ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2008 р.

Справа № 11-27/307-06-9210

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Журавльова О.О.,

суддів: Тофана В.М., Михайлова М.В.

при секретарі судового засідання Бритавській Ю.С.

за участю представників сторін у судовому засіданні 04.03.2008р.:

від позивача: Остапов В.В. за довіреністю від 02.01.2008р. №6

Кушнірук О.С. за довіреністю від 02.01.2008р. №4

від відповідача: Кірічек С.В. за довіреністю від 20.02.2008р. №354

за участю представників сторін у судовому засіданні 25.03.2008р.:

від позивача: Остапов В.В. за довіреністю від 02.01.2008р. №6

Кушнірук О.С. за довіреністю від 02.01.2008р. №4

від відповідача: Слюсар М.М. за довіреністю від 20.02.2008р. №349

за участю представників сторін у судовому засіданні 15.04.2008р.:

від позивача: Остапов В.В. за довіреністю від 02.01.2008р. №6

від відповідача: Слюсар М.М. за довіреністю від 20.02.2008р. №349

за участю представників сторін у судовому засіданні 06.05.2008р.:

від позивача: Остапов В.В. за довіреністю від 02.01.2008р. №6

від відповідача: Слюсар М.М. за довіреністю від 20.02.2008р. №349

за участю представників сторін у судовому засіданні 13.05.2008р.:

від позивача: Кушнірук О.С. за довіреністю від 02.01.2008р. №4

від відповідача: не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської залізниці

на рішення господарського суду Одеської області від 09 січня 2008 року

по справі №11-27/307-06-9210

за позовом Державного підприємства “Іллічівський морський торговельний порт”

до Одеської залізниці

про стягнення 10138 грн. 08 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство “Іллічівський морський торговельний порт” звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Одеської залізниці 10138,08 грн. матеріальної шкоди, завданої майну позивача внаслідок зіткнення тепловозу з трактором Т-150 інв. №59 та причепом “Дроубар” інв. №4-24.

Рішенням господарського суду Одеської області від 09 січня 2008 року у справі №11-27/307-06-9210 (суддя Власова С.Г.) позов ДП “Іллічівський морський торговельний порт” задоволений. З Одеської залізниці на користь ДП “Іллічівський морський торговельний порт” стягнуто 10138,08 грн. матеріальної шкоди, 102 грн. державного мита та 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ДП “Іллічівський морський торговельний порт” є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджено, що зіткнення тепловозу з трактором Т-150 інв. №59 та причепом “Дроубар” інв. №4-24 сталось через порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору №198 про обробку вагонів з вантажами, який діє з 20.10.2005р. по 20.10.2008р., вимог Інструкції по охороні праці по забезпеченню безпеки руху при виробництві маневрових та вантажних робіт в порту №ИР-103/02 та Посадової Інструкції укладача потягів і його помічника.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Одеська залізниця звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити ДП “Іллічівський морський торговельний порт” в задоволенні позовних вимог, Одеську залізницю звільнити від матеріальної відповідальності у повному обсязі, з посиланням при цьому на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 84 ГПК України, є необґрунтованим, незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, за доводами скаржника основною причиною наїзду тепловозу на трактор Т-150 інв. №59 та причеп “Дроубар” інв. №4-24 є порушення пунктів 17, 20, 22, 24, 28 розділу 3 „Інструкції" по забезпеченню безпеки руху при здійсненні маневрових і вантажних робіт" працівниками Іллічівського морського торговельного порту, що підтверджується Протоколом оперативної наради ст. Іллічівськ Одеської залізниці від 23.05.2007 р.

Скаржник також вважає, що водієм трактора Козаченко В.В. порушено пункти 2.9 –2.11 розділу 2, пункти 20.1 - 20.3 розділу 20, п/п „А” пункту 22.3 розділу 22 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

До того ж відповідач зазначає, що всупереч вимогам ст.1-2, ст. 41 Закону України „Про дорожній рух" та п.1-6, п.9 постанови Кабінету Міністрів України від 30 червня 2005 року №538 „Про затвердження порядку обліку дорожньо-транспортних пригод” дане зіткнення взагалі не зареєстровано у відповідному підрозділі Державтоінспекції України.

