ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

02.04.2008

Справа №2-30/2968-2008

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фонтан», м. Алушта, п. Бондаренко, вул. Кеппена, буд. 9.

До 1 відповідача Кримське закрите акціонерне товариство з туризму та екскурсії «Кримтур», м. Сімферополь, вул. Шмідта, буд. 9.

До 2 відповідача Сімферопольського міжміського бюро реєстрації та технічної інвентаризації, м. Сімферополь, вул. Некрасова, буд. 9.

Про визнання угоди дійсною та зобов’язання БТІ зареєструвати право власності.

Суддя Ловягіна Ю.Ю.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – Комедова, за дов. від 01.10.2007 р. у справі.

Від 1 відповідача – Ракаєва, за дов. від 28.03.2008 р. у справі.

Від 2 відповідача – не з’явився.

Суть спору: Позивач – ТОВ «Фонтан» звернувся до господарського суду АР Крим з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу № 01/04, укладений між ТОВ «Фонтан» та Кримським ЗАТ з туризму та екскурсій «Кримтур» 31.10.2003 року. Позивач також просить зобов'язати Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації зареєструвати право власності ТОВ «Фонтан» на майно цілісного майнового комплексу (сукупні валові активи) ТОК «Карабах», що розташоване за адресою: Україна, АР Крим, м. Алушта, п. Малий Маяк, п. Бондаренково, вул. Кеппена, 9.

Представник відповідача 1 позов визнав в повному обсязі. Факт здійснення правочину і його фактичне виконання підтверджує, обставини неявки для нотаріального посвідчення договору не пояснює.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, на день розгляду справи від нього на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності по матеріалам, які є в справі. Крім того, відповідач – 2 зазначив, що позов не визнає в повному обсязі, оскільки на підставі ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу нерухомого майна повинні бути нотаріально посвідчені. Оскільки доказів нотаріального посвідчення договору від 31.10.2003 р. № 01/04 позивач не представив, вимоги про реєстрацію права власності не обґрунтовані.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, господарський суд розглядає справу по наявним в ній матеріалам. Інших доказів сторонами не представлено.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача та 1 відповідача, суд

в с т а н о в и в:

31 жовтня 2003 року ТОВ «Фонтан» та Кримським ЗАТ з туризму та екскурсій «Кримтур» укладений договір купівлі–продажу цілісного майнового комплексу № 01/04 (надалі – Договір).

Відповідно до п. 1.1. договору відповідач 1 зобов'язався передати у власність позивача майно цілісного майнового комплексу (сукупні валові активи) ТОК «Карабах», що розташований за адресою: Україна, АР Крим, м. Алушта, п. Малий Маяк, п. Бондаренково, вул. Кеппена, 9, вказаний в додатках до договору № 3,4, згідно до передаточного балансу та акту прийому-передачі, а саме:

Право власності на відчужене майно виникло у Кримського ЗАТ з туризму та екскурсій «Кримтур» на підставі свідоцтва про право власності № 914 від 15.10.1999 р., виданого виконавчим комітетом Алуштинської міської ради.

Згідно з п. 1.5 вказаного договору ціна об'єкту купівлі-продажу склала 3800000 (три мільйони вісімсот тисяч) гривень.

Згідно п. 3.1 договору позивач зобов'язався сплатити вартість об'єкту купівлі-продажу в повному обсязі протягом трьох банківських днів після підпису договору.

Грошові кошти за об'єкт купівлі-продажу були перераховані позивачем в повному обсязі, передбаченому умовами договору, що підтверджується платіжним дорученням № 2 від 31.10.2003 р.

Таким чином, ТОВ «Фонтан» свої зобов'язання за договором купівлі-продажу від 31.10.2003 р. виконало належним чином в повному обсязі.

Відповідно до п. 1.4 договору, право власності на об'єкт купівлі-продажу переходить до набувача з моменту підписання передаточного балансу та акту прийому-передачі об'єкту від продавця до покупця.

Об'єкт купівлі-продажу був переданий відповідачем та прийнятий позивачем за актом прийому-передачі від 31.10.2003 року. Передаточний баланс по ТОВ «Карабах» з додатками станом на 01.11.2003 р. є невід'ємною частиною договору купівлі-продажу і міститься в матеріалах справи.

Згідно статті 153 Цивільного кодексу України від 1963 року, що діяв на момент укладення позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про відповідність укладення договору купівлі–продажу від 31.10.2003 року вимогам діючого на той час законодавства, яке не передбачало необхідності нотаріального посвідчення такого договору.

Ст. 657 Цивільного кодексу України передбачає обов'язковість державної реєстрації договорів купівлі-продажу єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна у відповідних органах державної реєстрації.

Як пояснив представник позивача, 14 лютого 2008 року позивач відповідно до вимог, встановлених ст. 227 Цивільного кодексу України від 1963 року та ст. 657 діючого Цивільного кодексу України, звернувся до органу державної реєстрації із заявою про реєстрацію його права власності на придбане за договором купівлі-продажу від 31.10.2003 року майно. Проте Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації відмовило позивачу в реєстрації права власності на тій підставі, що договір купівлі-продажу від 31.10.2003 р. не був нотаріально посвідчений сторонами.

