донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

05.05.2008 р.                                                              справа №17/240

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Акулової Н.В.

суддів

Волкова Р.В. , Гези Т.Д.

за участю представників сторін:

від позивача:

Харченко В.Є., довіреність № 3/40-юр від 14.01.2008року,

від відповідача:

Хворостяний О.В., довіреність № 17 від 18.12.2007року,

від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору:

не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області м.Бердянськ , Державного підприємства “Бердянський морський торгівельний порт” м.Бердянськ Запорізької області

на рішення

господарського суду

Донецької області

від

18.02.2008 року

по справі

№17/240 (Матюхін В.І.)

за позовом

Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт" м.Бердянськ

до

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерсервіс" м.Донецьк

Бердянської об’єднаної Державної податкової інспекції м.Бердянськ Запорізької області

про

стягнення 126 552 грн. 00 коп

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство “Бердянський морський торгівельний порт” м.Бердянськ Запорізької області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерсервіс” 126552 грн. заборгованості за надані послуги. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач безпідставно зменшив суму платежу на розмір податку на додану вартість, нараховану позивачем на вартість наданих відповідачу послуг./арк. справи 5-7, том1/

Рішенням Господарського суду Донецької області від 24.10.2005року по справі №17/240 (суддя Татенко В. М.) позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 10712грн.77коп. боргу, 107 грн.12 коп. витрат по сплаті держмита та 10 грн. 02 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено у зв’язку з встановленням судом факту часткової оплати послуг та висновком суду про те, що згідно з п. 1.14 ст. 1, п. 6.2 ст. 6 Закону України “Про податок на додану вартість”, ст. 274 Митного кодексу України нарахування податку на додану вартість за надані позивачем послуги із перевантаження (акордна ставка) мало бути здійснено за ставкою 0%. /арк. справи 113-114, том1/

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10.01.2006р. по справі № 17/240 (головуючий суддя Шевкова Т. А., судді Дзюба О. М., Стойка О. В.) рішення місцевого суду скасовано в частині задоволення позовних вимог в сумі 10712грн.77коп.,відмовлено позивачу в позові про стягнення з відповідача суми 126135грн.46 коп. по оплаті виконаних послуг з перевалки глини на теплоходи “Бельмопан”, “Филипос”, “Тегусигальпа” у лютому та квітні 2005 року./арк. справи 148-151, том1/.

Постановою Вищого господарського суду України постанову Донецького апеляційного господарського суду від 10.01.2006року та рішення господарського суду Донецької області від 24.10.2005року у справі № 17/240 скасовано, справу №17/240 передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області. /арк. справи 184-187, том1/.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач звернувся до суду першої інстанції з доповненням до позовної заяви про стягнення боргу за договором на перевалку та транспортно –експедиторське обслуговування вантажу на експорт в сумі 126 135 грн.46коп., оскільки в п.4.12 договору сторони обумовили, що ставки за послуги по договору зазначені без врахування ПДВ, який нараховується при виставленні рахунків №1471 від 02.04.2005року, №1495 від 16.04.2005року, №1508 від 22.04.2005року, №1507 від 23.04.2005року відповідно до діючого законодавства. Позивач згідно п.4.12 договору нарахував ПДВ на свої послуги за ставкою 20% згідно підпункту 3.1.1. пункту 3.1. ст. 3 Закону України “Про податок на додану вартість” /арк. справи 49, том2/.

Згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач збільшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача борг за договором на перевалку та транспортно –експедиторське обслуговування вантажу на експорт в сумі 540590грн.78коп. протягом з травня по серпень 2005року, грудень 2005року. /арк. справи 59, том2/.

Рішенням від 15.09.2006року господарський суд Донецької області відмовив у задоволенні позову . /арк. справи 7, том 3/.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.11.2006року рішення господарського суду Донецької області від 15.09.2006року залишено без змін. /арк. справи 35, том 3/.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.02.2007року скасовано постанову Донецького апеляційного господарського суду від 06.11.2006року та рішення господарського суду Донецької області від 15.09.2006року у справі №17/240, справа №17/240 передана на новий розгляд до господарського суду Донецької області. / арк. справи 70, том 3/.

