СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

10 квітня 2008 року

Справа № 2-27/10243.1-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Маслової З.Д.,

суддів                                                                      Прокопанич Г.К.,

Антонової І.В.,

секретар судового засідання                                        Дікан Л.І.

за участю представників сторін:

позивача: Нижньогірського районного центру зайнятості - Дзвінник Микола Петрович, довіреність № 109 від 09.04.08;

відповідача: Белоцький Олександр Володимирович, довіреність № 13/12-4251 від 13.12.07;

відповідача: Державної податкової інспекції у Нижньогірському районі АР Крим - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу ВАТ "Победа" на постанову господарського суду АР Крим від 21 лютого 2008 року (суддя Воронцова Н.В.) у справі №2-27/10243.1-2007А

за позовом ВАТ "Победа" (вул. Шкільна, 2, Жемчужина, Нижньогірський р-н, АРК, 97154)

до          Нижньогірського районного центру зайнятості (вул. Перемоги, 89, Нижньогірський, АРК, 97100)

до Державної податкової інспекції у Нижньогірському районі АР Крим (вул. Шкільна, 16, Ніжньогірський р-н, АРК, 97100)

про спонукання до вчинення певних дій

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2004 року ВАТ „Победа” звернулася до господарського суду АР Крим з позовом до Державної податкової інспекції у Нижньогірському районі АР Крим та Нижньогірського районного центру зайнятості про спонукання списати безнадійний податковий борг за форс-мажорними обставинами у сумі 55019, 06 грн. на підставі статті 18.2.1 „Г” Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” за №2181-111 від 21 грудня 2000 року, яка не погашена у зв'язку з відсутністю прибутку у підприємства.

Рішенням господарського суду АР Крим у справі № 2-25/10325 –2004 від 07 жовтня 2004 року (суддя Маргарітов М.В.) позов було задоволено частково (том, 1 а.с. 47-49).

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 07 червня 2005 року вказане рішення було залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 червня 2007 року касаційна скарга Нижньогірського районного центру зайнятості задоволена частково, рішення господарського суду АР Крим від 07 жовтня 2004 року і постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 07 червня 2005 року скасовані, справа передана на новий розгляд до господарського суду АР Крим з привласненням їй № 2-27/10243.1 -2007 А.

Відповідно до п. 6 Розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою господарського суду АР Крим від 21 лютого 2008 року (суддя Воронова Н.В.) у справі 32-27/10243.1-2007А у задоволенні позову відмовлено (том, 2 а.с. 10-15).

В апеляційній скарзі ВАТ „Побєда” просить скасувати постанову господарського суду АР Крим, прийняти нову, якою зобов’язати Нижньогірський районний центр зайнятості надати до Нижньогірської податкової інспекції довідку про наявність безнадійного боргу зі страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного пенсійного страхування на випадок безробіття у сумі 55019,06 грн.

У судовому засіданні 10 квітня 2008 року представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні.

Представник Нижньогірського районного центру зайнятості проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає її безпідставною, наполягав на залишенні постанови господарського суду без змін.

Представник ДПІ у Нижньогірському районі у судове засідання не з’явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, повідомлення у матеріалах справи. Про причини своєї неявки судову колегію не повідомив.

Відповідно до пункту 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності не з’явившогося представника Нижньогірського районного центру зайнятості.

Відповідно до вимог статті 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши матеріали справи, вислухавши представників сторін, присутніх у судовому засіданні 10 квітня 2008 року, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, судова колегія вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ВАТ “Победа” є платником страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування на випадок безробіття.

Станом на 02 липня 2004 року за позивачем значиться заборгованість зі сплати страхових внесків у сумі 55019,06 грн., яка не була ним погашена, у зв’язку з настанням форс –мажорних обставин, які призвели до загибелі та ушкодження сільськогосподарських культур у 2004 році, що підтверджується висновками Торгово –Промислової палати України №1579/05-4 від 29 квітня 2004 року, №308/05-4 від 17 липня 2002 року, №7778/05 -4 від 23 грудня 2002 року, №1642/05 –4 від 05 травня 2004 року (а.с. 20-23).

Підпунктом 18.2.3 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” за № 2181 від 16 листопада 2004 року, що діяла на період виникнення спірних правовідносин, віднесено до виключної компетенції податкових органів, податкові органи здійснюють щоквартальне списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання визначається центральним податковим органом за узгодженням з Міністерством фінансів України (п.п. 18.2.3 п. 18.2 ст. 18 Закону).

Такий Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 14 березня 2001 року №103 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 січня 2002 року за № 16/6304.

Відповідно до п. 4.6 Порядку списанню підлягає борг по податку з доходів фізичних осіб, який знайшов відображення у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф. 1ДФ) та виник у податкового агента внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), починаючи з відповідного місячного податкового періоду звітного кварталу, в якому такі обставини настали, і до закінчення відповідного податкового періоду (кварталу).

П. 4.1 Порядку встановлює, що визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами державної податкової служби, здійснюється:

- за даними карток особових рахунків платників податків, що ведуться в органах державної податкової служби в установленому порядку, станом на день виникнення безнадійного податкового боргу;

- за даними довідки відповідного контролюючого органу про наявність безнадійного податкового боргу на день виникнення безнадійного податкового боргу.

