ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 37/573

05.02.08

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Гепард-сервіс»

до

Комунального підприємства «Київпастранс»

про

стягнення 288 909,30 грн.

Суддя Кондратова І.Д.

В судових засіданнях приймали участь представники сторін:

Від позивача: Рибін Д.О. - представник за довіреністю № б/н від 02.10.07 р.;

Від відповідача: Герус Ю.М. –представник за довіреністю № 06/43 від 02.01.2008 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гепард-сервіс»до Комунального підприємства «Київпастранс»про стягнення 288 909,30 грн. (253 792,06 грн. - основний боргу, 2 034,34 грн. - пені, 11 182,15 грн. - сума індексу інфляції, 3900,75 грн. –3% річних від простроченої суми) заборгованості за договором № 30/12 від 30.11.2005 року, з покладенням на відповідача судових витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2007 р. порушено провадження у справі № 37/573, розгляд справи було призначено на 05.12.2007 року о 10-45.

Представник відповідача 05.12.2007 р. в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва № 37/573 від 15.11.2007 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2007 року розгляд справи було відкладено на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України до 18.12.2007 року на 12-30.

Представник відповідача в судове засідання 18.12.2007 року з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва № 37/573 від 05.12.2007 року не виконав, однак в засіданні суду зазначив, що позовні вимоги визнає.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 18.12.2007 року було оголошено перерву до 15.01.2008 року.

Судове засідання 15.01.2008 року не відбулося у зв’язку з хворобою судді Кондратової І.Д., а розгляд справи було призначено на 05.02.2008 р. о 14-15, про що представники сторін були повідомлені належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.02.2008 року заявив клопотання про відстрочку виконання рішення. Судом клопотання представника відповідача про відстрочку виконання рішення суду було задоволено.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 05.02.2008 року за згодою представників сторін було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гепард-сервіс» (продавець) та Комунальним підприємством «Київпастранс» (покупець) було укладено договір поставки № 30/12 про закупівлю палива (далі –договір).

Умови Договору свідчать про те, що за своєю правовою природою вищевказаний договір є договором поставки.

Згідно статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

У відповідності до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов договору, в період з 05.04.2007 р. по 19.04.2007 р. позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 300596,68 грн., що підтверджується відповідними документами, а саме: видатковими накладними № 687 від 05.04.2007р., № 807 від 06.04.2007р., № 734 від 12.04.2007р., № 744 від 18.04.2007р., № 787 від 19.04.2007р. та довіреностями №526463 від 04.04.2007р., №526464 від 04.04.2007р., № 5 26466 від 04.04.2007р., № 526496 від 23.04.2007р., які були видані відповідачем Борисенку Андрію Васильовичу на отримання товарно- матеріальних цінностей від позивача. Даний факт визнається відповідачем та не оспорюються.

Відповідно до п. 5.1 договору поставки оплата за поставлений товар здійснюється покупцем за кожну поставлену партію товару протягом 2 банківських днів з моменту поставки товару.

За твердженням позивача, що визнається відповідачем, покупець в порушення умов договору розрахувався з постачальником за отриманий товар частково, перерахувавши лише 46 804,62 грн., в зв’язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем розмірі 79200,00 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Гепард-сервіс»доказів вбачається, що позивач виконав в повному обсязі зобов’язання, покладені на нього договором.

Відповідачем не надано жодних заперечень та доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що не відмовляється від обов’язків щодо належного виконання умов Договору. Крім того, відповідач просить суд при винесенні рішення врахувати фінансовий стан відповідача та відстрочити виконання рішення.

Як визначено частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов’язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, то за таких обставин, позов в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 253792,06 грн. визнається таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гепард-сервіс»також просить суд стягнути з відповідача інфляційні витрати в розмірі 11182,15 грн. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 3900,75 грн.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу особа, яка порушила зобов’язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов’язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов’язання.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Оскільки, матеріалами справи підтверджується прострочення відповідачем грошового зобов’язання, з нього, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню 11182,15 грн. інфляційних витрат за увесь час прострочення платежу та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 3900,75 грн., розмір яких визначений за обґрунтованим розрахунком позивача.