Апеляційна скарга Одеської залізниці прийнята до провадження апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючого судді Журавльова О.О., суддів Поліщук Л.В., Михайлова М.В., про що 09.02.2008р. винесено відповідну ухвалу. Під час розгляду цієї апеляційної скарги на підставі розпорядження голови суду від 14.03.2008р. №46 „Про заміну судді” у складі колегії суддів здійснено заміну судді Поліщук Л.В. на суддю Тофана В.М. Тобто, з 14.03.2008р. розгляд справи, а отже і відлік строку, встановленого ст.102 ГПК України, розпочався заново.

Позивач з апеляційною скаргою Одеської залізниці не згодний, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, з підстав, викладених у запереченнях на апеляційну скаргу від 27.02.2008р. за вх. №182-Д1.

За доводами позивача посилання Одеської залізниці на те, що мало місце взаємодія двох джерел підвищеної небезпеки є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки відповідно до пп. 2 п. 9 Порядку обліку дорожньо-транспортних пригод, затверджених Постановою КМУ від 30 червня 2005р. №538, дане зіткнення не підлягає обліку в ДАЇ.

Окрім того, наданий відповідачем Протокол оперативної наради ст. Іллічівськ Одеської залізниці від 23.05.2007 р., правомірно не прийнятий судом першої інстанції до уваги, оскільки він не є актом розслідування, який складається відповідно до вимог Інструкції про порядок службового розслідування транспортних подій та порушень безпеки руху на залізницях України.

На підставі ст.77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалася перерва до 15.04.2008р., до 13.05.2008р., про що сторони повідомлені належним чином, про що свідчать підписи представників сторін на розписках про оголошення перерви в судовому засіданні, а тому апеляційний господарський суд визнав за можливе розглянути апеляційну скаргу Одеської залізниці за відсутністю представника відповідача у судовому засіданні 13.05.2008р.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 11.03.2006р. о 9 год 30 хв. при подачі маневрового потягу в кількості 25 вагонів локомотивом ЧМЄ-3 №4080, який належить Одеські залізниці, під управлінням машиніста Лунги О.І. в супроводі складача потягу Адоськіна О.А. на 8-му під'їзну колію 10-го причалу Іллічівського морського торгового порту стався наїзд першого за рухом вагона на трактор Т-150 №59 з причепом “Дроубар” інв. №4-24, які належать позивачу, під управлінням водія Іллічівського морського торговельного порту - Козаченко В.В. Внаслідок зазначеного наїзду майну позивача було завдано матеріальну шкоду.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 20.10.2005р. між ДП “Іллічівський морський торговельний порт” (Порт, позивач) та Одеською залізницею (Залізниця, відповідач) укладений договір №198 про обробку вагонів з вантажами, за умовами якого залізниця здає/приймає, а Порт приймає/здає експортні, транзитні, імпортні вантажі, що перевозяться за участю морського, залізничного транспорту, а також господарські вантажі для Порту або його контрагентів (п 2.1 договору).

Вимогами зазначеного договору передбачено, що з метою забезпечення безпеки руху та маневрової роботи, особливо в місцях перетинання залізничних колій і автомобільних доріг, а також дотримання особистої безпеки, сторони керуються Правилами технічної експлуатації і інструкціями, затвердженими Укрзалізницею, начальником Залізниці, інструкціями з безпеки руху поїздів і техніки безпеки при виконанні маневрової роботи. Випадки порушення безпеки руху, пошкодження рухомого складу розглядаються начальником Станції і Порту, що підтверджується спільними рішеннями –протоколом за обопільними підписами (п. 8.2 договору).

При цьому вимоги двостороннього розгляду випадків порушення безпеки руху закріплені також в розділі 4 Інструкції „Про порядок службового розслідування транспортних подій та порушень безпеки руху на залізницях України”, затвердженої наказом Міністерства транспорту України від 27.04.2001р. №259, згідно якого в розслідуванні випадків транспортних подій, що трапилися на під'їзних коліях, відповідач зобов’язаний прийняти участь разом з представниками цього підприємства.

Доводи відповідача, зазначені в апеляційній скарзі, про те, що мало місце одностороннє розслідування випадку зіткнення, не приймаються до уваги апеляційним господарським судом, з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що 11.03.2006р. представниками Порту та залізниці було складено акт розслідування факту пошкодження трактору та причепу, який стався о 9 год. 30 хв. 11.03.2006р. на 11 складі 2-го терміналу. Даний акт містить підпис в. о. начальника станції Іллічівськ Остапчука А.А. (а.с. 9, т.І, а.с. 44, т.ІІ).

