Контракту спростовується Протоколом № 2 засідання Наглядової ради ЗАТ «Ламітек-Діелектрик»від 27.09.2005 р. Пунктом третім порядку денного цього засідання Наглядової ради було затвердження укладення контракту № 1-0905 від 15.09.2005 р. Рішенням наглядової ради питання щодо укладання контракту затверджено одноголосно.

Таким чином, на думку відповідача 1 відповідно до підпункту 6 пункту 8.2.3. і пункту 8.3.10 Статуту ЗАТ «Ламітек-Укрізоліт»дії Генерального директора при укладанні названого контракту вчинені в рамках службових повноважень.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.12.2007 р. порушено провадження у справі №10/766-07 та залучено до участі у справі, в якості відповідача 2 Товариство з обмеженою відповідальністю „Кепітал Енерго Систем”, м.Донецьк.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.02.2008р. у зв’язку із неявкою представника відповідача 2 у судове засідання та з метою витребування необхідних доказів, розгляд справи відкладався на 26.02.2008р.

Сторонами заявлено клопотання щодо продовження строків розгляду справи понад встановлений термін.

26.02.2008р. через загальний відділ господарського суду Київської області відповідач 1 подав Доповнення до відзиву на позовну заяву, в яких зазначив про те, що 11.02.2008р. відбулося чергове засідання Наглядової ради ЗАТ „Ламітек-Укрізоліт”, на якому були розглянуті угоди, укладені генеральним директором ЗАТ „Ламітек-Укрізоліт” протягом 2007року та кінця 2006року. Зазначені угоди були затверджені Наглядовою радою одноголосно. В числі затверджених угод була і додаткова угода №3 від 02.04.2007р. до Контракту №1-0905 від 15.09.2005р. Тому всі зміни до спірного контракту, на момент розгляду справи, були схвалені і затверджені Наглядовою радою ЗАТ „Ламітек-Укрізоліт” відповідно до вимог п.8.3.10 Статуту ЗАТ „Ламітек-Укрізоліт”, що свідчить про відсутність підстав для визнання спірного контракту недійсним.

26.02.2008р. через загальний відділ господарського суду Київської області позивач подав клопотання, яким на підставі ч.4 ст. 22 ГПК України змінив підставу позову. Вказане клопотання позивач обґрунтував наступним:

1) - за даними звіту ревізійної комісії про перевірку фінансово-господарської діяльності ЗАТ "Ламітек-Укрізоліт" за 2006 р. від 29.08.2007 р., на виконання контракту № 1-0905 від 15.09.05 р. були здійснені наступні авансові платежі 2 712 900, 00 грн. - 2005 р., 5 100 000, 00 грн. - січень 2006 р. (всього 7 812 900, 00 грн.). Після перерахування зазначених коштів, Відповідачем 1 було встановлено, що наявні виробничі площі не дозволяють розмістити заявлене в договорі обладнання.

- згідно ч. 1 ст. 229 Цивільного кодексу України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним;

Таким чином, на думку позивача, є всі підстави для визнання недійсним контракту № 1-0905 від 15.09.2005 р. на підставі ст. 229 ЦК України, оскільки помилка щодо розмірів замовленого обладнання була такою, що взагалі не дозволяла використовувати предмет контракту за призначенням.

2) - за підрахунками Позивача, станом на 1 січня 2007 р. розмір боргу ТОВ "Кепітал Енерго Систем" перед ЗАТ "Ламітек-Укрізоліт" склав 6 692 700, 00 грн. Згідно пояснень представника Відповідача 1, наданих в судовому засіданні на дану суму заборгованості ЗАТ "Ламітек-Укрізоліт" придбало у ТОВ "Кепітал Енерго Систем" на підставі додаткової угоди № 3 від 02.04.2007 р. до контракту № 1-0905 від 15.09.2005 р. обладнання та матеріали, одна частина з яких була реалізована, а кошти від продажу зараховані на розрахунковий рахунок Відповідача 1, а інша частина - використана у виробничій діяльності ЗАТ "Ламітек-Укрізоліт".

