ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

11.03.08
Справа  № 6/98-2644

Львівський
апеляційний господарський суд,  в складі
колегії:

головуючого-судді:                  Якімець Г.Г.,

суддів:                                         Дубник О.П.,

Дух Я.В.,

при
секретарі   Горбач Ю.Б.,

за участю
представників:

від
позивача (скаржник)
-ОСОБА_1.

від
відповідача - Трач
В.І.

розглянув
апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 б/н від 27.09.2007
року

на рішення господарського суду
Тернопільської області від 11.09.2007 року (підписане 18.09.2007 року), суддя
Шумський І.П.

у
справі № 6/98-2644

за
позовом: суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Тернопіль

до
відповідача Товариства
з обмеженою відповідальністю «Тернопільський речовий ринок», м.Тернопіль

про
спонукання до
вчинення дій та відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и в :

рішенням
господарського суду Тернопільської області від 11.09.2007 року по справі
№6/98-2644 в задоволенні позову суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача виконати умови договорів №№619,620
від 12.12.2003 року, надавши торгові місця за №№582,583 та відшкодування 30000
грн. моральної шкоди відмовлено.

Суд
першої інстанції при винесенні рішення вказує на те, що відповідно до п.2
ст.291 ГК України договір оренди припиняється у разі загибелі (знищення)
об'єкта оренди та зазначає, що торгові місця за №№582,583, оренда яких була
предметом договорів №№ 619,620 від 12.12.2003р. демонтовано у червні 2004 року,
на їх місці збудовано нові торгові об'єкти, відмінні від попередніх. З приводу
користування новими об'єктами між відповідачем та іншими особами укладено
договори оренди, котрі не оспорені, не розірвані і не визнанні недійсними,
відтак є чинними, тому на думку господарського суду вимоги позивач про
зобов'язання надати торгові місця за №№582,583 на підставі угод №№ 619,620 від
12.12.2003р. є безпідставними.

Стосовно
вимог про відшкодування 30000 грн. моральної шкоди, суд зазначає, що згідно із
ст.23,1167 ЦК України та приналежно до даного спору моральна шкода повинна
відшкодовуватись за наявності доведення позивачем факту її заподіяння, а також
вини відповідача в цьому, проте, позивачем названих обставин не доведено.

Не
погоджуючись з рішенням суду першої інстанції СПД-фізична особа ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду
Тернопільської області від 11.09.2007 року по справі №6/98-2644, вказуючи на
те, що судом порушено норми матеріального права.

Зокрема,
скаржник вказує на те, що відповідачем проведено реконструкцію спірних торгових
місць, а не їх знищення, що підтверджується рішенням виконавчого комітету
Тернопільської міської ради №1099 від 30.08.2001 року про надання відповідачу
дозволу на влаштування торгового комплексу та реконструкцію існуючих торгових
місць. Поряд з цим, скаржник зазначає про те, що відповідно до ст.654 ЦК
України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, в якій
було вчинено правочин та вказує, що жодних письмових змін чи угоди про
розірвання договорів оренди не вчинялось, таким чином на думку скаржника немає
правових підстав вважати, що договори є припиненими чи розірваними.

Скаржник
(позивач) вимоги апеляційної скарги підтримала, просила задоволити в повному
обсязі.

Представник
відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив, вказуючи на те, що торгові
місця за №№582,583 демонтовано, адміністрацією ринку було запропоновано
СПД-фізичній особі ОСОБА_1 інші торгові місця на території ринку, рівноцінні
торговим місцям №№582,583, проте остання відмовилась, в подальшому СПД-фізична
особа ОСОБА_1 про надання їй торгових місць для здійснення підприємницької
діяльності не зверталась.

Суд,
заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної
скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

12
грудня 2003 року між ТОВ “Тернопільський речовий ринок” (в тексті договорів -
Орендодавець) та СПД-фізичною особою
ОСОБА_1 (в тексті договорів - Орендар) укладено договори №№ 619,620, за
якими позивачу на умовах оренди, строком з 01.01.2004р. по 31.12.2004р., надано
торгові місця за №№582,583, розташовані в павільйоні №6 для здійснення торгівлі
промисловими товарами.

Згідно
з п.9.1 договорів, при відсутності претензій сторін він пролонгується на
наступний термін.

Відповідно
до п.п. 9.5.5 п.9.5 договорів, однією з підстав припинення їх чинності
зазначено - планове закриття ринку, окремих його приміщень або частини
території (для проведення санітарних, протипожежних заходів, ремонту,
технічного переобладнання, реконструкції). Про
наявність перелічених  обставин
орендар повинен повідомлятись за 5 днів.

З
дотриманням названого терміну, позивача (під розписку) листом від 15.05.2004р.
повідомлено про необхідність  звільнення
з 01.06.2004р. орендованих торгових місць, через те, що вони підлягають
реконструкції, а також про надання інших торгових місць згідно з планом
реконструкції.

В
червні 2004 року торгові місця, в т.ч. №№582,583 павільйону №6 демонтовано.