Ухвалою від 28.03.2007року господарський суд Донецької області залучив до участі у справі у якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Бердянську об’єднану Державну податкову інспекцію м.Бердянськ Запорізької області. /арк. справи 101, том4/.

Рішенням від 25.04.2007року господарський суд Донецької області задовольнив позовні вимоги позивача про стягнення 540590грн. /арк. справи 71, том5/.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.08.2007року рішення господарського суду Донецької області від 25.04.2007року по справі №17/240 залишено без змін. /арк. справи 102, том5/.

Постановою Верховного Суду України від 09.10.2007року постанову Вищого господарського суду України від 07.08.2007року та рішення господарського суду Донецької області від 25.04.2007року у справі №17/240 скасовано, справа №17/240 передана на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суди не звернули уваги на те, що рахунки виставлені для оплати вантажу, який експортується, а згідно п.6.2 ст. 6 Закону України “Про податок на додану вартість” при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить “0” відсотків від бази оподаткування./ арк. справи 140-141, том5/.

Рішенням від 18.02.2008року господарський суд Донецької області /суддя МатюхінВ.І/ відмовив у задоволенні позовних вимог Державного підприємства “Бердянський морський торгівельний порт” м.Бердянськ Запорізької області. /арк. справи 71,-73, том6/.

Рішення мотивоване тим, що між ДП “Бердянський морський торговельний порт” та ТОВ “Інтерсервіс” 31.01.2005року укладено договір №15 “К” на перевалку та транспортно-експедиторське обслуговування на експорт глини навалом та каоліну в біг-бегах та додаткові угоди до вказаного договору: №1 від 31.01.2005року та №2 від 29.03.2005року; розділом 4 Договору позивач та відповідач визначили ставки за послуги з перевалки та транспортно-експедиторського обслуговування вантажу виходячи із ставок "Збірника тарифів на комплекс робіт, пов'язаних з обробленням вантажів у портах України"; позивач у лютому та квітні 2005року надав відповідачу послуги по транспортно-експедиторському обслуговуванню, зокрема забезпечив збереження вантажу, розстановку вагонів силами та засобами порту, зачистку вагонів після вивантаження вантажу, зачистку складських приміщень, розкайловку вантажу, який змерзся у вагоні та здійснив навантаження експортної глини на теплоходи “Бельмопан”, “Филипос” та “Тегусигальпа”, у зв’язку з чим пред’явив відповідачу для оплати рахунки на загальну суму 756 812,80 грн. (в тому числі 20% ПДВ), які відповідач оплатив частково у розмірі 630 677,34грн. (630 260,80 грн. + 416,54грн., що підтверджується виписками банку зокрема за 15.04.05р., 20.04.05р., 28.04.05р., 29.04.05р., 06.05.05р., 10.05.05р.). Від сплати вартості послуг в частині нарахованого у розмірі 20 % податку на додану вартість в сумі 126 135,46грн. відповідач відмовився, у зв’язку з несплатою нарахованого ПДВ за ставкою 20% 30.05.2005року ДП “Бердянський морський торговельний порт” направив на адресу відповідача претензію №2пр/4/178 про сплату заборгованості у розмірі 126 552,00грн. Протягом травня –серпня та у грудні 2005року позивач на виконання договору надав відповідачу послуги по транспортно-експедиторському обслуговуванню (забезпечення збереження вантажу, розстановка вагонів силами та засобами порту, зачистка вагонів після вивантаження вантажу, зачистка складських приміщень), здійснив навантаження експортної глини на теплоходи: “Бельмопан”, “Тегусигальпа”, “Корозал”, “Мед Глори”, “Памир Озглу”, “Толедо” та “Оана” і виставив рахунки на загальну суму 2 682 672,93 грн. (в тому числі 20% ПДВ), які відповідач оплатив також частково, а саме: сплатив 2 268 217,61 грн. (що підтверджується виписками банку), а у сплаті 20% ПДВ в розмірі 414 455,32 грн. відмовив. Загальна сума несплати становить 540 590,78 грн., ця сума є нарахованим податком на додану вартість на послуги порту за ставкою 20 %.31.12.2004р. між ВАТ “Часовоярський вогнетривкий комбінат” та компанією “В.V. West Est Chemical Trading LTD” укладено контракт за №ВV –2005 про купівлю-продаж вогнетривкої глини для виробництва грубої кераміки, із визначенням поставки товару на умовах FCA (франко-перевізник) станція Часів-Яр. Строк дії договору –до 31.01.05р. 17.12.03р. між ВАТ “Дружківське рудоуправління” та В.V. West Est Chemical Trading LTD” укладено контракт за №ВV –196/03/015-4 на купівлю-продаж товарів у 2004р. 01.04.04р. між В.V. West Est Chemical Trading LTD” (“замовник”) (м. Ларнака, Кіпр) та ТОВ “Інтерсервіс” (“експедитор”) (м. Донецьк, Україна) укладено контракт транспортного експедирування, строк дії договору –до 31.12.04р. Зміненням №1 від 27.12.04р. до зазначеного контракту, строк його дії продовжено до 31.12.05р. Цим контрактом на відповідача було покладено організування доставки глини від пункту проведення митних процедур до пункту за межами державного кордону України (Італія, Іспанія, Турція) через порти України, в тому числі організацію робіт по вивантаженню вантажу з вагонів, розміщенню, складуванню, збереженню та перевалки вантажу, відвантаження у судно. Послуги порту, які надавались відповідачеві у лютому , квітні 2005року, протягом травня –серпня і у грудні 2005року містять всі ознаки супутніх експортові товарів; послуги, які відповідно до п. 6.2 ст. 6 Закону України “ Про податок на додану вартість” оподатковуються за нульовою ставкою.