- згідно специфікацій 1-6 від 01.06.2007 р. до контракту № 1-0905 від 15.09.2005 р. Відповідач 1 придбав у Відповідача 2 обладнання та матеріалів на загальну суму 12 305 594, 74 грн., що у два рази перевищує суму боргу ТОВ "Кепітал Енерго Систем" перед ЗАТ "Ламітек-Укрізоліт"

- придбання Відповідачем 1 продукції за контрактом 1-0905 від 15.09.2005 р. переслідувало іншу мету, ніж погашення боргу постачальника. Аналогічний висновок було зроблено ревізійною комісією під час перевірки фінансово-господарської діяльності ЗАТ "Ламітек-Укрізоліт", яка у звіті від 29.08.2007р. зазначила про можливу фіктивність контракту № 1-0905 від 15.09.2005 р.

Таким чином, на думку позивача є правові підстави для визнання недійсним контракту № 1-0905 від 15.09.2005 р. на підставі ст. 234 ЦК України, оскільки спірний контракт є фіктивним, який укладено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися ним;

3) - ЗАТ "Ламітек-Укрізоліт", яке створене з метою реалізації бізнес-плану щодо організації виробництва ламінатів та препрега і забезпечення продукцією електронної та електротехнічної галузі України та інших країн Східної Європи, вирішило на початковому етапі створення відволікти частину інвестицій (оскільки власного прибутку підприємство ще не мало) у сумі 12 305 594, 74 грн. на придбання обладнання та матеріалів, які не є потрібними для створення підприємства чи організації його виробничої діяльності.

- придбання продукції, зазначеної у специфікаціях 1-6 від 01.06.2007 р. до контракту № 1-0905 від 15.09.2005 р. не відповідає меті створення ЗАТ "Ламітек-Укрізоліт" та статутним цілям його діяльності. Аналогічний висновок було зроблено податковою інспекцією Бородянського району Київської області під час проведення планової перевірки в квітні-червні 2007 р.

- відповідно до ст. 207 ГК України господарське зобов'язання, що укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним.

Враховуючи те, що придбання продукції, зазначеної у специфікаціях 1-6 від 01.06.2007 р. до контракту № 1-0905 від 15.09.2005 р. не відповідає меті створення ЗАТ "Ламітек-Укрізоліт" та статутним цілям його діяльності, спірний контракт на підставі ст. 207 ГК України має бути визнаний судом недійсним.

Отже, враховуючи викладене, позивач в Клопотанням від 25.02.2008р. фактично змінив підстави позову та просить суд визнати недійсним Контракт №1-0905 від 15.09.2005р. повністю на підставі ч.1 ст. 227, ч.1 ст. 229, ст. 234 ЦК України, ч.1 ст. 207 ГК України.

Через загальний відділ господарського суду Київської області 17.03.2008р. відповідачем 1 подано доповнення до відзиву на позовну заяву, згідно яких останній з урахуванням клопотання позивача про зміну підстави позову від 25.02.2008р. проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне:

- відповідач - 1 вважає безпідставним посилання Позивача на пункт 1 статті 227 ЦКУ, як на підставу визнання правочину недійсним, оскільки, по-перше, засновники товариства не наділені згідно чинного законодавства України повноваженням щодо надання будь-яких дозволів або ліцензій на здійснення господарським товариством підприємницької діяльності, та, по-друге, укладення спірного Контракту здійснено виконавчим органом товариства з дотриманням порядку, встановленого законом та статутом, тобто за наявності відповідних повноважень.

- відповідно до ч. 1 статті 229 ЦКУ якщо особа, яки вчинила правочии, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно пункту 13 Роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 12.03.1999р. № 02-5/1 І 1., на які посилається і Позивач в Клопотанні про зміну підстав позову від 25.02.08р., вимоги про визнання недійсними угод, укладених внаслідок помилки, розглядаються господарськими судами за позовом сторони, яка діяли під впливом помилки. Тобто, суб'єктом, який відповідно до закону може бути ініціатором визнання правочину недійсним як такого, що укладений внаслідок помилки, є саме особа яка вчинила правочин.

