ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

10.04.2008

Справа №2-7/2046-2008

За позовом Закритого акціонерного товариства «Севастопольський будпроект» (99028, м. Севастополь, вул. Шелкунова, 1, ідентифікаційний код 01264439)

До відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт-Аякс» (98107, м. Феодосія, вул. Геологічна, 27, ідентифікаційний код 33281881)

Про стягнення 82198,40 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача – не з’явився.

Від відповідача - не з’явився.

Суть справи: Закрите акціонерне товариство «Севастопольський будпроект» звернулося до Господарського суду АР Крим з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт-Аякс» про стягнення 82198,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов’язків по повній та своєчасній оплаті вартості виконаних позивачем робіт за договором №01205 від 17.02.2005 р. з додатковою угодою до нього №4 від 10.01.2006 р., через що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт-Аякс» перед Закритим акціонерним товариством «Севастопольський будпроект» складає 82198,40 грн., яка до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена.

Сторони у судове засідання жодного разу не з’явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце слухання справи були проінформовані належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін – це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо неявка цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи судом не вбачається.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався у порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд

ВСТАНОВИВ :

17.02.2005 р. між Закритим акціонерним товариством «Севастопольський будпроект» (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Моноліт-Аякс» (Замовник) був укладений договір №01205 на проектні роботи, п. 1.1 якого передбачено, що Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе розробку проектної документації: «9-ти поверховий жилий будинок по пров. Танкістів в м. Феодосії».

Розробка проектної документації є предметом цього договору та здійснюється на підставі замовлення на проектування, затвердженого Замовником (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору вартість проектних робіт згідно цього Договору відповідно до кошторису, яка є невід’ємною частиною Договору, складає 180 261,60 грн.

В п. 4.2 Договору сторони передбачили, що до початку робіт Замовник перераховує на розрахунковий рахунок Виконавця аванс в розмірі 50% - 90130,80 грн.

Остаточна оплата виконаних робіт здійснюється поетапно протягом 5 календарних днів після підписання Замовником акту здачі-приймання виконаних робіт (етапів) (п. 4.3 Договору).

Раніше перерахований аванс зараховується в кожний етап пропорційно вартості етапу (п. 4.4 Договору).

Згідно з п. 5.2 Договору при прийманні проектної документації Виконавець надає Замовнику акт здачі-приймання проектної документації.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов цього договору позивачем була розроблена проектна документація «9-ти поверховий жилий будинок по пров. Танкістів в м. Феодосії», про що свідчить відповідний акт №2176 на суму 90261,60 грн. (а. с. 14). Документація була передана відповідачу за накладною №90 від 13.06.2006 р. (а. с. 11-13).

10.01.2006 р. між Закритим акціонерним товариством «Севастопольський будпроект» (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Моноліт-Аякс» (Замовник) була укладена додаткова угода №4, згідно з п. 1 якої в доповнення до договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе виконання проектних робіт; «9-ти поверховий жилий будинок по пров. Танкістів в м. Феодосії. Додаткові роботи по переплануванню цокольного поверху».

Вартість робіт, що підлягають виконанню за цією додатковою угодою, відповідно до Протоколу узгодження договірної ціни, складає 28936,80 грн. (п. 2 Додаткової угоди).

Відповідно до п. 4 угоди умови оплати робіт, передбачених цією додатковою угодою: до початку робіт Замовник перераховує аванс в розмірі 50% від вартості робіт за додатковою угодою №4 в сумі 14468 грн. Остаточний розрахунок здійснюється з виконані роботи протягом 5 календарних днів після підписання акту здачі-приймання проектної документації.

Відповідачем на виконання умов додаткової угоди була перерахована сума авансу у розмірі 10000,00 грн. на підставі виставленої позивачем платіжної вимоги-доручення №759 від 12.01.2006 р.

Виконана позивачем за цією додатковою угодою проектна документація на суму 18936,80 грн. була передана відповідачу за відповідним актом №2128 (а. с. 19) та накладною №240 від 24.11.2006 р. (а. с. 17-18).

Проте, виконані позивачем роботи були оплачені відповідачем лише частково на суму 27000,00 грн.

Так, відповідно до п. 1.26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під платіжною вимогою-дорученням розуміється розрахунковий документ, що містить вимогу отримувача безпосередньо до платника сплатити суму коштів та доручення платника банку, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної платником суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем лише частково були оплачені виставлені позивачем платіжні вимоги-доручення №847 від 08.11.2006 р., №94 від 06.03.2007 р., №111 від 03.04.2007 р. Загальна сума здійснених відповідачем оплат за виставленими Закритим акціонерним товариством «Севастопольський будпроект» платіжними документами складає 27000,00 грн., через що на час розгляду справи заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт-Аякс» перед позивачем складає 82198,40 грн. (90261,60 грн. + 18936,80 грн. – 27000,00 грн).

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. При цьому, майново-господарськими, згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення стосовно господарських зобов’язань міститься в ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідач не представив суду доказів оплати заборгованості перед позивачем у розмірі 82198,40 грн., у той час як відповідно до приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, способом, передбаченим чинним законодавством для доведення такого роду фактів. Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем умов договору №01205 від 17.02.2005 р. з додатковою угодою до нього №4 від 10.01.2006 р. в частини повної та своєчасної оплати вартості виконаних робіт, через що позовні вимоги Закритого акціонерного товариства «Севастопольський будпроект» відносно стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт-Аякс» заборгованості у сумі 82198,40 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт-Аякс» (98107, м. Феодосія, вул. Геологічна, 27, ідентифікаційний код 33281881) на користь Закритого акціонерного товариства «Севастопольський будпроект» (99028, м. Севастополь, вул. Шелкунова, 1, ідентифікаційний код 01264439) суму заборгованості у розмірі 82198,40 грн., 821,98 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.