ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13.03.08 Справа №20/408/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Коробка Н.Д. судді Коробка Н.Д. , Кричмаржевський В.А. , Яценко О.М.

при секретарі: Пересада О.В.

за участю представників

позивача: Яценко Я.В., дов. № 10/1347-346 від 01.02.2008 р.

відповідача: Галька Н.О., дов. № 73 від 08.02.2008 р.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства “Виробничий комбінат ”Тепло-водоканал”, м. Енергодар Запорізької області

на рішення господарського суду Запорізької області від 22.11.2007 р.

у справі № 20/408/07

за позовом Відкритого акціонерного товариства “Дніпроенерго”, м. Запоріжжя

юридична адреса: 69096, м. Запоріжжя, вул. Гребельна, 2

фактична адреса: 69006 ,м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20

до Комунального підприємства “Виробничий комбінат ”Тепло-водоканал”, м. Енергодар Запорізької області

71500, Запорізька область, м. Енергодар, проспект Будівельників, 21

про стягнення 8.140.653,93 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство “Дніпроенерго”, м. Запоріжжя, (далі - позивач) звернулося в господарський суд Запорізької області з позовом до Комунального підприємства “Виробничий комбінат ”Тепло-водоканал”, м. Енергодар Запорізької області, (далі - відповідач) про стягнення 8.140.653,93 грн., які складаються з 7.114.388,44 грн. основного боргу за договором № 30 на поставку теплової енергії в гарячій воді від 19.01.2006 р., 494.170,34 грн. пені, 440.962,47 грн. втрат від інфляції та 91.132,68 грн. – 3% річних (з урахуванням уточнень позовних вимог, прийнятих судом першої інстанції до розгляду).

Розглянувши справу по суті, господарський суд Запорізької області своїм рішенням від 22.11.2007 р. у справі № 20/408/07 (суддя Гандюкова Л.П.) позов задовольнив повністю, з відповідача на користь позивача стягнуто 7.114.388,44 грн. основного боргу, 494.170,34 грн. пені, 440.962,47 грн. втрат від інфляції, 91.132,68 грн. – 3% річних, 25.500,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Рішення суду мотивовано наступним.

Правовідносини між позивачем та відповідачем врегульовані договором № 30 на поставку теплової енергії в гарячій воді від 19.01.2006 р. Згідно з яким позивач прийняв на себе зобов'язання поставляти відповідачеві теплову енергію в гарячій воді у необхідних йому обсягах, а відповідач (споживач) сплачувати отриману теплову енергію по встановленим тарифам в строки та на умовах, обумовлених цим договором. Як свідчать матеріали справи, а саме: акти, передбачені п.4.2 договору, в період з лютого по вересень 2007р. позивачем надані відповідачу послуги за договором №30 від 19.01.2006р. по відпуску теплової енергії в гарячій воді та хімочищеної води. Відповідач в порушення умов договору не розрахувався за надані послуги у встановлені договором строки та за встановленими тарифами, внаслідок чого у нього склалася заборгованість за період з лютого 2007р. по вересень 2007 року в сумі 7.114.388,44 грн. Суд першої інстанції визнав позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі відповідач вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідач просить рішення господарського суду Запорізької області від 22.11.2007 р. у справі № 20/408/07 скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Відповідач зазначає, що з огляду на встановлену в п. 5.7 договору орієнтовну ціну договору – 5.248.862,10 грн., відповідач оплатив поставлену теплову енергію. На думку відповідача, на підставі п. 6.2.2 договору позивачем невірно розраховано суму пені. Також відповідач вважає, що оскільки умовами договору не передбачено стягнення 3% річних і втрат від інфляції, то задоволенню вони не підлягають.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення місцевого господарського суду від 22.11.2007 р. у справі № 20/408/07 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення. На думку позивача оскаржуване рішення суду повністю відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 20.02.2008 р. у даній справі апеляційна скарга відповідача прийнята до розгляду, який призначено на 13.03.2008 р.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 459 від 13.03.2008 р. справу призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючого – Коробки Н.Д., Кричмаржевського В.А., Яценко О.М.