Державне підприємство “Бердянський морський торгівельний порт” м.Бердянськ Запорізької області в апеляційній скарзі просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 18.02.2008року у справі №17/240 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. /арк. справи 89-94, том 6/.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ст. 3 закону України “ Про податок на додану вартість” визначає об’єкт оподаткування виходячи з фактичного місця надання послуги, оскільки місцем надання послуг з перевалки експортного вантажу / навантаження, розвантаження, перевантаження, складська обробка товарів та інші аналогічні види робіт/ є митна територія України, то ці послуги є об’єктом оподаткування ПДВ за ставкою 20%; у ході розгляду справи третя особа Бердянська ОДПІ підтвердила факт не тільки нарахування, а і сплати позивачем до Державного бюджету 20% ПДВ у відповідні періоди по наданих відповідачеві послугах; включення вартості супутніх послуг в митну вартість вантажу не означає, що до цих послуг у будь-якому випадку повинен застосовуватись ПДВ за ставкою 0%, ключовим фактом для встановлення ставки оподаткування є те, для кого послуги будуть вважатись супутніми, такими ці послуги вважаються для експортера, а не для Порту.

Бердянська об’єднана Державна податкова інспекція м.Бердянськ Запорізької області також звернулась до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 18.02.2008року у справі №17/240 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції п. 6.2 ст. 6 Закону України “Про податок на додану вартість”, незастосування пп.3.1.1 п.3.1 ст. 3, п.6.1 ст. 6 Закону України “Про податок на додану вартість”. Скаржник виходить з того, що експортом є продаж українськими суб’єктами іноземним суб’єктам господарської діяльності з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний контроль України, проте, позивач продавав відповідні послуги українським суб’єктам господарювання, враховуючи, що позивач здійснив операцію по наданню відповідних послуг на митній території України –українському суб’єкту підприємницької діяльності, то порту відповідної послуги за даною операцією здійснено не було;надаючи послуги з навантаження, розвантаження, транспортування, експедування, страхування вантажів, порти та інші підприємства здійснюють обслуговування товарів, що експортуються, а не здійснюють безпосередньо експорт таких товарів, право на застосування нульової ставки ПДВ до операцій з надання перерахованих та подібних їм послуг, відсутнє.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерсервіс” м.Донецьк вважає рішення господарського суду Донецької області від 18.02.2008року у справі №17/240 законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін, апеляційні скарги без задоволення, оскільки до моменту навантаження вантажу на судна закордонного плавання позивач отримує оформлене на підставі вантажної митної декларації доручення на навантаження, з якого вбачається, що вантаж призначений для експорту, відповідно послуги порту є супутніми експорту такого товару; у даному випадку послуги є супутніми експорту товарів; вартість послуг включена до митної вартості товарів, що експортуються, внаслідок чого повинна застосовуватись 0% ПДВ.