- предметом спірного Контракту №1-0905 від 15.09.2005р., укладеного між Відповідачем-1 та Відповідачем-2. є поставка визначеного комплекту обладнання згідно специфікацій до Контракту. Додатковою угодою №3 від 02.04.2007р. сторонами було змінено перелік товару, належного до поставки. Правовими наслідками укладання спірного правочину є: поставка продавцем визначеного Контрактом переліку товарів та сплата покупцем вартості обладнання. На час подання Позивачем позовної заяви спірний Контракт фактично виконаний в повному обсязі, будь-яка заборгованість за Контрактом - відсутня. Факт виконання сторонами спірного Контракту підтверджує наявність відповідних намірів сторін стосовно створення правових наслідків, які обумовлені укладеним контрактом, тобто, відсутні будь-які підстави зазначати про наявність ознак фіктивності правочину, передбачених статтею 234 ЦКУ як підстави визнання правочину недійсним

- суб'єктом оскарження правочину згідно ст. 207 ГКУ може бути одна із сторін оскаржуваного правочину, або відповідний орган державної влади. Таким чином, оскільки Позивач не відноситься ні до сторони спірного правочину, ні до органу державної влади, він не має права подавати позов про визнання недійсним правочину на підставі ст. 207 ГКУ.

Отже, на думку відповідача 1, відсутні правові підстави для визнання укладеного контракту недійсним на підставі ч.1 ст. 227, ч.1 ст. 229, ст. 234 ЦК України, ч.1 ст. 207 ГК України.

В судовому засіданні 18.03.2008р. позивачем заявлено клопотання про витребування у відповідача 1: контракту №1-0406 від 01.04.2006р., укладеного між ЗАТ " Ламітек-Укрізоліт " та "Lamitek s.r.o.", доказів на підтвердження використання у господарській діяльності ЗАТ " Ламітек-Укрізоліт " матеріалів та сировини, придбаних за контрактом №1-0905 від 15.09.2005р., доказів на підтвердження реалізації частини товарів, придбаних за контрактом №1-0905 від 15.09.2005р. та надходження коштів від реалізації на рахунок ЗАТ " Ламітек-Укрізоліт ". Вказане клопотання позивача судом залишено без задоволення через необґрунтованість та безпідставність.

Представник позивача в судовому засіданні 18.03.2008 р., з урахуванням клопотання про зміну підстави позову, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні 18.03.2008р. проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача 2 в судове засідання 18.03.2008р. повторно не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами (ст..75 ГПК України).

В судовому засіданні 18.03.2008р. оголошено про закінчення розгляду справи по суті та перерву до 07.04.2008р. до 09:00год. для підготовки повного тексту рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд –

ВСТАНОВИВ:

10.08.2005 р. між ТОВ „Інвестбудсервіс”, ДП „Кий Авіа Текс”, ЗАТ „Кий Авіа” та „LAMITEC GMBN” укладено Меморандум, предметом якого було створення спільного підприємства ЗАТ „ЛАМІТЕК - ДІЕЛЕКТРИК” за участю ТОВ „Інвестбудсервіс”, ДП „Кий Авіа Текс”, ЗАТ „Кий Авіа” та „LAMITEC GMBN”.

Метою створення спільного підприємства ЗАТ „ЛАМІТЕК- ДІЕЛЕКТРИК” є забезпечення продукцією електронної та електротехнічної галузі України та інших країн Східної Європи, з розміщенням на промисловому майданчику ткацької фабрики ДП "Кий Авіа Текс" в с.м.т. Клавдієво наступних виробництв: 1. Будівництво нового цеху пресування фольгованих та нефольгованих діелектриків (ламінатів) продуктивністю до 500 000 м.кв. на рік. 2. Будівництво нового цеху імпрегнування склотканини епоксидним зв'язником (виробництво препрега) продуктивністю до 5000000 м. кв. на рік. (п.1 Меморандуму.)

Для реалізації зазначеного бізнес-проекту було узгоджено набути у власність

наступне необхідне обладнання: 16-ти поверховий вакуумний гідравлічний прес для виробництва фольгованих та нефольгованих ламінатів (вартістю 2 930 000,00), вертикальну просочувальну машину для просочування склотканини з епоксидним зв’язником, виробництва Італії (вартістю 1 970 000,00 ). (п. 4 Меморандуму.) Пунктом 4.1. Меморандуму передбачалося надання Відповідачу-1 інвестиційного кредиту на фінансування проекту-контракту № 1-0905 на поставку преса.