Представники сторін в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

За клопотанням представників сторін судовий процес вівся без застосування засобів технічного забезпечення та за їх згодою у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови Запорізького апеляційного господарського суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи і апеляційної скарги, взявши до уваги доводи представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Правовідносини між сторонами врегульовані договором № 30 на поставку теплової енергії в гарячій воді від 19.01.2006 р. (далі – Договір), згідно з яким позивач прийняв на себе зобов'язання поставляти відповідачеві теплову енергію в гарячій воді у необхідних йому обсягах, а відповідач (споживач) оплачувати отриману теплову енергію по встановленим тарифам в строки та на умовах, обумовлених цим договором.

Пунктом 2.1 Договору сторони узгодили, що при виконанні його умов, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені даним договором, сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими місцевими органами влади (до моменту затвердження Національною комісією регулювання електроенергетики України нормативно-правових і методологічних документів з питань формування тарифів на теплову енергію), Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації тепловикористовуючих установок і теплових мереж, Положенням про Держнагляд, нормативними актами з питань користування і взаєморозрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

12.10.2006р. до Договору сторонами укладено додаткову угоду №1, строк дії договору встановлено з 01.01.2006р. по 31.12.2007р.

Крім того, цією додатковою угодою, яка, за ініціативою споживача, була підписана з протоколом розбіжностей, в носилися зміни до п.п. 5.1, 5.7 Договору, які регулюють тарифи та орієнтовну вартість за надані за Договором послуги. В частині цих пунктів між сторонами виникли суперечки, для врегулювання яких енергопостачальна організація звернулася до суду з позовом про внесення змін до договору №30 від 19.01.2006р. шляхом підписання додаткової угоди №1 від 12.10.2006р. в редакції позивача в частині пунктів 5.1, 5.7.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.02.2007р. у справі №8/10д/07 у зв'язку за настанням обставин, передбачених пунктом 2.1. Договору, внесено зміни до Договору. Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 27.04.2007р. зазначене рішення залишено без змін та набрало законної сили. Постановою Вищого господарського суду України від 29.10.2007 р. вказана постанова Запорізького апеляційного господарського суду від 27.04.2007р. у справі №8/10д/07 залишена без змін. Так, відповідно до п.5.1 Договору з внесеними змінами за відпущену теплову енергію у вигляді гарячої води в межах договірної величини відповідач сплачує позивачу по діючим тарифам, затвердженим Розпорядженням Запорізької облдержадміністрації № 143 від 08.04.2004 р. за 1 Гкал теплової енергії 36,64 грн. (в т.ч. ПДВ -6,11 грн.), а з 25.11.2006 р. по тарифам, затвердженим Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1304 від 15.10.2006 р. за Гкал теплової енергії 126,56 грн. (в т. ч. ПДВ -21,09 грн.) Вартість 1 тонни хімочищеної води складає 3,40 грн. ( в т.ч. ПДВ -0,57 грн. ). Відповідно до п.5.7 Договору орієнтовна вартість теплової енергії, яка постачається споживачу у 2007 році складає 15.497.968,80 грн., підпиточної хімочищеної води на 2007 рік -2825400,00 грн. Всього вартість послуг на 2007 рік складає 18.323.368,08 грн. в т.ч. ПДВ. Судовими рішеннями була надана оцінка запереченням відповідача, на які він посилається, не погоджуючись з розміром тарифів.

Як свідчать матеріали справи, а саме: акти, передбачені п.4.2 Договору, в період з лютого по вересень 2007р. позивачем надані відповідачу послуги за Договором по відпуску теплової енергії в гарячій воді та хімочищеної води. Відповідач в порушення умов Договору не розрахувався за надані послуги у встановлені Договором строки та за встановленими тарифами, внаслідок чого у нього склалася заборгованість за період з лютого 2007р. по вересень 2007 року в сумі 7.114.388,44 грн., що підтверджується також двостороннім підписаним актом звірки взаєморозрахунків станом на 19.11.2007 р. (а.с. 17, т. 2).

Згідно з п.5.4 Договору розрахунки за теплову енергію споживач здійснює у 5-ти денний строк з дати підписання актів про відпуск теплової енергії та кількості підпиточної води.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, всі акти про відпуск теплової енергії та кількості хімочищеної води за період лютий-вересень 2007р. підписані сторонами та скріплені печатками, однак, деякі акти підписані з боку споживача з рекламацією. У відповідності до акту звірки станом на 19.11.2007р. розходження суми згідно рекламації становить 4.937.856,54 грн. Таким чином, сторони не мають суперечок щодо обсягів наданих послуг у зазначений період, розбіжності виникли в частині застосування тарифів.