Представник Бердянської об’єднаної Державної податкової інспекції м.Бердянськ Запорізької області у судове засідання 05.05.2008року не з’явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Представник Бердянської об’єднаної Державної податкової інспекції м.Бердянськ Запорізької області був присутній у судових засіданнях 31.03.2008року та 21.04.2008року, надавав відповідні пояснення за апеляційною скаргою.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону України „Про судоустрій” та ст. 101 ГПК України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скаргах доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційні скарги, заслухавши у судовому засіданні представників сторін та третьої особи, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 31.12.2004року між ВАТ “Часовоярський вогнетривкий комбінат” та компанією “B.V. West Est Chemical Trading LTD” укладений контракт від № ВV-2005 про купівлю-продаж вогнетривкої глини для виробництва грубої кераміки у 2005 році, із визначенням поставки товару на умовах FCA (франко-перевізник) станція Часів-Яр зі строком дії до 31.01.2005року.

17.12. 2003року між ВАТ “ Дружківьке рудоуправління” та компанією “B.V. West Est Chemical Trading LTD” укладений контракт за № BV –196/03/015-4 на купівлю –продаж товарів у 2004році.

01.04.2004року між компанією “B.V. West Est Chemical Trading LTD” /замовник/ та ТОВ “Інтерсервіс” /експедитор/ укладено контракт транспортного експедирування №БВ-196/04/011, строк дії до 31.12.2004року, зміненням №1 від 27.12.2004року до зазначеного контракту строк його дії продовжено до 31.12.2005року.

Відповідно до даного контракту транспортного експедирування відповідач, як експедитор за контрактом, зобов’язувався за плату та за рахунок компанії “B.V. West Est Chemical Trading LTD” (г.Ларнака Кипр) організовувати доставку глини від пункту проведення митних процедур (станція Часів-Яр) до пункту за межами державного кордону України (Італія, Іспанія, Турція) через порти України, в тому числі організацію робіт по вивантаженню вантажу з вагонів, розміщенню, складуванню, збереженню та перевалки вантажу, відвантаження у судно.

Відповідно пункту 3.11. контракту від 01.04.2004року оплата витрат на виконання митних формальностей, які підлягають оплаті при експорті, закупки, перевезенні, зберіганні та перевалки продукції, а також фінансування цих та інших витрат, пов’язаних із виконанням даного контракту покладена на покупця глини.

31.01.2005року між ДП “Бердянський морський торговельний порт” та ТОВ “Інтерсервіс” укладено договір №15 “К” на перевалку та транспортно-експедиторське обслуговування на експорт глини навалом та каоліну в біг-бегах. Сторонами було укладено додаткові угоди до вказаного договору: №1 від 31.01.05року та №2 від 29.03.05року.

Згідно договору №15 “К” від 31.01.2005року позивач прийняв на себе зобов'язання за довіреністю “експедитора” здійснювати розкредитування залізничних перевізних документів на вагони, які прибули з вантажем, своїми штампами і за рахунок “експедитора”, проводити документальний облік у відповідності до діючих правил по переробці вантажу, оформлення всіх документів, передбачених при експортних відправках, навантаження суден згідно діючої в порту технології.

