ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" квітня 2008 р. Справа № 17/38

Господарський суд Рівненської області у складі судді Петухова М.Г. розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс-Трейдінг »

до відповідача Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор »ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

про стягнення в сумі 875 132 грн. 29 коп.

за участю представників сторін:

позивача: Бріскін І.С. –представник по довіреності,

відповідача: не з'явився.

статті 20, 22 ГПК України роз'яснені.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в господарський суд з позовом в якому просить стягнути з відповідача 759 665,83 грн. основного боргу за поставлений дорожний бітум, 57558,97 грн. пені за порушення строку розрахунку, 53176,61 грн. штрафу та 3 % річних в сумі 4730,88 грн..

Відповідач в судове засідання не з'явився, у відзиві на позов факт поставки, отримання продукції та наявність боргу в сумі 759 665,83 грн. визнав, просить суд зменшити розмір штрафних санкцій через незадовільний фінансовий стан підприємства.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача, вивчивши подані сторонами письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задволенню частково.

Судом встановлено, що на основі договору поставки нафтопродуктів № 61/1 від 24.01.2006р. (а.с.10-12), по накладним № 154р від 21.11.2007р. та № 155р від 04.12.2007р. (а.с. 13,14) позивач, через філію "Доркомплект", поставив відповідачу дорожний бітум на загальну суму 759 665,83 грн.

Згідно п. 2.7 договору поставки нафтопродуктів № 61/1 від 24.01.2006р., відповідач мав провести розрахунок протягом 35 днів з моменту поставки. Датою поставки вважається дата виписки постачальником видаткової накладної (п. 3.2 договору).

За отриманий бітум відповідач не розрахувався. Наявність заборгованості в сумі 759665,83 грн. підтверджується матеріалами справи та визнана відповідачем. Доказів погашення суми боргу відповідач суду не представив.

Відповідно до ст.ст. 509, 525 - 527, 530 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 193, 198 Господарського Кодексу України, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу в розмірі 759 665,83 грн. правомірні, грунтуються на законі та договорі і підлягають задоволенню.

На основі ст. 625 Цивільного Кодексу України, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення 3 % річних в сумі 4730,88 грн..

В задволенні вимог про стягнення з відповідача 57558,97 грн. пені та 53176,61 грн. штрафу слід відмовити виходячи з наступного.

Обгрунтовуючи вимоги по стягненню пені та штрафу позивач посилається на ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України та нараховує пеню в розмірі 0.1 % вартості товару та 7 % штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України :

У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Норми даної статті ГК України направлені на захист підприємств та організацій державного сектора економіки від неналежного виконання зобов'язань з боку їх контрагентів.

Проте позивач не належить до державного сектора економіки, порушення відповідачем строків оплати не пов'язане з виконанням державного контракту, доказів того, що виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту позивач не надав, тому застосування статті 231 ГК України є безпідставним.

Пунктом 6.3 договору поставки нафтопродуктів № 61/1 від 24.01.2006р. передбаченно нарахування пені за порушення строків розрахунку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несплаченого товару за кожний день затримки. Однак позивач предмету позову в частині вимоги про стягнення пені не змінив, представник позивача наполягав в судовому засіданні на застосуванні ст. 231 ГК України. Оскільки суд у даному випадку не наділений правом виходити за межі позовних вимог та змінювати предмет позову, то пеня по п. 6.3 договору поставки нафтопродуктів № 61/1 від 24.01.2006р. судом самостійно не застосовувалася.

Керуючись статтями 49, 82 - 85 , ГПК України суд –

ВИРІШИВ :

1. Позов задоволити частково. Стягнути з Дочірнього підприємства “Рівненський облавтодор “ ВАТ “ Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України”, 33028 м.Рівне, вул. Остафова, 7, код 31994540 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс-Трейдінг", 49000 м.Дніпропетровськ, вул. Чкалова, 29, п/р 1288 в Дніпровській філії АКБ "Форум", МФО 306878, код 24606256 - 759 665 грн. 83 коп. основного боргу, 3 % річних в сумі 4730 грн. 88 коп., 7643 грн. 96 коп. витрат по сплаті держмита та 110 грн. витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

2. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення оформлено та підписано 18.04.2008р.

Суддя                                                             М.Г. Петухов.