КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2008                                                                                           № 9/338-15/421

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:           Авдєєва П.В.

Коршун Н.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Кузьмінський О.О. (за довір.),

від відповідача -Айвазян О.Ю. (за довір.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу"

на рішення Господарського суду м.Києва від 24.01.2008

у справі № 9/338-15/421 (Хоменко М.Г.)

за позовом                               Державного підприємства "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу"

до                                                   Державної акціонерної компанії "Хліб України"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 4529,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду із позовом про стягнення з відповідача боргу в сумі 4 529,05 грн. у відповідності до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 15.05.2003 № 690 "Про утворення державного підприємства "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу".

Рішенням Господарського суду м. Києва від 24.01.2008 р. у справі №9/338-15/421 в позові відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю, посилаючись на неповне дослідження судом обставин справи та допущені порушення норм матеріального права, у справі прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що між сторонами був підписаний розподільчий баланс станом на 31.07.2003 та акт передачі-приймання дебіторської заборгованості до розподільчого балансу, за якими до позивача перейшло право вимоги до дебіторів відповідача за розрахунками з оплати матеріально-технічних ресурсів, поставлених відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.1997 № 977, в т.ч. право вимоги до ТОВ "Агропромислова фірма "Рубіжна" на суму 4 529,05 грн. Оскільки на момент передачі такої вимоги боржник ТОВ "Агропромислова фірма "Рубіжна", розрахувалося з ДАК "Хліб України", що підтверджується платіжним дорученням № 101 від 09.09.2003, передана вимога є недійсною і відповідач повинен нести відповідальність на підставі ст. 519 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на рішення господарського суду Харківської області від 27.11.02 р. № 08/314-02, у відповідності до якого з ТОВ АФ "Рубіжне" на користь ДАК „Хліб України" було присуджено до стягнення 4529, 05 грн., на виконання рішення було видано наказ від 12.12.02 р. №08/314-02.

Позивач стверджує, що Районним відділом ДВС у Харківської області було примусово виконано наказ Господарського суду № 08/314-02 від 12.12.2002 року шляхом звернення до ВАТ "Мегабанк" в м. Харків з платіжною вимогою від 09.09.2003 року № 101 про стягнення з ТОВ АПФ "Рубіжне" боргу в сумі 4 759,50 грн. на користь ДАК «Хліб України». Позивач посилається на те, що відмітка банку на платіжній вимозі від 09.09.2003 року свідчить про проведення суми зазначеної у платіжній вимозі, та стягнення боргу на користь ДАК «Хліб України».

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач передав позивачу право вимоги до дебітора -ТОВ АФ "Рубіжне", який фактично провів розрахунок з відповідачем ще в вересні 2003 року, то на думку позивача, відповідач зобов'язаний на виконання абзацу першого п. 2. акту передачі-приймання дебіторської заборгованості від 31.07.2003р. сплатити позивачу суму боргу у розмірі 4 529,05 грн.

Відповідач у відзиві проти заявлених доводів апеляційної скарги заперечує, вважає їх необґрунтованими, а тому просить залишити їх без задоволення. Відповідач зазначає, що надана позивачем суду копія платіжної вимоги № 101 від 09.09.2003 взагалі не підтверджує сплату ТОВ АФ "Рубіжне" коштів на користь ДАК "Хліб України", а лише свідчить про вимогу Відділу Державної виконавчої служби Вовчанського РУЮ до ТОВ АПФ "Рубіжне" сплатити кошти у розмірі 4755,50 грн. на виконання наказу господарського суду. В даному випадку наявність платіжної вимоги не є належним та допустимим доказом сплати боржником боргу, крім того на підтвердження зазначеного позивачем не було надано суду банківської виписки про зарахування цих коштів. Оскаржуване рішення господарського суду відповідач вважає законним, просить залишити його без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків та обґрунтовано відмовив в позові, виходячи з наступного.

Під час розгляду господарським судом спору було встановлено, що у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 15.05.2003 № 690 "Про утворення державного підприємства "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу", підписаного сторонами 31.07.2003 акту передачі-приймання дебіторської заборгованості до розподільчого балансу, згідно п. 2773 додатку № 1 до акту передачі-приймання дебіторської заборгованості від 31.07.2003, позивач прийняв від відповідача дебіторську заборгованість ТОВ "Агропромислова фірма "Рубіжна" на суму 4 529,05 грн. та відповідно отримав право вимоги до ТОВ "Агропромислова фірма "Рубіжна" на вказану суму.

Оскільки передача заборгованості виникла в межах адміністративних правовідносин сторін, а не в процесі здійснення господарсько-фінансової діяльності, саме на підставі адміністративного акту (постанові Кабінету Міністрів України від 15.05.2003 № 690), між сторонами не укладалася у відповідності до ст.197 ЦК УРСР письмова угода про уступку права вимоги між старим та новим кредитором, колегія погоджується із висновком суду першої інстанції щодо неправомірності посилань позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин сторін положень цивільного законодавства, зокрема, щодо настання відповідальності первісного кредитора.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши зібрані у справі матеріали, колегія приходить до висновку, що позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог не надано суду в порушення вимог ст.33 ГПК України належних та допустимих доказів та не доведено обставин, на які посилається позивач. Зокрема, на підтвердження факту отримання відповідачем заявленої суми боргу (проведення ТОВ "Агропромислова фірма "Рубіжна" розрахунку з ДАК "Хліб України", та не перерахування останнім заборгованості в розмірі 4 529,05 грн. позивачу).

Колегія не може прийняти в якості належного й допустимого доказу у відповідності до вимог ст.34 ГПК України, надану позивачем на підтвердження факту погашення дебіторської заборгованості ТОВ "Агропромислова фірма "Рубіжна" перед відповідачем, копію платіжної вимоги № 101 від 09.09.2003 р., оскільки вказаного документу не вбачається, що ТОВ "Агропромислова фірма "Рубіжна" було проведено розрахунок саме з ДАК "Хліб України" (відповідачем) в рахунок погашення заборгованості за матеріально-технічні ресурси, поставлені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.1997 № 977. Інших належних доказів на підтвердження зазначених обставин позивачем суду не надано.

За таких обставин колегія вважає необґрунтованим заявлений позов у відповідності до вимог чинного законодавства, а враховуючи те, що позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість та відповідність висновків суду фактичним обставинам та зібраним у справі доказам, а відтак відсутність підстав для скасування чи зміни рішення суду. Апеляційна скарга визнається необґрунтованою, у зв’язку з чим, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства „Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 24.01.2008 р. у справі №9/338-15/421 залишити без змін.

3. Матеріали справи №9/338-15/421 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Корсак В.А.

Судді                                                                                          Авдєєв П.В.

Коршун Н.М.