ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2008 р.

№ 16/253

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційне подання

Заступника прокурора м. Києва

на постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.11.2007р.

у справі

господарського суду Полтавської області

за позовом

Заступника прокурора Дніпровського району м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики України ДП "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу"

до

ДП "Пирятинський комбінат хлібопродуктів"

про

стягнення 347936, 68 грн. ,

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача: ДП "Агенство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу" –Кузьмінський О.О., дов. від 08.01.08.

від відповідача: Ступнік С.В.дов від 10.07.07

від прокуратури: ГПУ - Сахно Н.В. посв.№ 99 від 20.05.04

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 02.10.07 господарського суду Полтавської області позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства "Пирятинський комбінат хлібопродуктів":

- на користь Державного підприємства "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу" 290642,34 грн. основного боргу, 12 995,29 грн. річних, 44 758,92 грн. інфляційних;

- в доход державного бюджету України 3204,00 грн. державного мита;

- на користь УДК у м. Полтава 108,66 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В частині вимог пені в позові відмовлено.

Постановою від 12.11.07 Київського міжобласного апеляційного господарського суду згадане вище рішення скасовано.

В позові відмолено.

Не погоджуючись із вказаною постановою заступник прокурора м. Києва звернувся до Вищого господарського суду України з касаційним поданням, в якому просить її скасувати, як таку, що не відповідає вимогам чинного законодавства, рішення господарського суду залишити без змін.

Відповідачем подано відзив на касаційне подання, в якому він просить залишити останнє без задоволення, а постанову апеляційної інстанції –без змін.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту, знаходить необхідним відмовити у задоволенні касаційного подання.

Як було встановлено господарськими судами, які приймали рішення у даній справі.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15 травня 2003 року № 690 "Про утворення державного підприємства "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу" шляхом виділення зі складу Державної акціонерної компанії "Хліб України" було утворено державне підприємство "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу" (надалі - Позивач) та віднесено до сфери управління Міністерства аграрної політики України.

На виконання п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 15 травня 2003 року № 690 та керуючись ст. 59 ГК України, між Позивачем та ДАК "Хліб України" було підписано розподільчий баланс станом на 31.07.2003 року та акт передачі-приймання дебіторської заборгованості до розподільчого балансу від 31.07.2003 року, що були погоджені протоколом від 02.09.2003 року № 5 Урядової комісії з реструктуризації ДАК "Хліб України", відповідно до яких ДАК "Хліб України" передала, а Позивач прийняв, відповідно до розподільчого балансу, дебіторську заборгованість, що виникла у зв’язку з виконанням постанови Кабінету Міністрів України від 21.04.1998 р. № 77.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 690 від 15 травня 2003 року до нового кредитора –державного підприємства "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу" перейшли права та обов’язки колишнього кредитора - ДАК "Хліб України".

Приймаючи рішення у даній справі господарський суд виходив з того, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.04.1998 р. № 77, ДАК "Хліб України" повинна була забезпечити постачання для ДП ДАК "Хліб України" "Пирятинський комбінат хлібопродуктів" пально-мастильні матеріали.

В зв’язку з чим 08.06.1998 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу пально-мастильних матеріалів № 109 (з додатками 1, 2), згідно з яким ДАК "Хліб України" передає, а Державне підприємство "Пирятинський комбінат хлібопродуктів" купує для подальшої реалізації пально-мастильні матеріали в кількості і по ціни, згідно з додатком № 1 (п.1.1 Договору).

На виконання зазначеного договору позивач поставив по накладним № 1249 від 20.08.1998 р. –на загальну суму 143 067,74 гривень № 53 від 14.05.1998 р. на загальну суму –136 545,50 гривень, № 109 від 08.06.1998 р. на загальну суму –98 484,74 гривень, а відповідач отримав ПММ за довіреностями серія ЕАИ № 367635 від 01.08.1998 р., серія ДАН № 775940 від 06.05.1998 р., серія ДАН № 775855 від 05.06.1998 р., виданими на ім’я Упир Олександра Миколайовича, а тому суд дійшов висновку, що позивач свої зобов’язання за договором виконав належним чином та в повному обсязі, а відповідач в порушення вимог укладеного між сторонами договору лише частково розрахувався з позивачем за отриманий товар.

Проведення часткового розрахунку підтверджується актом приймання-передачі зерна від 21.09.2001 року на суму 8196,78 грн., актом приймання-передачі зерна від 31.08.2001 р. на суму 45048,86 грн.

А відтак судом було задоволено вимоги в частині основного боргу, річних та інфляційних.

В частині пені відмовлено, оскільки договором нарахування пені, як виду забезпечення зобов’язання не передбачено.

Разом з тим апеляційною інстанцією встановлено, що договір № 109 від 08.06.98. на який посилається позивач, як підставу заявлених вимог не містить посилань на Постанову КМУ від 21.04.98 № 77, а в накладних наданих на підтвердження поставки відповідачу ПММ, в якості підстави для поставки паливно-мастильних матеріалів вказано зовсім інші договори.

Внаслідок чого попередня судова інстанція обґрунтовано відхилила вказані докази, дійшла правомірного висновку про недоведеність факту заборгованості, що виникла у зв’язку з невиконанням договору укладеного на підставі Постанови КМУ від 21.04.98 № 77 та відмовила в позові.

Згідно ст.. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційною інстанцією дана правильна юридична оцінка доказам та обставинам справи, тому судове рішення відповідає чинному законодавству України, обставинам справи і підстав для його скасування немає.

На підставі зазначеного вище, керуючись ст. 1115, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання залишити без задоволення.

Постанову від 12.11.07 Київського міжобласного апеляційного господарського суду у справі № 16/253 залишити без змін.

Головуючий            Божок В.С.

Судді:            Костенко Т.Ф.

Коробенко Г.П.