Судом встановлено, що 15 вересня 2005р. між ЗАТ " ЛАМІТЕК - ДІЕЛЕКТРИК " та ТОВ "Кепітал Енерго Систем" був укладений Контракт № 1-0905 (надалі - Контракт), відповідно до умов якого продавець (відповідач 2) зобов’язується поставити покупцю (відповідач 1) повний комплект „під ключ” обладнання:

- 16 ти поверховий вакуумний гідравлічний прес для виробництва фольгованих та нефольгованих ламінатів товщиною від 0,5мм до 30,0мм та продуктивністю до 500,00кв.м. у рік (згідно Додатку 1 до Контракту);

- енергетичне обладнання нагріву - охолодження пресу (згідно Додатку 2 до Контракту);

- вертикальну просочувальну машину для виробництва препрега (просочування склотканини з епоксидним зв’язником) продуктивністю 500,000 кв.м. в рік (згідно Додатку 3 до контракту);

- Інсцинератор (оксидатор) допалення підходящих газів просочувальної машини (згідно Додатку 4 до контракту)(п.1.1 Контракту).

Контрактне обладнання буде поставлено продавцем на площадку покупця в смт. Клавдієво-Тарасово, Бородянський р-н, Київської області, вул. К.Маркса, 44 до 31.03.2006р. (п.1.2 Контракту).

Відповідно до п.1.3 Контракту продавець зобов’язується передати товар у кількості, описом та якістю, відповідним вимогам контракту. Приймання обладнання здійснюється двосторонньою комісією у кількості одного представника покупця та одного представника продавця на протязі 48 год з моменту фактичної поставки на площадки покупця за накладними.

Згідно п.2.1 Контракту ціни на обладнання включають в себе витрати, пов’язані з виробництвом, страховкою, доставкою, монтажем та пуско-наладкою.

Загальна вартість контракту складає 121 680 000, 00 грн. в т.ч. НДС 20 280 000,00грн. (п.2.2 Контракту).

Відповідно до п.2.3.1-2.2.2 Контракту перший платіж в сумі 13559675,00грн. здійснюється покупцем на протязі 70 днів з дати підписання контракту, другий платіж в сумі 108120325,00грн. здійснюється покупцем на протязі 10 банківських днів з моменту поставки контрактного обладнання.

Строк дії Контракту – до 31.03.2007р. (п.11.3 Контракту).

Судом встановлено, що згідно підпункту 6 п. 8.2.3 Статуту ЗАТ „ЛАМІТЕК- ДІЕЛЕКТРИК” наглядова рада затверджує рішення Дирекції Товариства щодо відчуження (на підставі договорів постачання, купівлі-продажу, застави, кредитних та інших угод; придбання часток або цінних паперів інших суб'єктів підприємницької діяльності тощо) майна Товариства на суму, що перевищує 750 000, 00 (сімсот п'ятдесят тисяч) гривень.

За п. 8.3.10 Статуту ЗАТ „ЛАМІТЕК- ДІЕЛЕКТРИК” до компетенції Дирекції Товариства відносяться, зокрема, прийняття рішень щодо укладання договорів, відчуження майна Товариства на суму, що перевищує 750 000,00 грн. з подальшим затвердженням цих рішень Наглядовою радою Товариства (пп. 8.2.3. цього Статуту). Без затвердження такого рішення Наглядовою радою договори (угоди) вважатимуться укладеними з перевищенням повноважень Генеральним директором, Дирекцією.

Судом встановлено, що відповідно до Протоколу №2 засідання Наглядової Ради ЗАТ „ЛАМІТЕК - ДІЕЛЕКТРИК” від 27.09.2005р. пунктом третім порядку денного засідання Наглядової ради було затвердження укладання контракту № 1-0905 укладеного 15.09.2005 р. Рішенням наглядової ради укладання вказаного контракту затверджено одноголосно.

Відповідно до п.1.1 Статуту Закритого акціонерного товариства „ЛАМІТЕК-УКРІЗОЛІТ” рішенням Загальних Зборів акціонерів ЗАТ „ЛАМІТЕК - ДІЕЛЕКТРИК” від 07.10.2006р. (Протокол №4) повне найменування товариства змінено на Закрите акціонерне товариство „Ламітек-Укрізоліт”.

