ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26.03.08 Справа №7/330/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Колодій Н.А. судді Колодій Н.А. , Зубкова Т.П. , Мойсеєнко Т. В.

при секретарі: Шерник О.В.,

за участю представників:

відпозивача: Тьо-Левіна Г.В. – довіреність № 03 від 02.01.2008р.;

від відповідача: Кодирова О.І. – паспорт СВ №596666 від 06.04.2002р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Підприємства «Центр професійної медичної та соціальної реабілітації інвалідів «Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України», м. Мелітополь Запорізька область

на рішення господарського суду Запорізької області від 29.11.2007 року у справі №7/330/07

за позовом: Мелітопольського орендного підприємства теплових мереж, м. Мелітополь Запорізька область

до відповідача: Підприємства «Центр професійної медичної та соціальної реабілітації інвалідів «Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України», м. Мелітополь Запорізька область

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Мелітопольське орендне підприємство теплових мереж, м. Мелітополь Запорізька область звернулось до господарського суду Запорізької області із позовною заявою до Підприємства «Центр професійної медичної та соціальної реабілітації інвалідів «Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України», м. Мелітополь (Далі-Підприємство) про стягнення 2978,23 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію за договором № 411.01 від 08.12.2004 р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 29.11.2007 року у справі №7/330/07 (суддя Кутіщева Н.С.) позов задоволено. Суд присудив до стягнення з відповідача на користь позивача 2978,23грн. основного боргу, 102грн. державного мита, 118грн. оплати інформаційно-технічних послуг по забезпеченню судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим судовим актом, відповідач у справі, звернувся до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду та відмовити у задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі заявник зазначає, що справа розглянута за відсутності відповідача. Вважає, що договір 411.01 від 8.12.2004р. не містить такої істотної умови як термін дії договору.

Апеляційна скарга відповідача прийнята до розгляду та призначена до слухання в судовому засіданні 27.02.2008р.

Мелітопольське орендне підприємство теплових мереж, м. Мелітополь, у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що договір №411 від 08.12.2004р. між сторонами у справі не було розірвано та відповідач не відмовлявся від послуг теплопостачання. Просить залишити рішення господарського суду Запорізької області від 29.11.2007р. у справі №7/330/07 без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 565 від 26.03.2008р. справу призначено до розгляду у складі колегії суддів головуючого – Колодій Н.А., суддів: Зубкова Т.П., Мойсеєнко Т.В.

За заявою представників сторін, судове засідання проводилось без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

За їх згодою, судове засідання 26.03.2008р. закінчилось оголошенням вступної та резолютивної частини постанови.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, вислухавши пояснення представників позивача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно встановлених обставин справи, правовідносини сторін врегульовані договором № 411.01 на постачання теплової енергії від 08.12.2004р. (а.с.12)

Відповідно до п.1.3 договору, енергопостачальна організація постачає (відпускає) споживачу Теплову енергію у вигляді гарячої води за період з грудня 2004р.

В п.1.1 договору сторони обумовили, що при виконанні цього договору вони керуються, зокрема, Правилами користування теплової енергії та чинним законодавством.

Так, відповідно до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, пунктами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Так, відповідно до умов договору (п.1.3) теплопостачальна організація зобов’язується відпустити споживачу теплову енергію у гарячій воді.

Пунктом 2.2.1 вказаного договору, передбачено обов’язок споживача проводити оплату за теплову енергію у вигляді грошових коштів шляхом перерахування на рахунок Енергопостачальної організації 100% вартості теплової енергії, що запланована для поставки у відповідному місяці.

Згідно з п. 3.2 договору, споживач проводить оплату за спожиту теплову енергію згідно з договором та діючим законодавством.

Як вірно встановлено господарським договором, позивач поставив відповідачу теплову енергію в період з жовтня 2005р. по квітень 2007р., на загальну суму 3328,24 грн., що підтверджується рахунками–актами виконаних робіт: № 5143 від 04.11.2005 р. (на суму 28,51грн.), № 5888 від 06.12.2005 р. (на суму 196,69 грн.), № 6894 від 05.01.2006 р. (на суму 247,50 грн.), № 455 від 03.02.2006 р. (на суму 369,30 грн.), № 4439 від 03.03.2006 р. (на суму 277,30 грн.), № 2420 від 04.04.2006 р. (на суму 212,51 грн.), № 3385 від 20.04.2006 р. (на суму 5,18 грн.), № 1838335/200610 від 11.11.2006 р. (на суму 200,84 грн.), № 1838998/200611 від 07.12.2006 р. (на суму 321,50 грн.), № 1839600/200612 від 09.01.2007 р. (на суму 343,84 грн.), № 540 від 07.02.2007 р. (на суму 342,35 грн.), № 1147 від 06.03.2007 р. (на суму 375,32 грн.), № 1747 від 31.03.2007 р. (на суму 367,83 грн.), № 2352 від 23.04.207 р. (на суму 39,30 грн.) (а.с.35-48).

