ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2008 р.

№ 1/631-14/199

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

В. Овечкін –головуючого,

Є. Чернов

В. Цвігун

ТОВ "Піраміда 71"

Токов Л.Г. –(дор. від 14.04.2008)

розглянув касаційну скаргу

ТОВ "Піраміда 71"

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 24.01.2008 року

у справі

№ 1/631-14/199 господарського суду

Львівської області

за позовом

ТОВ "Піраміда 71"

до

Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського МУЮ

про

оскарження дій державної виконавчої служби

у справі за позовом

Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області

до

Державного підприємства Міноборони України "Управління торгівлі західного оперативного командування"

ТОВ "Піраміда 71"

про

визнання недійсним договору оренди та стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Львівської області від 19.09.2007 (суддя: С.Кітаєва) скарга на дії державної виконавчої служби по примусовому виконанню рішення господарського суду відхилена.

Ухвала господарського суду мотивована тими обставинами, що скаржник не вжив заходів щодо добровільного виконання рішення суду, 21.05.2007 державним виконавцем Сихівського ВДВС Львівського МУЮ винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, боржнику був наданий строк для добровільного виконання судового рішення до 30.05.2007, актом державного виконавця від 31.05.2007 підтверджено факт продовження скаржником господарської діяльності у спірному приміщенні та невиконання вимог державного виконавця у строк, наданий для добровільного виконання, 31.05.2007 державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору за невиконання судового рішення в добровільному порядку, яка скаржником не оскаржувалась, 05.06.2007 скаржнику було направлено попередження про проведення примусового виселення 11.06.2007, яке отримано скаржником, представники скаржника були присутні під час проведення примусового виселення, заява скаржника до керівника Сихівського ВДВС додатково свідчить про його поінформованість про проведення виселення, 11.06.2007 складено акт опису і арешту майна, згідно якого майно скаржника передано на зберігання Кривоносу С.В. Таким чином під час вчинення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду та винесенні постанови про закриття виконавчого провадження від 12.06.2007 Сихівським ВДВС Львівського РУЮ було дотримано вимоги Закону України "Про виконавче провадження".

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.01.2008 (судді: Н.Кравчук, М.Краєвська, О.Мирутенко) ухвала господарського суду першої інстанції залишена без змін з аналогічних мотивів та підстав.

ТОВ "Піраміда 71" в касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції та ухвалу господарського суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, скаргу на дії державної виконавчої служби задовольнити.

В обґрунтування своїх доводів скаржник посилається на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження отримана із запізненням у зв'язку з чим він був позбавлений можливості вчасно вжити заходів для добровільного виконання судового рішення, заява подана ним в порядку ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" залишилася без належного реагування, своїми діями державна виконавча служба створила умови, які унеможливили вчасне виконання судового рішення, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, оскільки самим судом був зроблений висновок, що скаржник самостійно вивозив частину власного майна, передання майна Кривоносу С.В. вчинено державним виконавцем в порушення приписів Закону України "Про виконавче провадження", повідомлення про проведення примусового виселення скаржник не отримував, передане Кривоносу С.В. майно скаржнику не повернуто, в спірному приміщенні залишилося майно скаржника, яким його фактично обмежено у користуванні.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено попередніми судовими інстанціями ТОВ "Піраміда 71" звернулося із скаргою на дії державної виконавчої служби щодо порушення норми Закону України "Про виконавче провадження" при виконанні судового рішення.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського МУЮ від 21.05.2007 з примусового виконання наказу господарського суду у справі № 1/631-14/199 від 04.05.2007 щодо виселення ТОВ "Піраміда 71" (боржник) з приміщення за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 105 боржнику надано строк для добровільного виконання виконавчого документу у строк до 30.05.2007.

Матеріали справи, зокрема, лист 09-18/881 від 21.05.2007, свідчать про направлення боржнику зазначеної постанови.

Відповідно до акту державного виконавця від 31.05.2007 встановлено, що боржник вимоги державного виконавця у наданий строк не виконав, продовжує займати приміщення з якого підлягав виселенню.

31.05.2007 державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору за невиконання судового рішення в добровільному порядку.