Рішенням
виконавчого комітету Тернопільської ради №1099 від 30.08.2001р. відповідачу
надано дозвіл на влаштування торгового комплексу та реконструкцію існуючих
торгових місць. Із наданих сторонами варіантів архітектурно-планувальних
завдань (АПЗ), проекту торгових павільйонів центрального речового ринку  з планами на яких зображено і колишні торгові
місця, дозволів на виконання будівельних робіт від 10.09.2003р. і 09.09.2004р.,
відповіді виконкому Тернопільської міської ради від 06.04.2007р., інших
письмових доказів, а також пояснень сторін, вбачається, що на місці раніше
існуючих торгових місць передбачено створення якісно нових торгових об'єктів,
котрі за площею та іншими характеристиками відрізняються від попередніх, в тому
числі №№582,583.

Будівництво
об'єктів заплановано в декілька черг.

Актом
держкомісії, затв. рішенням МВК від 23.06.2004р. №593, прийнято в експлуатацію
першу чергу об'єктів.

Рішеннями
Тернопільської міської ради № 4/14/184 від 14.05.2005р. та виконкому №640 від
30.05.2005р. виконання робіт по реконструкції ринку призупинено.

Вказані
акти оспорені  ТОВ “Тернопільський
речовий ринок” до суду.

Постановою
господарського суду Тернопільської області від 17 травня 2007 року у справі
№10/93-2041, позов ТОВ “Тернопільський речовий ринок” до відповідачів
Тернопільської міської ради і її виконавчого комітету та третьої особи -
Тернопільської міської громадської організації “Громадська альтернатива” про
визнання нечинними названих рішень задоволено частково, визнано нечинним
рішення Тернопільської міської ради № 4/14/184 від 14.05.2005р. Зазначену
постанову місцевого суду оскаржено до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Слід
зазначити про те, що доказів того, що позивач звертався з приводу надання йому
інших місць для торгівлі, а також відмови відповідача або його пропозиції
надати конкретно визначені місця суду надано не було.

Як
вбачається з матеріалів справи, нові торгові об'єкти, в тому числі, розташовані
на місці №№582,583, перебувають в користуванні інших суб'єктів господарювання,
що стверджується наданими примірними договорами оренди торгових кіосків, випискою
з інформації Тернопільської ОДПІ про інвентаризацію торгових місць та самими
сторонами.

На
думку позивача, згідно з п. п.9.1 дію договорів оренди №№ 619,620 від 12 грудня
2003 року пролонговано. А тому, з урахуванням повідомлення відповідача про звільнення
торгових місць, ТзОВ “Тернопільський речовий ринок” зобов'язане після
реконструкції надати в користування місця №№582,583.

Проте,
відповідно до ст.ст.4,151 ЦК УРСР, ст.ст.11,509 ЦК України та ст.ст. 173-175 ГК
України, цивільно -правові зобов'язання виникають в тому числі на підставі
договорів.

Однією
з істотних умов договору найму (оренди) є предмет найму, оренди (ст.153,256 ЦК
УРСР, ст.ст.626,638,759,760 ЦК України, ст.ст. 179,180, 283,284 ГК України).

Враховуючи
наведене, а також ч.2 ст.291 ГК України, якою передбачено що договір оренди
припиняється у разі загибелі (знищення) об'єкта оренди.

В
даному випадку чинність договорів №619,620 від 12.12.2005 року припинилась
відповідно до п.9.5.5 вищевказаних договорів, у зв'язку з проведенням
реконструкції. Таким чином, позивач підписавши договори оренди №619,620 тим
самим погодилась з вищевказаною умовою припинення чинності договорів.

Крім
того, оскільки торгові місця за №№582,583, оренда яких була предметом договорів
№№619,620 від 12.12.2003р. демонтовано у червні 2004 року, на їх місці
збудовано нові торгові об'єкти, відмінні від попередніх, з приводу користування
новими об'єктами між відповідачем та іншими особами укладено договори оренди,
які не оспорені, не розірвані а також не визнанні недійсними, вимоги позивача
про зобов'язання надати торгові місця за №№582,583 на підставі угод №№ 619,620
від 12.12.2003р. задоволенню не підлягають.

Виходячи
з вищенаведеного вимога позивача про відшкодування 30000 грн. моральної шкоди
також задоволенню не підлягає.

Частиною
1 ст. 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявністю її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом
5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 N 4 "Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"
визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями
(бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній
формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а
також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно
до вимог ст.23,1167 ЦК України та приналежно до даного спору моральна шкода
повинна відшкодовуватись за наявності доведення позивачем факту її заподіяння,
а також вини відповідача в цьому.

Однак,
позивачем названих обставин не доведено.

З
огляду на наведене, доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є
безпідставними.

Рішення
місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а
тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись
ст.ст.101,103,105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення
господарського суду Тернопільської області від 11.09.2007 року по справі
№6/98-2644 залишити без змін, а апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова
набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному
порядку.

Матеріали
справи  повернути в місцевий
господарський суд.

Головуючий-суддя:
Якімець Г.Г.

Судді:
Дубник О.П.

Дух Я.В.