На підставі наявних матеріалів справи, господарський суд дійшов вірного висновку про те, що відповідач свої обов’язки по оплаті в строки, визначені договором, виконав частково, перерахувавши позивачу грошові кошти на рахунок на загальну суму 350,01 грн., внаслідок цього у нього наявна заборгованість за жовтень 2005 р. по квітень 2007 р. в сумі 2978,23 грн.

Доказів оплати спожитої теплової енергію за спірний період (за жовтень 2005 р. по квітень 2007р.) відповідачем не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення боргу за поставлену теплову енергію та правомірність їх задоволення господарським судом.

Не приймаються до уваги доводи заявника щодо його неналежного повідомлення про судовий розгляд справи виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 22 ГПК України, сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, тощо.

Як вбачається із ухвали господарського суду від 01.10.2007р. у справі №7/330/07, суд витребував у відповідача відзив на позовну заяву, заперечення до позову, забезпечити присутність компетентного представника, тощо.

В судовому засіданні 25.10.2007р. представник відповідача був присутній, а тому мав право користуватися всіма правами передбаченими ст.22 та мав виконати вимоги, викладені в ухвалі від 01.10.2007р., однак ці дії не вчинив. Суд відклав розгляд справи та зобов’язав сторони виконати вимоги суду, більш ніж на місяць. Ухвала суду про відкладення розгляду справи, була направлена цього ж дня на адресу сторін у справі, що підтверджується відбитком вихідного штемпелю канцелярії суду (а.с.25). відповідач не навів аргументованих пояснень щодо неможливості на протязі місяця надіслати суду відзив на позов, надати інші документи.

Відповідно до п.3.6 Роз’яснення ВГСУ від 18.09.97р. №02-5/289 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи заявника апеляційної скарги про неукладеність договору в наслідок відсутності встановленого строку дії договору №411.01, є хибним. Так, сторони у договорі, розділом 7 зокрема, передбачили строк дії договору. Договір вступає в законну силу з дня його підписання обома сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов’язань за ним. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.7.1).

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно з частиною сьомою статті 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Строк дії господарського договору є його істотною умовою. Разом з тим слід мати на увазі, що строк дії договору, який сторони зобов'язані погодити, не обмежений будь-яким максимальним строком. Тому сторони можуть визначити, що договір діє до припинення прав та обов’язків, які з нього виникли.

Отже, в даному випадку, сторони визначили строк дії договору, а саме: договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов’язань за ним.

Крім того, відповідач посилається на відсутність узгоджених актів виконаних робіт, вказуючи при цьому, що починаючи з грудня 2005р. приміщення відповідача було затоплене, а тому підприємство не користувалось приміщенням. Пошкодження приміщення відповідача не може беззаперечно свідчити про те, що послуги за договором №411.01 позивач не надавав. До того ж, матеріали справи не містять жодного звернення споживача до постачальника з попередженнями про зупинення або припинення користування послуги по поставці теплової енергії. Відповідно до п.2.2.2 договору, споживач зобов’язався підтримувати належне становище та експлуатацію внутрішніх систем опалення вентиляції і гарячого водопостачання, проводити планово-попереджувальні ремонти, забезпечувати збереження теплопостачального обладнання та вузлів обліку, які знаходяться на території споживача.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, які призвели б до прийняття неправильного рішення.

Отже, правових підстав для скасування чи зміни рішення господарського суду немає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по сплаті держмита за апеляційною скаргою покладаються на заявника - відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Підприємства «Центр професійної медичної та соціальної реабілітації інвалідів «Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України», м. Мелітополь Запорізька область, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 29.11.2007 року у справі №7/330/07 залишити без змін.

Головуючий суддя Колодій Н.А.

судді Колодій Н.А.

Зубкова Т.П. Мойсеєнко Т. В.