ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Сівар"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2007 р.

у справі

№ 35/212

господарського суду

м. Києва

за позовом

Комунального підприємства "Господар" Дарницького району м. Києва

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Сівар"

про

виселення

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:

Яременко В.В., дов. № 2164 від 20.10.2006 р.;

відповідача:

Власенко В.М., директор;

В С Т А Н О В И В:

У червні 2007 р. Комунальне підприємство "Господар" Дарницького району м. Києва (далі –Підприємство) звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою, у якій просило виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "Сівар" (далі –Товариство) з нежитлового приміщення загальною площею 137,18 кв. м у будинку № 14 по вул. Поліський у м. Києві.

Позовні вимоги Підприємство обґрунтовувало тим, що нежитлове приміщення загальною площею 137,18 кв. м у будинку № 14 по вул. Поліський у м. Києві було надано Товариству в оренду на підставі договору № 265 оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), що є об'єктом комунальної власності територіальної громади Дарницького району м. Києва (далі –Договір № 265), який було розірвано з 01.04.2007 р., проте на момент подання позовної заяви Товариство вказаного приміщення не звільнило, чим порушило норми Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Рішенням господарського суду м. Києва від 24.07.2007 р. (суддя Літвінова М.Є.) позовні вимоги Підприємства задоволено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2007 р. (колегія суддів: Кондес Л.О., Куровський С.В., Михальська Ю.Б.) рішення господарського суду м. Києва від 24.07.2007 р. залишено без змін.

Вказані рішення та постанова прийняті з посиланням на норми Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна" з мотивів, наведених Підприємством у позовній заяві.

Товариство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2007 р. та прийняти нове рішення. Викладені у касаційній скарзі вимоги Товариство обґрунтовує тим, що апеляційний господарський суд при прийнятті оскаржуваної постанови порушив ст. ст. 180, 188 та 291 Господарського кодексу України, ст. 653 Цивільного кодексу України, та не повно з'ясував обставини справи.

Підприємство не скористалось правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на касаційну скаргу Товариства до Вищого господарського суду України не надіслало, що не перешкоджає касаційному перегляду судового акту, який оскаржується.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Товариства не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що:

– 01.06.2004 р. між Товариством та Підприємством укладено Договір № 265, відповідно до умов якого Підприємство зобов'язувалось передати Товариству, а Товариство –прийняти в строкове платне користування нерухоме майно (будівлю, споруду, приміщення), розташоване за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 14, для використання під склад;

– майно, яке є об'єктом Договору № 265, було передано Підприємством Товариству та прийнято останнім за актом приймання-передачі від 01.06.2004 р.;

– термін дії Договору № 265 –до 01.06.2005 р., проте додатковою угодою до нього його було продовжено до 01.06.2008 р.;

– п. 11.2 Договору № 265 передбачає, що термін його дії може бути припинено достроково за згодою сторін;

– Товариство надіслало на адресу Підприємства лист № 18 від 14.03.2007 р., у якому пропонувало розірвати Договір № 265 у зв'язку з підвищенням розміру орендної плати;

– листом № 676 від 29.03.2007 р. Підприємство надало згоду на розірвання Договору № 265 з 01.04.2007 р. та просило Товариство після 01.04.2007 р. звільнити приміщення, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 14;

– після 01.04.2007 р. Товариство не звільнило приміщення, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 14.

Відповідно до частини третьої ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно з частиною третьою ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін.

Аналогічне за змістом положення міститься у частині першій ст. 651 Цивільного кодексу України: зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частини перша –третя ст. 188 Господарського кодексу України передбачають, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Як зазначено вище, Товариство та Підприємство дійшли згоди щодо розірвання Договору № 265.

За таких обставин колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів про обґрунтованість позовних вимог Підприємства.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України постанова Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2007 р. ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Товариства не спростовують висновків господарського суду другої інстанції, у зв’язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сівар" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2007 р. справі № 35/212 господарського суду м. Києва –без змін.

Головуючий суддя                                                   Г.А. Кравчук

Суддя                                                                       Г.М. Мачульський

Суддя                                                                       В.І. Шаргало