Відповідач не надав суду доказів належного виконання договірних зобов'язань і погашення вищенаведеної суми заборгованості.

Стягнення з відповідача на користь позивача 8.140.653,93 грн., які складаються з 7.114.388,44 грн. основного боргу за Договором, 494.170,34 грн. пені, 440.962,47 грн. втрат від інфляції та 91.132,68 грн. – 3% річних, стало предметом спору у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 99, 101 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Статтею 276 ГК України визначені істотні умови договору енергопостачання: кількість і якість енергії, строки, ціна та порядок розрахунків за договором. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Доводи відповідача щодо застосування тарифів, встановлених додатковою угодою від 12.10.2006 р. до Договору, з моменту набрання чинності рішенням у справі № 8/10д/07 є хибними, внаслідок того, що при розгляді справи №8/10д/07 за вимогами про внесення змін до цього Договору, судом вивчалось питання строку набрання чинності змін щодо розміру тарифів та встановлено, що нові тарифи починають діяти з 25.11.2006 р. Слід також зазначити, що такого ж висновку дійшли судові установи при розгляді спору про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №30 від 19.01.2006р. в період з лютого 2006р. по січень 2007р., за результатами розгляду якого прийнято рішення господарського суду Запорізької області від 15.06.2007р. у справі №8/136/07, залишене без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 29.01.2008 р. у справі №8/136/07.

Згідно з п.5.1 Договору при зміні тарифів на теплову енергію сума оплати за відпущену теплову енергію перераховується з моменту введення нових тарифів та в письмовому виді з повідомленням доводиться до споживача.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення суми 7.114.388,44 грн. основного боргу за період лютий-вересень 2007р., згідно з наданим розрахунком позивача (а.с. 6 – 7, т. 2), засновані на Договорі, відповідають вимогам чинного законодавства України та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, позовні вимоги про стягнення 440.962,47 грн. втрат від інфляції за період з березня по вересень 2007 р. та 91.132,68 грн. – 3% річних за зазначений позивачем в своєму розрахунку період (а.с. 6 – 7, т. 2) підлягають задоволенню частково в розмірі 440.368,90 грн. втрат від інфляції, 90.926,26 грн. – 3% річних, через невірний розрахунок позивача. В цій частині в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції слід виправити арифметичну помилку.

Пунктом 6.2.2 Договору передбачено, що споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію у вигляді пені у розмірі 0,5% (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період за який сплачується пеня) від суми, яка належить до сплати за кожен день прострочки.

Відповідно до ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Приписами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, позовні вимоги про стягнення пені в сумі 494.170,34 грн. за зазначений позивачем в своєму розрахунку період (а.с. 6 – 7, т. 2), підлягають задоволенню частково в сумі 492.966,28 грн., через невірний розрахунок позивача. В цій частині в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції також слід виправити арифметичну помилку.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні. Але, керуючись ст. 89 ГПК України, колегія суддів вважає за необхідне виправити арифметичну помилку, допущену судом першої інстанції під час розрахунку пені, 3% річних і втрат від інфляції.

Судові витрати на підставі ст. 49 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства “Виробничий комбінат ”Тепло-водоканал”, м. Енергодар Запорізької області, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 22.11.2007 р. у справі № 20/408/07 залишити без змін.

Виправити арифметичну помилку.

Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства “Виробничий комбінат ”Тепло-водоканал”, м. Енергодар Запорізької області, на користь відкритого акціонерного товариства “Дніпроенерго”, м. Запоріжжя, 7.114.388,44 грн. основного боргу, 492.966,28 грн. пені, 440.368,90 грн. втрат від інфляції, 90.926,26 грн. – 3% річних, 25.494,90 грн. державного мита, 117,98 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.»

Видачу наказу із зазначенням необхідних реквізитів доручити господарському суду Запорізької області.

Головуючий суддя Коробка Н.Д.

судді Коробка Н.Д.

Кричмаржевський В.А. Яценко О.М.