При цьому, відповідно до п. 4.2 Порядку днем виникнення безнадійного податкового боргу у випадку, визначеному в пункті 3.3 цього Порядку, вважається дата прийняття рішення керівником контролюючого органу, а у випадку, визначеному в пункті 3.4 цього Порядку, - наступний день за граничним терміном погашення податкових зобов'язань за період, на який припадає дата, вказана в документі, що засвідчує факт непереборної сили.

Згідно з п. 5.1 Порядку у випадках, передбачених підпунктами 3.3, 3.4 цього Порядку, платник податків звертається до контролюючого органу за місцем обліку безнадійного податкового боргу або за місцем своєї реєстрації (якщо контролюючим є податковий орган) з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків, зборів, інших платежів, які просить списати.

До заяви обов'язково додається будь-який з документів, зазначених у пункті 3 цього Порядку, який підтверджує, що податковий борг вважається безнадійним.

Нижньогірський районний центр зайнятості на звернення ВАТ „Победа” списати податковий борг, або видати довідку про наявність безнадійного податкового боргу, надав листи від 28 січня 2004 року № 20/04-24 та 18 травня 2004 року № 20/05-212 (а.с. 12, 18-19), якими відмовив виконати вимоги підприємства.

Державна податкова інспекція у Нижньогірському районі у Автономній Республіці Крим також відмовила ВАТ „Победа” здійснити списання, вказав на необхідність надання довідки Нижньогірського районного центру зайнятості про наявність безнадійного податкового боргу, тому що державні податкові органи не є контролюючими органами з внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (а.с.14-17).

Згідно частини 1 статті 3 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” № 1533, законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України “Про зайнятість населення” і інших нормативно – правових актів, що регулюють відносини в сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України.

Тобто, відносини в сфері соціального страхування на випадок безробіття врегульовано спеціальним законодавством.

В силу пункту 2 Прикінцевих положень Закону України за №1533, до приведення законодавства у відповідність з цим Законом, закони і інші нормативно –правові акти застосовуються в частині, що йому не суперечить, а пунктом 4 Кабінетові Міністрів України в шестимісячний строк із дня опублікування цього Закону доручено підготувати і подати на розгляд Верховної Ради України пропозиції по приведенню законів України у відповідність до цього Закону.

Таким чином, з моменту набуття законної сили зазначеного Закону, тобто з 01 січня 2001 року, не діють норми Закону України “Про систему оподатковування” у частині, що йому суперечить.

З цього випливає, що з 01 січня 2001 року страхові внески на випадок безробіття не є податковим збором, не входять у систему оподатковування і не можуть бути стягнені в іншому порядку, чим передбачено Законом № 1533.

Відповідно до п. п. 2.2 п. 2 ст. 35 Законом України “Про загальнообов'язкове державне страхування на випадок безробіття”, роботодавці зобов'язані сплачувати страхові внески в розмірах установлених Законом України від 11 січня 2001 року за №2213 “Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування”.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що розміри податків і зборів, порядок їх сплати встановлюється законом.

Таким загальним законом є Закон України “Про систему оподаткування”.

Перелік податків і зборів ( обов’язкових платежів ), наведений у статтях 14, 15 даного закону, є вичерпним. Податки і збори ( обов’язкові платежі ), справляння яких не передбачено цим Законом, крім зазначених Законом України “про джерела фінансування дорожнього господарства України”, сплаті не підлягають.

Згідно до преамбули Закону України від 21 грудня 2000 року за №2181 “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами”, цей закон є спеціальним законом з питань оподаткування.

Податковим боргом визначено податкове зобов'язання, яке в свою чергу складається з зобов'язань платників податків сплатити податки і збори ( обов’язкові платежі ) до бюджетів і державних цільових фондів. Державні цільові фонди –це фонди, створені відповідно до законів України, які формуються за рахунок визначених законами податків і зборів ( обов’язкових платежів ) юридичних осіб незалежно від форми власності і фізичних осіб. Державні цільові фонди включаються до складу Державного бюджет України (стаття 2 Закону України “Про систему оподаткування” ). Включення органів Фонду у перелік контролюючих органів відповідно до Закону України №2181 не змінює правову природу платежів в Фонд.

Страхові внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, не включені до податків і зборів, встановлених Законом України “Про систему оподаткування”.

Закон України №2181 не може розширювати перелік податків і зборів або поширювати порядок погашення зобов'язань платників податків на платежі, які не включені у систему оподаткування.

Відповідно до статті 8 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” № 1533 Фонд загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією, і кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Таким чином, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що по своїй правовій природі, внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття не можна вважати податковим боргом, на який поширюється дія Закону України №2181 , так як це суперечить вимогам ч. ч. 1, 6 статті 1, ч. 4 статті 2, статтям 3 та 14 Закону України “Про систему оподаткування”, статтям 3, 8 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” № 1533.

Наведеної вище позиції також додержується Вищий адміністративний суд України у своїй ухвалі від 26 червня 2007 року у справі №К –11574/06 (а.с. 139-143).

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Так як при вирішенні даної справи судом першої інстанції норми матеріального і процесуального права не порушено, підстави для скасування або зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Керуючись статтями 24, 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ВАТ "Победа" залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду АР Крим від 21 лютого 2008 року у справі №2-27/10243.1-2007А залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції, за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                    підпис                    З.Д. Маслова

Судді                                                  підпис                    Г.К. Прокопанич

підпис                    І.В. Антонова