КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2008                                                                                           № 9/22

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна В.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд"

на рішення Господарського суду м.Києва від 12.03.2008

у справі № 9/22

за позовом                               Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд"

до                                                   Адміністративно-господарче управління Генерального штабу Збройних СилУкраїни

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 14490,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 12.03.2008 року в задоволені позову Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення „Спецжитлофонд” до Адміністративно-господарчого управління Генерального штабу Збройних Сил України про стягнення 14 490,00 грн. відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, посилаючись на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, просить його скасувати в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача, в судовому засіданні, проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити рішення суду без зміни, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Розглянувши справу за правилами розділу XII Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку .

Як встановлено матеріалами справи, 01.01.2002 р., на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації № 1022 від 24.12.2001р., між сторонами укладено договір оренди житлового приміщення № 1415, за умовами якого позивач надав, а відповідач прийняв в орендне користування житлове приміщення загальною площею 34,5 кв.м (квартиру № 43, по вул. Жилянській № 76) на термін дії договору, а саме з 01.01.2002р. по 01.07.2002р.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок – відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Додатковими угодами, термін дії договору був продовжений до 01.09.2004р.та збільшений розмір орендної плати.

Умовами укладеного договору передбачено, що звільнення орендованого приміщення відбувається за актом приймання-передачі, однак відповідачем приміщення звільнено без складання відповідного акту.

Господарським судом відмовлено у задоволенні позову на підставі недоведеності обставин, на яких ґрунтується позов, але заперечуючи проти рішення, позивач наполягає на тому, що матеріали справи містять достатньо доказів для задоволення позовних вимог, а саме: складений акт про звільнення відповідачем приміщення, платіжні вимоги, які частково сплачені, тощо.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред’явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Колегія суддів не приймає до уваги акт звільнення приміщення ( а.с.31), оскільки складений працівниками позивача, без залучення та повідомлення відповідача про намір скласти відповідний акт, крім того, акт складений у святковий –не робочий день, посилання представника що складений акт оформлений станом на 31.04.06 безпідставні, так як акт не містить дату на яку посилається останній.

В силу ст. 101 ГПК України додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Суд не приймає акт станом на 01.05.06, затверджений 17.05.06( а.с.112), доданий позивачем до апеляційної скарги, оскільки оформлений у односторонньому порядку, та не надавався в якості доказу суду першої інстанції, не зважаючи на присутність представника в судових засіданнях.

Спростуванням доводів позивача, що представник відповідача знаходився у орендованому приміщенні до травня 2006 року, є ордер № 129 від 22.02.06 про надання Коваленку М.Ю., для якого відповідач орендував у позивача жиле приміщення, службового житлового приміщення по вул. Московської 45 м. Києва.

Твердження позивача про те, що договір оренди був пролонгований не знайшли свого підтвердження, оскільки термін дії договору, за згодою сторін продовжувався, але пролонгація терміну дії договору оформлювалась підписанням додаткових угод до договору ( а.с. 18-23). Дійсно відповідач звертався з листом ( а.с. 65) про надання згоди на продовження договору оренди на спірне приміщення, але після 01.04.04 додаткова угода не укладалася.

З розрахунків позивача не можна встановити, займав відповідач спірне приміщення чи ні, шляхом порівняння внесення орендної плати ( а.с. 113-116), оскільки договір оренди укладався сторонами у січні 2002 року, тоді як наданий розрахунок містить нарахування з 2000 року, напис адреси по якій відбувалося нарахування зроблений позивачем.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної, а рішення господарського суду є обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103 – 105 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду соціального призначення „Спец житлофонд” залишити без задоволення, рішення господарського суду м. Києва № 9/22 від 12.03.2008р. - без змін.

2.          Матеріали справи повернути господарському суду м. Києва .

Головуючий суддя

Судді

16.07.08 (відправлено)