Розділом 4 Договору позивач та відповідач визначили ставки за послуги з перевалки та транспортно-експедиторського обслуговування вантажу: глини навалом та каоліну в біг-бегах (акордна ставка, плата за зберігання вантажу на складі порту та ін.), відвантаження на умовах CIF, EXW, FOB, FSA. Ставки були визначені виходячи із ставок "Збірника тарифів на комплекс робіт, пов'язаних з обробленням вантажів у портах України" (затвердженого Наказом Мінтрансу України від 31.10.1995р. N392, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.12.1995р. за N476/1012, з урахуванням наступних змін, надалі –“Збірник тарифів”).

В пункті 4.12 Договору сторони обумовили, що ставки за послуги по Договору зазначені без врахування ПДВ, який нараховується при виставленні рахунків відповідно до діючого законодавства.

Пункт 4.12 Договору узгоджувався з пунктом 4 “Загальних вказівок” Збірника тарифів, відповідно до якого тарифи встановлені без урахування ПДВ.

Протягом травня –серпня 2005року та у грудні 2005року позивач на виконання договору надав відповідачу послуги по транспортно-експедиторському обслуговуванню (забезпечення збереження вантажу, розстановка вагонів силами та засобами порту, зачистка вагонів після вивантаження вантажу, зачистка складських приміщень), здійснив навантаження експортної глини на теплоходи: “Бельмопан”, “Тегусигальпа”, “Корозал”, “Мед Глори”, “Памир Озглу”, “Толедо” та “Оана” і виставив рахунки на загальну суму 2 682 672,93 грн. (в тому числі 20% ПДВ), які відповідач оплатив також частково, а саме: сплатив 2 268 217,61 грн. (що підтверджується виписками банку), а у сплаті 20% ПДВ в розмірі 414 455,32 грн. відмовив. Загальна сума несплати становить 540 590,78 грн. Ця сума є нарахованим податком на додану вартість на послуги порту за ставкою 20 %.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України “Про транспортно –експедиторську діяльність” транспортно –експедиторська послуга –це робота, що безпосередньо пов’язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

31.03.2005року набрав чинності Закон України “Про внесення змін до Закону України “ Про державний бюджет України на 2005рік” та деяких інших законодавчих актів України” №2505-ІV від 25.03.2005року, яким внесено зміни до Закону України “Про податок на додану вартість”.

Пунктом 1.14 ст. 1 Закону України “Про ПДВ” супутні послуги визначені як послуги, вартість яких включається відповідно до норм митного законодавства до митної вартості товарів, що експортуються або імпортуються.

Ст. 3 Закону “Про податок на додану вартість” передбачено, що об’єктом оподаткування є операції платників податку з вивезення товарів /супутніх послуг/ в режимі експорту або реекспорту.

Підпунктом 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 цього Закону встановлено, що об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку зокрема з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України.

Згідно до п. 6.1 ст. 6 Закону України “Про податок на додану вартість” об'єкти оподаткування, що визначені статтею 3 цього Закону, за винятком операцій, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка згідно з цим Законом, оподатковуються за ставкою 20 відсотків.

Пунктом 6.2 ст. 6 цього Закону визначено, що при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить "0" відсотків до бази оподаткування.

Відповідно ст.194 Митного Кодексу України, експорт –це митний режим, відповідно до якого товари вивозяться за межі митної території України для вільного обігу без зобов’язання їх повернення на цю територію та без встановлення умов їх використання за межами митної території України.

Відповідно до абзацу 28 ст.1 Митного Кодексу України під переміщенням товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях розуміється переміщення товарів через митний кордон України при здійсненні експортно-імпортних операцій, а також інших операцій, пов’язаних з ввозом товарів на митну територію України, вивозом товарів за межі митної території України чи переміщенням їх митною територією України транзитом.

За приписами статті 274 Митного кодексу України - до митної вартості товарів, що вивозяться /експортуються/ , також включаються фактичні витрати, якщо вони не були раніше до неї включені , - на навантаження, вивантаження, перевантаження, транспортування та страхування до пункту перетинання митного кордону України.

