ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.04.08 Справа №27/7/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Зубкова Т.П. судді Зубкова Т.П. , Колодій Н.А. , Шевченко Т. М.

при секретарі: Лолі Н.О.

За участю представників сторін:

від позивача – не з’явився

від відповідача – Волнова Ю.М. (довіреність № 1 від 09.01.2007 р.)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи та апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона (м. Херсон)

на ухвалу господарського суду Запорізької області від 04.02.2008 р. у справі № 27/7/08

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі

м. Херсона (м. Херсон)

до відповідача Відкритого акціонерного товариства «Запоріжелектромонтаж»

(м. Запоріжжя)

про стягнення суми,

30.11.2007 р. Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до ВАТ «Запоріжелектромонтаж» про стягнення 1200,30 грн. фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.02.2007 р. по справі № 27/7/08 (суддя Дроздова С.С.) на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України провадження у справі припинено. Ухвала суду мотивована тим, що даний спір, на думку суду, повинен вирішуватися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивач є суб’єктом владних повноважень, а даний спір за своєю правовою природою належить до сфери регулювання публічного права.

Не погоджуючись з прийнятим судовим актом, Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона (позивач у справі) звернулось до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. Заявник просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 04.02.2008 р. по справі № 27/7/08, а справу передати для розгляду по суті до господарського суду Запорізької області.

З підстав, викладених в апеляційній скарзі, заявник вважає, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що спірні відносини між сторонами стосуються відносин влади і підпорядкування. Зазначає, що спір за своєю сутністю є господарським та підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки в даному випадку Управління пенсійного фонду у спірних відносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб’єкта.

Також заявник зазначає, що посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на те, що позивач не виконав вимоги суду: не направив повноважного представника в судове засідання та не повідомив про причини неявки, є безпідставними. Зазначає, що вимоги ухвали господарського суду Запорізької області від 05.12.2007 р. були виконані позивачем. Вказує, що письмовими клопотаннями від 08.01.2008 р. (вих. № 135-07), від 24.01.2008 р. (вих. № 920-07) заздалегідь повідомив господарський суд про неможливість прибуття повноважного представника Фонду у судові засідання 16.01.2008 р. та 04.02.2008 р. і просив розглянути справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 20.03.2008 р. апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона прийнята до провадження та призначена до розгляду на 17.04.2008 р.

Розпорядженням Першого заступника Голови Запорізького апеляційного господарського суду № 770 від 16.04.2008 р. справу № 27/7/08 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Зубкова Т.П. (доповідач), судді Колодій Н.А., Шевченко Т.М.

Представник заявника апеляційної скарги в судове засідання не з’явився, письмовим клопотанням від 11.04.2008 р. (вих. № 4110-07) просить розглянути справу за відсутності представника Фонду. У додатково наданих письмових поясненнях (вих. № 4109-07 від 11.04.2008 р.) заявник наголошує на тому, що територіальні органи Пенсійного фонду виконують владні повноваження як суб’єкти владних повноважень лише у випадках стягнення обов’язкових страхових внесків. Зазначає, що вимоги про стягнення відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, не є обов’язковим страховим внеском, оскільки вони не є об’єктом оподаткування, а отже відсутні владні повноваження щодо їх безспірного стягнення. У зв’язку з цим вважає, що даний спір не належить до компетенції адміністративного суду та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідач у справі – Відкрите акціонерне товариство «Запоріжелектромонтаж» у письмовому відзиві вказує, що вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а ухвалу суду законною, з посиланням на наступне. Згідно п. п. 1.1, 2.2 Положення про Управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах Фонд, відповідного до покладених на нього завдань, контролює надходження страхових внесків та інших платежів до Пенсійного фонду від підприємств, установ, організацій та громадян тощо. Відповідач посилається на те, що вимоги позивача обґрунтовані положеннями ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», п. п. «б-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому обов’язок регресного відшкодування пільгових пенсій виник не внаслідок господарських взаємовідносин сторін, а внаслідок закону. Вважає, що у спірних відносинах по відшкодуванню витрат на виплату пільгових пенсії позивач виступає не як суб’єкт господарської діяльності, а як суб’єкт владних повноважень, а отже, спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищевикладеного відповідач просить суд в задоволенні апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона відмовити, ухвалу господарського суду Запорізької області від 04.02.2008 р. по справі № 27/7/08 залишити без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві, в обґрунтування своїх заперечень на апеляційну скаргу.