Крім того, в своєму поясненні від 02.04.2008 р. відповідач – 2 також посилається на те, позов є необґрунтованим, оскільки на підставі ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу нерухомого майна повинні бути нотаріально посвідчені, доказів нотаріального посвідчення договору від 31.10.2003 р. № 01/04 позивач не представив, вимоги про реєстрацію права власності безпідставні.

Проте, суд не може погодитися з такими твердженнями відповідача – 2 з наступних підстав.

Порядок реєстрацій прав власності регулюється Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5.

Об’єкт купівлі-продажу за договором розташований на території, реєстрацію прав власності на якій здійснює саме відповідач 2, із заявою про реєстрацію права власності на майно звернулася особа, яка може бути заявником відповідно до Положення; ніяких зауважень щодо неналежного оформлення поданих на реєстрацію документів БТІ не навело, як не навело і можливих відомостей щодо арешту, податкової застави нерухомого майна, тощо. Посилання СМ БРТІ на те, що для реєстрації прав власності позивач надав договір, який нотаріально не посвідчений, не може бути підставою для відмови, оскільки на час укладення договору відповідно до ЦК України (ред. 1963р.) нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна було не обов’язковим.

За матеріалами справи встановлено, що листом від 18.02.2008 р. ТОВ „ФОНТАН” запропонувало Кримському ЗАТ з туризму та екскурсій «Кримтур» нотаріально посвідчити укладений між ними 31.10.2003 року договір купівлі-продажу майна цілісного майнового комплексу (сукупні валові активи) ТОК „Карабах”, для чого надіслати свого вповноваженого представника для посвідчення договору до приватного нотаріуса Сімферопольського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим Павловської О.В. за адресою м. Сімферополь, вул. Мендєлєєва, 4 к. 17, 20.02.2008 р. о 10 годині 00 хвилин.

Листом від 19.02.2008 р. Кримське ЗАТ з туризму та екскурсій «Кримтур» надало письмову згоду щодо нотаріального посвідчення вказаного вище договору, але в назначений час представник відповідача 1 для посвідчення договору не з'явився і на повторне запрошення позивача від 24.02.2008 р. з'явитися для нотаріального посвідчення договору не відреагував.

За змістом п. 4 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо нотаріального посвідчення договору, відносно якого законом не встановлено його обов'язкове нотаріальне посвідчення, такий договір тем не менш повинен бути посвідчений нотаріально.

З дій відповідача 1 у даній справі після 18.02.2008 р. вбачається порушення як досягнутої між сторонами договору письмової домовленості щодо нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі-продажу, так і вимог ст.ст. 525-526 ЦК України і ст. 193 ГК України.

Згідно п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що знаходить своє письмове підтвердження, та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав грошові зобов'язання за договором, а відповідач 1 їх прийняв. Відповідач 1 передав майно, а позивач прийняв це майно. Дані обставини знаходять своє підтвердження письмовими доказами.

Факт ухилення відповідача 1 від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу об'єкту купівлі-продажу, який через ст. 639 ЦК України повинен бути нотаріально засвідчений, порушує майнові права позивача і не дозволяє йому в повному обсязі реалізувати своє право власності на об'єкт, придбаний за договором від 31.10.2003 року, зокрема, позбавляє позивача можливості зареєструвати своє право власності на придбане за договором майно в органі державної реєстрації.

Як встановлено вище, позовні вимоги до відповідача 2 є також обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5, однією з підстав для державної реєстрації права власності особи на нерухоме майно є договір купівлі-продажу даного майна.

Позивач просить зареєструвати за ним право власності на придбаний за договором купівлі-продажу цілісний майновий комплекс ТОК «Карабах», за винятком майна, що перейшло у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Південна Рив'єра Плюс» відповідно до рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.05.2007 року у справі № 2-5/5928-2007, що підтверджується Витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 15532733 від 09.08.2007 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на нормах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на відповідачів відповідно до ст. 49 ГПК України порівну.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1          Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фонтан» задовольнити в повному обсязі.

2          Визнати дійсним договір купівлі–продажу цілісного майнового комплексу № 01/04, укладений 31.10.2003 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фонтан» (98540, м. Алушта, п. Бондаренково, вул. Кеппена, 9, ) та Кримським закритим акціонерним товариством з туризму та екскурсій «Кримтур» (95017, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Шмідта, буд. 9, ).

3          Зобов'язати Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації зареєструвати право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОНТАН» на майно цілісного майнового комплексу (сукупні валові активи) ТОК «Карабах», що розташоване за адресою: Україна, АР Крим, м. Алушта, п. Малий Маяк, п. Бондаренково, вул. Кеппена, 9, в цілому, а саме на:

4          Стягнути з Кримського закритого акціонерного товариства з туризму та екскурсій «Кримтур» (95017, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Шмідта, буд. 9, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фонтан» (98540, м. Алушта, п. Бондаренково, вул. Кеппена, 9, ) 42,5 грн. державного мита та 59,0 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5          Стягнути з Сімферопольського міжміського бюро реєстрації та технічної інвентаризації (95001, м. Сімферополь, вул. Некрасова, буд. 9) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фонтан» (98540, м. Алушта, п. Бондаренково, вул. Кеппена, 9, ) 42,5 грн. державного мита та 59,0 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

6          Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ловягіна Ю.Ю.