До митної вартості товарів, що вивозяться (експортуються), також включаються фактичні витрати, якщо вони не були раніш у неї включені:

а) на навантаження, вивантаження, перевантаження, транспортування і страхування до пункту перетинання митного кордону України;

б) комісійні і брокерські винагороди;

в)ліцензійні й інші платежі за використання об’єктів права інтелектуальної власності.

Згідно статі 16 Закону України “ Про єдиний митний тариф” при визначенні митної вартості до неї включаються ціна товару, зазначена в рахунку –фактурі, а також такі фактичні витрати, якщо їх не включено до рахунку –фактури –на транспортування, навантаження, розвантаження, перевантаження та страхування до прутку перетину митного кордону України.

Згідно з п.п.п 3.2.2 п.3.2 “Порядку здійснення митного контролю за переміщенням через митний кордон України товарів та інших предметів з використанням морського, річкового і поромного видів транспорту, затвердженого наказом Державної митної служби №678 від 17.09.2004року до початку навантаження на судна закордонного плавання експортної глини митному органу було подано доручення на відправлення експортних товарів, які були оформлені на підставі вантажних митних декларацій / 111000001/5/001148, 111000001/5/001207, 111000001/5/001208, 111000001/5/001781, 111000001/5/002277, 111000001/5/002195/ та з яких вбачається, що вантаж призначений для експорту.

Відповідно пункту 14 Постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України” від 28.08.2003р. № 1375 для підтвердження заявлених зведень про митну вартість товарів, що переміщуються підприємствами через митний кордон України, декларант подає рахунок про сплату наданих транспортно-експедиційних послуг або офіційно завірену керівником і головним бухгалтером підприємства калькуляцію транспортних витрат у випадку, коли транспортні витрати не були включені в рахунок-фактуру (інвойс).

За вимогами Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої Наказом Державної митної служби України від 09.07.1997р. № 307, у графі 44 вантажної митної декларації зазначаються реквізити документів, поданих при митному оформленні.

Згідно опису графи 45 вантажної митної декларації Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої Наказом Державної митної служби України від 09.07.1997р. № 307 при вивезенні товарів з митної території України їх митна вартість визначається шляхом приведення фактурної вартості у відповідність до бази цін FOB –український порт, DAF –кордон України (пункт призначення на митному кордоні України) або CIP –пункт призначення на митному кордоні України. При цьому, якщо товари продано на умовах, які свідчать, що поставка здійснюється в пункт відвантаження, розташований на митній території України, то до фактурної вартості додаються витрати на доставку вантажу до моменту перетину митного кордону України.

Аналізуючи дані, внесені до пунктів 42 та 45 вантажних митних декларацій № 700030000/5/002195 та 700030000/5/001781, слід визнати, що митна вартість товару перевищує фактурну вартість товару.

Таким чином, вартість перевантаження товару у порту, зберігання вантажу і інші витрати включені у продажну вартість товару, і тому є такими, що увійшли в митну вартість спірного товару.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що надані позивачем в межах договору послуги є супутніми експорту , їх вартість включається у митну вартість товарів, тому вони оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою.

З урахуванням наведених обставин ствердження позивача про те, що навантаження товару вважається супутніми послугами і оподатковується за нульовою ставкою лише у тому разі, коли ці послуги надаються тим платником податку , що експортує товар, з відображенням таких послуг у складі митної вартості у відповідній графі вантажної митної декларації відхиляється апеляційним господарським судом, оскільки воно суперечить наведеним вище нормам матеріального права.

Доводи скаржників судовою колегією не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним.

З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Донецької області по даній справі відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких подані апеляційні скарги не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за подання апеляційної скарги відносяться на скаржника.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 18.02.2008року у справі №17/240 залишити без змін, апеляційні скарги Державного підприємства “Бердянський морський торгівельний порт” м.Бердянськ Запорізької області та Бердянської об’єднаної Державної податкової інспекції м.Бердянськ Запорізької області –без задоволення.

Головуючий          Н.В. Акулова

Судді:          Р.В. Волков

Т.Д. Геза

Надруковано: 6 прим.

1-позивачу

2-відповідачу

3-у справу

4-ГСДО

5-ДАГС

6-третій особі