Згідно Додаткової угоди №2 від 08.01.2007року п.1.2, п.11.3 були викладені в наступній формі: контрактне обладнання буде поставлено продавцем на площадку покупця в смт. Клавдієво-Тарасово, Бородянський р-н, Київської області, вул. К.Маркса, 44 до 31.07.2007р. Строк дії Контракту –до 31.07.2007р.

Як вбачається з Додаткової угоди №3 від 02.04.2007р. до контракту №1-0905 від 15.09.2005р., продавець та покупець дійшли згоди викласти умови контракту в наступній редакції:

Автомат для обміну банкнот та монет ProCash 2000xe PC200XE-КМАТ- у кількості 218 штук;

Автомат для обміну банкнот та монет ProCash 2050xe PC200XE-КМАТ- у кількості 371 штук;

Кришний кондиціонер – у кількості 2 штук;

Поліпропилен в гранулах марки ТРР D30S у кількості 500тон

Сталь тонколистова оцинкована з неприливних ліній в рулонах 0,5-1250 RAL 6005 –у кількості 54,93 тон

Сталь тонколистова оцинкована з неприливних ліній в рулонах 0,5-1250 RAL 9006 –у кількості 59,68 тон

Сталь тонколистова оцинкована з неприливних ліній в рулонах 1,4 –1000мм –у кількості 58,41 тон

Жесть біла ЄЖК по ГОСТ 13345-85 у кількості 422,18 тон

Стрічка конвеєрна резинотканева ТУ 2561-216- –у кількості 4252,76 кв.м.

Відповідно до Протоколу №9 Засідання Наглядової ради ЗАТ „Ламітек - Укрізоліт” від 11.02.2008р. на виконання вимог п.п.6 п. 8.2.3 Статуту Товариства, з метою дотримання принципів наступності та послідовності політики менеджменту та акціонерів Товариства Наглядова Рада товариства затвердила правочини (угоди) та рішення вчинені (прийняті) Генеральним директором Товариства згідно переліку, наведеного в зазначеному протоколі. Суд звертає увагу на те, що серед затверджених Наглядовою Радою Товариства правочинів є Додаткова угода №3 до Контракту №1-0905 від 15.09.2005р.

Спір між сторонами виник внаслідок того, що позивач вважає Контракт № 1-0905 від 15.09.2005 р. таким, що укладений всупереч волевиявленню засновників підприємства ЗАТ "Ламітек-Укрізоліт", тобто без відповідного дозволу, в результаті чого він має бути визнаний в судовому порядку недійсним на підставі ч. 1 ст. 227 ЦК України. Також позивач просить суд на підставі ч. 1 ст. 229 ЦК України визнати недійсним Контракт № 1-0905 від 15.09.2005 р., оскільки його було укладено під впливом помилки щодо властивостей і якостей речі, яка унеможливлює її використання за цільовим призначенням,

Крім того, на думку позивача хід виконання контракту № 1-0905 від 15.09.2005 р. свідчить про його фіктивність, внаслідок чого він має бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 234 ЦК України. Позивач вважає, що спірний контракт було укладено і реалізовано всупереч головній меті діяльності ЗАТ " Ламітек-Укрізоліт ", а тому просить визнати недійсним на підставі ч. 1 ст. 207 ГК України Контракт № 1-0905 від 15.09.2005 р.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно частини першої - третьої, п'ятої та шостої ст. 203 ЦК України загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності право чину є зміст право чину, що не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

П. 1 Роз’яснень ВАСУ від 12.03.99 р. N 02-5/111 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними” передбачено, що вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 3 статті 91 ЦК України юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії).

Відповідно до пункту 2.4. Статуту окремі види діяльності що відповідно до чинного законодавства підлягають ліцензуванню, можуть здійснюватись Товариством лише за наявності спеціального дозволу (ліцензії).

Ч. 3 ст.14 ГК України передбачає, що ліцензія - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання - ліцензіата на провадження зазначеного в ньому виду господарської діяльності протягом визначеного строку за умови виконання ліцензійних умов. Відносини, пов'язані з ліцензуванням певних видів господарської діяльності, регулюються законом. Відповідно до ч.3 статті 43 ГК України перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, а також перелік видів діяльності, підприємництво в яких забороняється, встановлюються виключно законом.