Крім того, в зв’язку з тим, що відповідач припустився прострочення платежу, позивач в уточнених позовних вимогах просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 20034,34 грн.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина 1 стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Оскільки, сторонами не укладено правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання в письмовій формі, не погоджений розмір пені, а відповідно і не передбачено стягнення пені в розумінні Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 20034,34 грн. задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, сув зазначає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 253792,06 грн. –основний борг, 11182,15 грн. –інфляційні витрати та 3900,75 грн. –3 % річних від простроченої суми. Вимоги в цій частині визнаються судом доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У той же час, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Враховуючи тяжке фінансове становище відповідача, суд вважає за необхідність використатити право, надане суду пунктом 6 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, та відстрочити виконання рішення на 6 місяців.

Суд вважає, що мотиви викладені відповідачем є слушними, а тому є підстави для задоволення заявленого клопотання. Задовольняючи клопотання відповідача, суд приймає до уваги ті умови та обставини, що при застосуванні пункту 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України щодо розстрочення виконання рішення № 37/573 від 05.02.2008 року, виконання вказаного рішення є більш вірогідним і є підстави вважати, що відповідач вчинить заходи щодо його належного і своєчасного виконання.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплати держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процессу, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Крім того, позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на сплату послуг адвоката в розмірі 28 890,93 грн.

Судові витрати, згідно статті 44 Господарського процесуального кодексу України, складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат пов’язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов’язаних з розглядом справи.

Відповідно до статей 2, 4 Закону України «Про адвокатуру»адвокатом може бути особа, яка має вищу юридичну освіту, підтверджену дипломом України або відповідно до міжнародних договорів України дипломом іншої країни, стаж роботи у галузі права не менше двох років, володіє державною мовою, склала кваліфікаційні іспити, одержала в Україні свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та прийняла Присягу адвоката України. Адвокат має право займатись адвокатською діяльністю індивідуально, відкрити своє адвокатське бюро, об'єднуватися з іншими адвокатами в колегії, адвокатські фірми, контори та інші адвокатські об'єднання, які діють відповідно до цього Закону та статутів адвокатських об'єднань

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку встановленому Законом України «Про адвокатуру»(частина 3 статті 48 Господарського процесуального кодексу України).

Для захисту своїх порушених прав та майнових інтересів позивач звернувся за послугами адвоката для надання правової допомоги та представництва в суді.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гепард-сервіс» та адвокат Київської обласної колегії адвокатів України Рибін Денис Юрійович, який діє на підставі свідоцтва на право на зайняття адвокатською діяльністю № 3195/10 від 18.01.2007 року, уклали договір на ведення справ в господарських судах України № 25-08/07 від 25.08.2007 року.

Пунктом 3.2 договору № 25-08/07 від 25.08.2007 року встановлено, що за надані послуги, що передбачені договором клієнт сплачує виконавцю винагороду у розмірі 10 % від ціни судового позову, тобто 28 890,93 грн.

Оскільки стаття 49 Господарського процесуального кодексу України передбачає відшкодування судових витрат за рахунок винної сторони, то суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, які ним понесені на сплату послуг адвоката в розмірі 26887,50 грн. Розмір адвокатських витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, визначений судом пропорційно розміру задоволених вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 546, 547, 549, 611, 614, 625, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 192, 193, 265 Господарського кодексу України ст. ст. 32, 33, 44, 47, 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гепард-сервіс» задовольнити частково.

2.          Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 132, ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гепард-сервіс» (03062, м. Київ, пр-т Перемоги, 67- фактична адреса; 03058, м. Київ, вул. Індустріальна, 30, ) 253 792 (двісті п’ятдесят три тисячі сімсот дев’яносто дві) грн. 06 коп. – основний борг, 11 182 (одинадцять тисяч сто вісімдесят дві) 15 коп. –індекс інфляції, 3900 (три тисячі дев’ятсот) грн. 75 коп. - 3% річних від простроченої суми, 26887 (двадцять шість тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн. 50 коп. – адвокатські послуги, 2688 (дві тисячі шістсот вісімдесят вісім) грн. 75 коп. - державного мита та 109 (сто дев’ять) грн. 82 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відстрочивши виконання рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2008 р. у справі № 37/573 строком на шість місяців, а саме до 05.08.2008 року.

3.          В частині стягнення пені в розмірі 20034,34 грн. відмовити повністю.

4.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5.          Рішення вступає в законну силу після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                   І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 06.03.2008 року.