05.06.2007 учасникам виконавчого провадження, зокрема, боржнику державним виконавцем було направлено повідомлення про проведення примусового виселення.

Поінформованість боржника про проведення дій з примусового виселення підтверджена тими обставинами, що представники боржника були присутні під час виселення. Крім того, про повідомлення боржника свідчить також його заява від 05.06.2007 до начальника Сихівського ВДВС Львівського МУЮ .

11.06.2007 державним виконавцем складено акт опису і арешту майна, яким майно боржника було передано на зберігання Кривоносу С.В.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.06.2007 виконавче провадження з виконання наказу № 1/631-14/199 від 04.05.2007 закінчено, боржник згідно акту від 11.06.2007 виселений із приміщення.

Відповідно до частини другої ст. 79 Закону України "Про виконавче провадження" виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні даній особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають лише особи, які визначені у виконавчому документі.

Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Відсутність боржника, повідомленого про день і час виселення, не є перешкодою для виконання рішення.

Виселення здійснюється у присутності понятих за сприянням органів внутрішніх справ з обов'язковим описом майна державним виконавцем. Один примірник акта опису майна вручається під розписку боржникові. Державний виконавець у необхідних випадках забезпечує в установленому порядку зберігання майна боржника, але не більше як три роки, з покладенням понесених витрат на боржника. Після завершення трирічного строку невитребуване майно реалізується в порядку, передбаченому для реалізації безхазяйного майна.

Якщо виконання рішення здійснюється за відсутності осіб, які підлягають виселенню, державний виконавець зобов'язаний провести опис майна та зазначити його вартість. Описане майно передається на відповідальне зберігання особі, яка державним виконавцем призначена охоронцем майна.

Про виконання рішення про виселення боржника державним виконавцем складається акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні.

За змістом ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" в постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів.

Таким чином, скаржнику була надано достатній час для добровільного виконання судового рішення. Доводи скаржника про недостатність часу для виконання вимог державного виконавця щодо виселення правомірно відхилені судом, оскільки скаржником не доведено, що ним вживалися будь-які заходи на виконання рішення про виселення.

Встановлено, що боржником добровільно вимоги про виселення не виконано, представники боржника були присутні під час виселення, доказів проведення виселення раніше встановленої дати не надано. При цьому суд дійшов правильного висновку, що відсутність боржника не є перешкодою для виконання виконавчого документу.

Судом було встановлено, що скаржником вивозилося його майно добровільно під час виселення, а решта майна було передано на відповідальне зберігання. Доказів наявності майна скаржника у приміщенні з якого його виселено, суду не надано, тому доводи скаржника про те, що частина його майна знаходиться у приміщенні з якого його виселено, внаслідок чого він позбавлений можливості користування цим майном не можуть прийматися до уваги.

Обставин звернення скаржника з вимогами передачі майна на збереження та відмови йому у цьому, скаржником не доведено, відповідні заяви відсутні.

Таким чином висновки господарського суду про правомірність дій державного виконавця під час виконання рішення суду відповідають встановленим фактичним обставинам і нормам чинного законодавства.

Касаційна інстанція, враховуючи вимоги ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, відзначає, що перегляд у касаційному порядку судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених фактичних обставин справи та перевіряється застосуванням попередніми інстанціями норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Касаційна інстанція бере до уваги, що скаржник в касаційній скарзі посилається на доводи, які стосуються оцінки доказів, вимог про переоцінку обставин, зокрема щодо запізнілого отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, вжиття заходів щодо організації вивезення власного майна, враховуючи необхідність залучення спеціалістів, дій по захопленню майна одним із співзасновників боржника Кривоноса С.В., знаходження частини майна у приміщеннях з яких виселено боржника, що з урахуванням наведених норм про межі перегляду справи в касаційній інстанції не відноситься до повноважень касаційної інстанції.

Таким чином, з врахуванням того, що з’ясування підставності оцінки доказів та встановлення обставин по справі в силу ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України знаходиться поза межами компетенції касаційної інстанції, касаційна інстанція приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.01.2008 та ухвалу господарського суду Львівської області від 19.09.2007 у справі № 1/631-14/199 господарського суду Львівської області залишити без зміни, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий                                 В. Овечкін

судді                                          Є. Чернов

В. Цвігун