Окрім того, на виконання абз. 2 п. 8.2 договору від 20.10.2005р. №198 та розділу 4 Інструкції „Про порядок службового розслідування транспортних подій та порушень безпеки руху на залізницях України” сторонами було складено акт розслідування випадку зіткнення залізничного потягу з трактором Т-150 інв. №59 та причепом „Дроубар” інв. №4-24 від 22.03.2006р. (а.с. 4-6, т.І, а.с. 38-40, т.ІІ), з якого вбачається, що причиною зіткнення стало порушення працівниками відповідача Інструкції по охороні праці по забезпеченню безпеки руху при виробництві маневрових і вантажних робіт в порту №ИР 103/02 та посадових інструкцій.

Представник відповідача (в.о. начальника станції Іллічівськ Остапчук А.А.) від підпису в зазначеному акті від 22.03.2006р. відмовився без зазначення причин такої відмови, про що на виконання умов п. 8.4 договору позивачем складено акт від 07.04.2008р. про відмову від підпису зазначеного акту (а.с. 7, т.І, а.с. 41, т.ІІ).

Між тим, оскільки в матеріалах справи міститься акт розслідування факту пошкодження трактору та причепу від 11.03.2006р. та схема місця зіткнення залізничного вагону №65542349 з трактором Т-150 інв. № 59 та причепом інв. № 4-24 (а.с. 22, т.І, а.с.45, т.ІІ), на яких наявний підпис в. о. начальника станції Іллічівськ Остапчука А.А., це в свою чергу підтверджує його участь в роботі комісії по розслідуванню випадку зіткнення залізничного потягу з трактором Т-150 інв. № 59 та причепом „Дроубар” та спростовує доводи відповідача.

До того ж, факт проведення розслідування випадку зіткнення також підтверджується тим, що в процесі розгляду справи позивачем надані суду оригінали пояснювальних записок працівників залізниці, які були причетними до зіткнення тепловозу відповідача з трактором Т-150 інв. № 59 та причепом „Дроубар” інв. № 4-24.

Апеляційний господарський суд також не приймає до уваги доводи скаржника щодо порушення водієм трактора Козаченко В.В., який є працівником Порту, Правил дорожнього руху, з огляду на таке.

Вимогами пункту 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 передбачено, що Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Зазначене свідчить про наявність спеціальних правил, які регулюють рух транспорту на закритій території підприємств.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що при виконанні маневрових та вантажних робіт в порту сторони повинні керуватися Інструкцією з охорони праці та забезпеченню безпеки руху при виконанні маневрових та вантажних робіт в порту №ИР-103/2, затвердженої начальником Порту (17.07.2002 р.) та начальником Одеської дирекції залізничних перевезень (27.12.2002 р.).

Відповідно до абз. 5, 6 п. 11, п. 12 зазначеної Інструкції при здійсненні маневрів в місцях роботи путніх бригад, з перетином переїздів, на шляхах вантажних складів і т.д. складачі потягів і локомотивні бригади повинні проявляти особливу пильність, своєчасно подавати звукові сигнали при наближенні составу до людей, що знаходяться біля шляху, а також за допомогою свистка попереджати про рух составу людей, що працюють на навантаженні-розвантажені, ремонті шляхів, вагонів тощо. При русі вагонами вперед складач потягу, що проводить маневри, повинен знаходиться на першому по руху гальмівному майданчику (спеціальній підніжці) вагону, а при неможливості - йти по міжколійю або узбіччю шляху попереду осаджуваних вагонів. При русі біля високих платформ, вантажних рамп знаходження працівників на спеціальній підніжці вагону з боку рампи, платформи забороняється. Машиніст локомотива під час руху зобов'язаний давати часті сповіщальні сигнали, здійснювати контроль за правильністю обрання маршруту, вільністю шляху, наявністю встановлених габаритів і відсутністю перешкод для руху.