Закон України „Про ліцензування певних видів господарської діяльності” від 01.06.2000р. визначає види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензування, встановлює державний контроль у сфері ліцензування, відповідальність суб'єктів господарювання та органів ліцензування за порушення законодавства у сфері ліцензування.

Постановою КМУ від 14 листопада 2000 р. N 1698 „Про затвердження переліку органів ліцензування” визначений перелік органів ліцензування, які відповідно до ст. 6 Закону України „Про ліцензування певних видів господарської діяльності” здійснюють ліцензування в порядку регулювання підприємницької (господарської) діяльності суб'єктів господарювання.

Згідно ч. 1 статті 227 Цивільного кодексу України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів укладення відповідачами право без відповідного дозволу (ліцензії). Посилання ж позивача на укладання спірного контракту всупереч волевиявленню засновників товариства –тобто, на його думку, без відповідного дозволу, не приймаються судом до уваги, оскільки чинним законодавством України засновникам товариства не надано право надавати будь-які ліцензії або дозволи на здійснення товариством господарської діяльності. Такими повноваженнями наділені виключно органи державної влади, перелік яких встановлений законодавством України.

Таким чином, вимоги позивача щодо визнання Контракту №1-0905 від 15.09.2005р. недійсним на підставі ч.1 ст. 227 ЦК України є необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами, а отже такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.11. Постанови Пленуму ВСУ від 28 квітня 1978 року N 3 „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” угода може бути визнана судом недійсною, як укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, тільки за позовом сторони (громадянина чи організації), що діяла під впливом помилки. Під помилкою у даному випадку слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб'єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення, при відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена.

Згідно п.13 Роз’яснень ВАСУ від 12.03.99 р. N 02-5/111 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними” вимоги про визнання недійсними угод, укладених внаслідок помилки, розглядаються господарськими судами за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки, а укладені внаслідок обману, погрози, зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною - за позовом підприємства, установи, організації, що потерпіла від цих протиправних дій.

Оскільки Закрите акціонерне товариство „Київське агентство повітряних сполучень „Кий Авіа” не є стороною спірного контракту, останній позбавлений можливості звертатись до суду з вимогою про визнання недійсним правочину на підставі ст. 229 ЦК України.

Позивач у позовній заяві вказує на те, що „придбання відповідачем 1 товарів за спірним договором переслідувало зовсім іншу мету, аніж погашення боргу постачальником. При цьому позивач посилається на звіт ревізійної комісії від 29.08.07р., в якому зазначено про можливу фіктивність контракту №1-0905 від 15.09.05р. А тому, на думку останнього, є підстави для визнання недійсним договору на підставі ст.. 234 ЦК України.

Згідно статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Із визначення фіктивного правочину, яке міститься в ст. 234 ЦК України, випливає, що його ознаками є: наявність зовнішньої форми правочину, що фіксує удавані наміри сторін; відсутність у сторін наміру дійсного наміру у сторін створити наслідки, які зумовлювалися у цьому правочині. Тобто має місце лише імітація правочину, оскільки у діях сторін, що імітують правочин, відсутня головна ознака правочину –спрямованість на встановлення, припинення або іншу видозміну цивільних правовідносин.

Як вже вище зазначалось, предметом спірного Контракту №1-0905 від 15.09.2005р., укладеного між Відповідачем-1 та Відповідачем-2. є поставка визначеного комплекту обладнання згідно специфікацій до Контракту. Додатковою угодою №3 від 02.04.2007р. сторони за взаємною згодою, внесли зміни до контракту в частині визначення предмету договору. Так, сторони змінили перелік товару, належного до поставки. Правовими наслідками укладання спірного правочину є: поставка продавцем визначеного Контрактом переліку товарів та сплата покупцем вартості обладнання.

Позивачем та відповідачем не було подано до суду належних та допустимих доказів невиконання сторонами зобов’язань за контрактом чи наявності заборгованості за спірним контрактом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

На підтвердження своїх доводів, позивач не надав до суду належних доказів укладення спірного договору без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим договором. Позивачем не доведено належним чином наявності у сторін удаваних намірів при укладенні спірного договору.

Таким чином, суд вважає, що відсутні будь-які підстави стверджувати про наявність ознак фіктивності правочину, передбачених статтею 234 ЦК України, як підстави визнання правочину недійсним.

