ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2008 р.

Справа № 13-23/209-05-6496

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді Жекова В.І.,

суддів Картере В.І., Пироговського В.Т.,

секретар судового засідання Кубік О.В.,

представники сторін в судове засідання не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства “Ізмаїльський елеватор”

на рішення господарського суду Одеської області

від 24.11.2005р.

у справі №13-23/209-05-6496

за позовом Їзмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції

до відповідачів:

1.          Відкритого акціонерного товариства “Ізмаїльський елеватор”

2.          Державної акціонерної компанії “Хліб України” в особі Одеського обласного представництва

за участю третьої особи Відділення Державного казначейства в Ізмаїльському районі Одеської області

про стягнення 155000 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 05.05.2008р., яка надіслана учасникам процесу 06.05.2008р., розгляд апеляційної скарги призначено на 20.05.2008р. Учасники судового процесу належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчать поштові повідомлення.

Враховуючи, що ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 05.05.2008р. явка представників сторін обов'язковою не визнавалася, додаткові документи від них не витребувались, з врахуванням особливостей розгляду скарги судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.

29.06.2005р. Їзмаїльська об'єднана державна податкова інспекція звернулась до господарського суду Одеської області з позовом та уточненням до нього, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно до бюджету заборгованість у сумі 155000 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.11.2005р. по справі №13-23/209-05-6496 (суддя Панченко О.Л.) позов Ізмаїльської ОДПІ задоволено в повному обсязі, посилаючись на обґрунтованість позовних вимог та підтвердження їх договорами, актами перевірок сільськогосподарських товаровиробників з питання погашення заборгованості за отримані ресурси під урожай 1998р., меморіальними ордерами, реєстром квитанцій по погашенню заборгованості за 1997р., листом Одеського обласного представництва ДАК „Хліб України” від 26.09.2003р. № 6-3/31, розрахунками та іншими доказами наявними у справі.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ВАТ „Ізмаїльський елеватор” звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати, в задоволені позовних вимог відмовити, посилаючись на незастосування господарським судом ст. 151 ЦК України (1963р.), ст. 11 ЦК України (2004р.), неврахування судом положень ч.2 ст. 8 Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” та п.3.1 Типового договору про надання фінансової допомоги, щодо підстави для притягнення до господарської відповідальності ВАТ „Ізмаїльський елеватор”, оскільки останнє не являється позичальником державних коштів і не отримувало грошових коштів по постанові КМУ № 1003 від 11.09.1997р., відсутність у ВАТ „Ізмаїльський елеватор” договірних взаємовідносин по спірному зерну.

Зазначену апеляційну скаргу, Одеським апеляційним господарським судом (колегія у складі головуючий суддя - Таценко Н.Б., судді Сидоренко М.В., Мишкіна М.А.) прийнято до провадження та розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

ВАТ "Ізмаїльський елеватор" на ухвалу апеляційного господарського суду про залишення рішення господарського суду від 24.11.2005 р. без змін, а апеляційної скарги без задоволення до Вищого адміністративного суду України подано касаційну скаргу з проханням прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Ізмаїльської ОДПІ відмовити.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.10.2007р. ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 21.02.2006р. у справі №13-23/209-05-6496 —скасовано, справу направлено на новий розгляд до Одеського апеляційного господарського суду, з зазначенням того, що дана справа не відповідає нормативному визначенню адміністративної справи, оскільки судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні правовідносини виникли з приводу укладення в період з 26.09.1997 р. по 08.10.1997 р. Відділенням державного казначейства в Ізмаїльському районі Одеської області на виконання постанови Кабінету Міністрів України "Про фінансову допомогу на проведення комплексу робіт в осінньо-зимовий період 1997 - 1998 р. р." від 11.09.1997 р. №1003 з сільськогосподарськими товаровиробниками Ізмаїльського району, договорів про надання фінансової допомоги на проведення комплексу робіт в осінньо-зимовий період 1997/1998 років, а отже правовідносини у даній справі не засновані на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні, здійснені управлінських чи контрольних функцій однією стороною стосовно іншої, а тому дана справа підлягала розгляду в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Переглянувши та дослідивши матеріали та обставини справи, згідно з вимогами ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови КМУ № 1003 від 11.09.1997р. „Про фінансову допомогу на проведення комплексу робіт в осінньо-зимовий період 1997 –1998 р.р.” в період з 26.09.1997р. по 08.10.1997р. відділенням Державного казначейства України в Ізмаїльському районі Одеської області укладено з сільськогосподарськими товаровиробниками Ізмаїльського району (КСП „Суворово”, РКГ „ім. Калинина”, КСП „Авангард”, КСП „Озерное”, КСП „Покровське”, КСП „8 березня”, КСП „ім. Леніна”, КСП „Кірова”, КСП „Дружба”, КСП „Вікторія”, КСП „Світанок” 11 договорів ( № № 1 –11) про надання фінансової допомоги на проведення комплексу робіт в осінньо-зимовий період 1997/1998 років.