За клопотанням представника відповідача апеляційний розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні за згодою представника відповідача оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 1 Господарського процесуального кодексу України державні органи мають право звертатися до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України.

Пунктом 4 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

У пункті 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що справа адміністративної юрисдикції – це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Визначення суб’єкта владних повноважень дається в пункті 7 статті 3 цього Кодексу, згідно з яким це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відтак, необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, причому ці функції повинні здійснюватися відповідним суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Якщо суб'єкт (у тому числі, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює зазначених владних управлінських функцій (щодо іншої особи, яка є учасником спору), то такий суб'єкт не перебуває «при здійсненні управлінських функцій» і не має встановлених нормами КАС України ознак суб'єкта владних повноважень і, отже, спір за участю останнього повинен вирішуватися господарським судом.

Таким чином, від справ господарської юрисдикції за участю суб'єктів господарської діяльності і суб'єктів владних повноважень адміністративні справи відрізняються особливим змістом правовідносин між сторонами та предметом позовних вимог.

Позивачем у справі є Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 р. № 121/2001, Пенсійний фонд України (далі – Пенсійний фонд) є центральним органом виконавчої влади, що, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків.

Згідно з пунктом 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 р. № 8-2 (далі – Положення про управління Пенсійного фонду), управління у районах, містах і районах у містах (далі – Управління) є органами Пенсійного фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням цього Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду.

Відповідно до підпункту 6 пункту 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду Управління відповідно до покладених на нього завдань контролює надходження страхових внесків та інших платежів до Пенсійного фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо правильності обчислення та сплати страхових внесків, цільового використання коштів Пенсійного фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що територіальні органи Пенсійного фонду України виконують владні повноваження як суб’єкти владних повноважень лише у випадку стягнення обов’язкових страхових внесків.

Предметом спору у справі № 27/7/08 є стягнення витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пільгових пенсій не є виплатою загальнообов’язкових платежів, не є податковим боргом, а тому до вказаної заборгованості не можуть застосовуватись механізми погашення податкового боргу, передбачені Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Виплачені працівникам пільгові пенсії відповідно до ст. 9 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” не відносяться до пенсійних виплат, які надаються за рахунок коштів Пенсійного фонду України або Накопичувального фонду. Вказаним законом відшкодування витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах, не віднесено до складу внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Оскільки у правовідносинах, у яких виник спір, позивач як орган виконавчої влади, не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то позивач не знаходиться у здійсненні управлінських функцій.

Таким чином, враховуючи, що суб’єкт владних повноважень в даному випадку не зобов’язує іншу особу вчиняти певні дії або утримуватись від їх вчинення, не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб’єкта, який є учасником спору, то такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Отже, позивач при поданні цього позову діяв в межах наданих йому законом повноважень та за наявності законних підстав для звернення з таким позовом саме до господарського суду.

Апеляційна інстанція зазначає, що не відповідають дійсності твердження суду першої інстанції, викладені в описовій частині оскаржуваної ухвали, про те, що: позивач не виконав вимоги суду, зазначені в ухвалі від 05.12.2007 р.; повноважний представник в судове засідання не з’явився та не повідомив про причини своєї неявки. Як свідчать долучені до справи документи (арк. справи 38-49), зокрема, клопотання від 08.01.2008 р. (вих. № 135-07), позивач повідомив суд про неможливість прибуття в судове засідання представника Фонду, подав додаткове нормативне обґрунтування та відповідні копії документів і просив суд розглянути справу у відсутність його представника за наявними матеріалами.

Оскільки доводи заявника апеляційної скарги щодо незаконності ухвали ґрунтуються на нормах права, підтверджені відповідними доказами та дослідженими обставинами справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Колегія суддів дійшла висновку про невідповідність ухвали господарського суду Запорізької області нормам чинного законодавства, у зв’язку з чим вона підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 4 статті 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

На підставі викладеного, справу № 27/7/08 слід направити до господарського суду Запорізької області для розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона (м. Херсон) задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 04.02.2008 р. у справі № 27/7/08 скасувати.

Справу № 27/7/08 направити до господарського суду Запорізької області для розгляду по суті.

Головуючий суддя Зубкова Т.П.

судді Зубкова Т.П.

Колодій Н.А. Шевченко Т. М.