Як вбачається з акту розслідування випадку зіткнення залізничного потягу з трактором Т-150 інв. №59 та причепом „Дроубар” інв. №4-24 від 22.03.2006р. порушення працівниками відповідача зазначених положень Інструкції по охороні праці по забезпеченню безпеки руху при виробництві маневрових і вантажних робіт в порту №ИР 103/02, а також посадових інструкцій, і стало причиною зіткнення тепловозу з трактором Т-150 інв. №59 та причепом “Дроубар” інв. №4-24.

Водночас в матеріалах справи відсутні докази порушення водієм трактора Козаченко В.В. вимог зазначеної Інструкції, а також Правил дорожнього руху, що свідчить про недоведеність доводів скаржника.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції не приймаються твердження відповідача про те, що дане зіткнення всупереч п.п. 1-6, 9 постанови Кабінету Міністрів України від 30.06.2005 року №538 „Про порядок обліку дорожньо-транспортних пригод" не зареєстровано у відповідному підрозділі Державтоінспекції України, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 2 п. 9 зазначеного Порядку обліку ДТП, не підлягають обліку пригоди (небезпечні випадки), що сталися за участю тракторів, інших самохідних машин і механізмів, що сталися під час виконання ними основних виробничих операцій.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що зіткнення сталося під час виконання трактором Т-150 інв. № 59 з причепом „Дроубар” основних виробничих операцій на підприємстві, тому воно не підлягає обліку як дорожньо-транспортна пригода. До того ж, як було зазначено вище, Інструкцією „Про порядок службового розслідування транспортних подій та порушень безпеки руху на залізницях України”, затвердженої наказом Міністерства транспорту України від 27.04.2001р. №259, встановлений особливий порядок розслідування таких подій.

Суд апеляційної інстанції також не приймає до уваги надані відповідачем Протокол оперативної наради ст. Іллічівськ Одеської залізниці від 23.05.2006 р. та Протокол оперативної наради Одеської дирекції залізничних перевезень від 25.05.2006р., оскільки вони не є актами розслідування, які складаються відповідно до Інструкції про порядок службового розслідування транспортних подій та порушень безпеки руху на залізницях України, а згідно до п. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Водночас, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в даному випадку не було взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, оскільки транспортний засіб, який не рухається, не може розглядатися як джерело підвищеної небезпеки при наїзді на нього іншого транспортного засобу.

Така ж правова позиція наведена і у п. 2 Роз’яснень ВАСУ „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди” від 01.04.1994р. №02-5/215.

Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що на момент зіткнення докер-механізатор 2-го терміналу Козаченко В.В. в кабіні трактора Т-150 інв. № 59 не знаходився, а сам трактор та причеп стояли без руху. Тобто не було дії ні трактору, ні причепа, якими могла бути завдана шкода, а їх зупинка була здійснена у часі набагато раніше ніж на них здійснено наїзд рухомим складом відповідача та була пов'язана з технічним процесом перевантаження вантажів в порту. Сам трактор з причепом не проявив свою дію, оскільки не був та не діяв як джерело підвищеної небезпеки, а стояв лише як фізичний об'єкт.

Згідно з п. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання якого створює підвищену небезпеку. Ця особа несе відповідальність перед потерпілим і у тому разі, коли це є наслідком вини осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах.

Вимогами ст. 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ані в апеляційній скарзі, ані в процесі розгляду справи відповідачем не доведено належними доказами, що позивачу шкоду було завдано не з вини працівників залізниці, а з матеріалів справи вбачається, що зіткнення залізничного потягу з трактором Т-150 інв. № 59 та причепом „Дроубар” сталось внаслідок порушення саме працівниками відповідача вимог Інструкції по охороні праці по забезпеченню безпеки руху при виробництві маневрових і вантажних робіт в порту №ИР 103/02, та посадових інструкцій.

За вимогами ч.1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Розмір завданої шкоди позивач обґрунтував належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справі актом-розрахунком (а.с. 42-43, т.ІІ) та прибутковими накладними №1142 від 25.03.2005р., №45 від 30.03.2006р., №49 від 30.03.2006р., №957 від 14.11.2005р. та №455 від 18.05.2005р. (а.с. 104-108, т.І).

За таких обставин апеляційний господарський суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Одеської залізниці, а отже рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.99,101-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 09 січня 2008р. по справі №11-27/307-06-9210 залишити без змін, а апеляційну скаргу Одеської залізниці –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя:                                                                      О.О.Журавльов

Судді:                                                                                           В.М. Тофан

М.В. Михайлов