За умовами договору відділення Державного казначейства України в Ізмаїльському районі Одеської області надає сільськогосподарським підприємствам фінансову допомогу грошовими коштами шляхом перерахування цих коштів на рахунки підприємствам.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 договорів про надання фінансової допомоги сільськогосподарські підприємства зобов’язані забезпечити повне повернення фінансової допомоги не пізніше 01.10.1998р., при відсутності коштів останні зобов’язані повернути фінансову допомогу продовольчим зерном до 01.09.1998р. в кількості, що відповідає сумі отриманої фінансової допомоги за цінами, що складуться на біржових торгах України за спотовими контрактами, шляхом закладення його на підприємствах ДАК „Хліб України” для державних потреб.

Розпорядженням КМУ № 568-р від 17.06.1999р. дозволено ДАК „Хліб України” зарахувати до державних ресурсів зерно та іншу сільськогосподарську продукцію, що надійшла від сільськогосподарських товаровиробників на заготівельні підприємства з урожаю 1998 року та надходитиме з урожаю 1999 року, як погашення заборгованості за фінансовою допомогою, отриманою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 вересня 1997 р. № 1003 “Про фінансову допомогу на проведення комплексу робіт в осінньо-зимовий період 1997/98 року”, за цінами, що склалися на біржовому ринку України за контрактами на момент надходження зазначеної продукції.

Виконуючи умови вищезазначених договорів про надання фінансової допомоги, відділення Державного казначейства України в Ізмаїльському районі Одеської області перерахувало сільськогосподарським підприємствам фінансову допомогу на загальну суму 155000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами.

На виконання договорів про фінансову допомогу, відповідно до актів перевірок з питань погашення заборгованості за отримані кошти під урожай 1998р., реєстру квитанцій по погашенню заборгованості за 1997р., сільськогосподарські підприємства передали ВАТ “Ізмаїльський елеватор” зерно на суму отриманої фінансової допомоги, тобто свої обов'язки за укладеними договорами виконали повністю.

Відповідачі заборгованість за отримане зерно у сумі 155000 грн. до бюджету не повернули, що і стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду.

З контексту ст.173 ГК України, вбачається, що господарським зобов’язанням, є зобов’язання що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб’єкт зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта, або утриматись від певних дій, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, а згідно ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до вимог статті 193 Господарського кодексу України положення якої співпадають зі статтею 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не приймаються судовою колегією до уваги доводи скаржника щодо неотримання державних коштів у якості позичальника, оскільки це спростовується періодичною звітністю ВАТ „Ізмаїльський елеватор” перед ВДК в Ізмаїльському районі Одеської області, відомостями про фактичне погашення бюджетної позики товаровиробниками по держресурсам станом на 29.07.1998р., реєстром квитанцій на погашення боргів за 1997р. та авансів 1998р., довідками про фактичний рух зерна і погашення заборгованості по держконтракту 1997р. і авансів 1998р. по Ізмаїльському району станом на 04.08.1998р., 11.08.1998р., 01.09.1998р., 10.09.1998р., 01.10.1998р., 15.10.1998р., 17.12.1998р., 24.12.1998р., даними інформації про надходження зерна на ВАТ „Ізмаїльський елеватор” від сільськогосподарських товаровиробників в розрізі культур на 21.11.1998р. та на 24.12.1998р.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують наведеного, а тому й не можуть бути підставою для її задоволення.

Враховуючи повне погашення заборгованості сільськогосподарських підприємств шляхом надходження зерна на підприємства ДАК “Хліб України” та не повернення відповідачами до бюджету вартості отриманого зерна, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог таким, що відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому передбачені законом підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України,

колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА

Рішення господарського суду Одеської області від 24.11.2005р. по справі №13-23/209-05-6496 –залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до вимог ст.105 ГПК України і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя

В.І. Жеков

Судді

В.І. Картере

В.Т. Пироговський

Повний текст постанови підписано 23.05.2008р.