Позивач вважає, що спірний контракт було укладено і реалізовано всупереч головній меті діяльності ЗАТ "Ламітек-Укрізоліт" з порушенням господарської (спеціальної) правосуб’єктності, а тому просить визнати недійсним на підставі ч. 1 ст. 207 ГК України Контракт № 1-0905 від 15.09.2005 р.

Стаття 207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Стаття 2 ГК України учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством (ч.1 ст. 55 ГК України)

П. 12 Роз’яснень ВАСУ від 12.03.99 р. N 02-5/111 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними” передбачено, що правоздатність будь-якої юридичної особи є спеціальною, оскільки визначається встановленими цілями її діяльності відповідно до закону та/або установчих документів даної юридичної особи. Угода, укладена юридичною особою всупереч цілям її діяльності, є позастатутною і має визнаватися недійсною. Позастатутною є угода, укладена у суперечності з цілями, зазначеними в установчих документах юридичної особи. У вирішенні спорів господарським судам слід враховувати, що під цілями юридичної особи треба розуміти не лише її основні виробничо-господарські, соціальні та інші завдання, але також і не заборонені законом допоміжні операції, необхідні для досягнення основних цілей, що стоять перед юридичною особою.

Коло угод, які вправі укладати господарюючі суб'єкти, не визначається якимось вичерпним переліком і не обмежується лише тими угодами, що випливають з основного змісту їх діяльності. Отже, підприємства та організації можуть укладати й різноманітні угоди, які є похідними, супутніми їх основній діяльності і випливають з цієї останньої.

Господарські суди, вирішуючи спори, пов'язані з визначенням змісту і меж правоздатності господарюючих суб'єктів, повинні виходити з широкого розуміння тих цілей, які ці суб'єкти переслідують у своїй діяльності.

Тому недійсною має визнаватися лише така угода, яка прямо суперечить цілям юридичної особи, зазначеним у законі, що регулює її діяльність, або в установчих документах. Така угода є недійсною незалежно від наявності і форми вини учасників угоди в її укладенні.

Оскільки норми щодо спеціальної правоздатності юридичних осіб мають імперативний характер, сторона позбавлена можливості оспорювати визнання угоди недійсною, посилаючись на те, що вона не знала і не повинна була знати про обмеження правоздатності другої сторони за угодою.

Судом встановлено, що відповідно до п.2.1 Статуту Товариства метою діяльності товариства є отримання прибутку та реалізація економічних і соціальних інтересів учасників Товариства і членів трудового колективу на основі здійснення науково-технічних досліджень та запровадження сучасних екологічно небезпечних технологій у різних галузях народного господарства, виробництва, торговельної та посередницької діяльності, виконання робіт та надання послуг, здійснення зовнішньоекономічної діяльності. Пунктом 2.2 Статуту визначений предмет діяльності товариства.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що укладення спірного контракту не суперечило цілям господарської діяльності відповідача 1.

Також, суд звертає увагу на те, що згідно ст. 207 ГК України господарське зобов'язання, що укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Отже, суб'єктом оскарження правочину на підставі ст.207 ГК України може бути або одна із сторін оскаржуваного правочину, або відповідний орган державної влади. Тобто позивач, який не є стороною оскаржуваного правочину не має права звертатись до суду з позовною вимогою щодо визнання спірного контракту недійсним.

Статтею 4-3 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає вимоги позивача щодо визнання Контракту №1-0905 від 15.09.2005р. недійсним повністю на підставі ч.1 ст.. 227, ч.1 ст. 229, ст. 234 ЦК України, ч. 1 ст. 207 ГК України неправомірними та необгрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами, а отже такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.. 203, 215, ч.1 ст.. 227, ч.1 ст. 229, ст. 234 ЦК України, ч. 1 ст. 207 ГК України, п. 1, 4, 12, 13 Роз’яснень ВАСУ від 12.03.99 р. N 02-5/111 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними”, Постановою ВСУ №13/529 ПД від 27.09.2005р., Постановою №20/609 від 18.05.2004р., ст.ст. 22, 32, 33, 49, 82-85 ГПК України господарський суд

В И Р І Ш И В:

1.          У позові відмовити повністю.

2.          Копію рішення надіслати сторонам по справі.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя                                                                                Тищенко О.В.