ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2008 р. Справа № 2/205

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді

суддів:

при секретарі ,

за участю представників сторін:

від позивача: Лисенко Т.М. - директора, Мусієнка Д.Ю. - представника за довіреністю

№2/205/б-404/4 від 16.06.2008р.,

від відповідача: Ущапівського А.В. - представника за довіреністю №41/859

від 19.06.2008р.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІР", м.Київ

на рішення господарського суду Житомирської області

від "15" квітня 2008 р. у справі № 2/205 (суддя Тимошенко О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІР", м. Київ

до Відкритого акціонерного товариства "Коростенський завод хімічного машинобудування", м. Коростень Житомирської області

про стягнення 16526,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 15.04.2008р. у справі № 2/205 задоволено частково позов ТОВ "ТІР" до ВАТ "Коростенський завод хімічного машинобудування" про стягнення 16526,80 грн.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 484,18 грн. пені, 36,64 грн. витрат зі сплати державного мита та 26,18 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Провадження у справі про стягнення 3180,00 грн. основного боргу припинено.

В частині стягнення пені 12862,62 грн. - відмовлено.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального права, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмови в стягненні пені. В цій частині позивач просить прийняти нове рішення - стягнути на користь позивача 11045,20 грн. пені з розрахунку 1% за кожен день прострочки, що передбачено п. 7.3. договору № Б-186 від 08.06.2006р.

Відповідач у письмовому відзиві № 41/811 від 11.06.2008р. до апеляційної скарги та його представник у судовому засіданні заперечили проти доводів, викладених у скарзі, вважають рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Позивач та його представник в засіданні суду підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просить дане рішення скасувати та винести нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та юридичну оцінку обставин справи, повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, в березні 2008р. в господарський суд Житомирської області звернулось ТОВ "ТІР" з позовом до ВАТ "Коростенський завод хімічного машинобудування" про стягнення з останнього 3180,00 грн. основного боргу та 13346,80 грн. штрафних санкцій.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що 08.06.2006р. між позивачем (експедитор) та відповідачем (клієнт) укладено договір № Б-186 про транспортно-експедиційне обслуговування з перевезення вантажу автомобільним транспортом (а.с. 8 - 10).

Предметом даного договору сторони обумовили, що позивач зобов'язується здійснити організацію перевезення вантажу за рахунок відповідача на підставі письмової заявки відповідача, яка є невід'ємною частиною договору № Б-186

Згідно з п.4. вищевказаного договору відповідач зобов'язаний повністю сплатити вартість наданих йому послуг, шляхом прямого банківського переказу в триденний строк відповідно до виставлених рахунків після надання факсових копій CMR.

Відповідно до заявки Б-404 відповідача, позивач взяті на себе зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, що підтверджується підписаним сторонами та скріпленим печатками актом виконаних робіт № Б - 404 від 25.06.2007р. на загальну суму 6780,00 грн. (а.с. 11 - 12).

На підставі рахунку фактури № Б-404 від 25.06.2007р. за виконані роботи, відповідач відповідно до платіжного доручення № 8302 від 05.11.2007р. здійснив розрахунок в розмірі 2600,00 грн. (а.с. 14, 22).

На адресу ВАТ "Коростенський завод хімічного машинобудування" позивач надіслав претензію, в який просив розрахуватися за надані послуги, однак відповідач всупереч умовам договору оплату з позивачем за перевезення вантажу провів частково на суму 1000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8795 від 01.02.2008р. (а.с. 23).

Оскільки відповідач умови договору щодо оплати за транспортування вантажу належним чином не виконав, сплативши лише 3600,00 грн., у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 3180,00 грн., що і спонукало позивача звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати у боржника виконання його обов'язку.

Після подачі позову до суду відповідач сплатив суму боргу у повному обсязі, доказом оплати заборгованості є платіжне доручення № 9031 від 07.03.2008р.

Отже, виходячи з вищенаведених обставин, місцевий господарський суд правомірно припинив провадження у справі за відсутністю предмету спору (ч.1-1 ст. 80 ГПК України).

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути пеню за періоди: з 29.06.2007р. по 04.11.2007р. в сумі 8746,20 грн.; з 05.11.2007р. по 31.01.2008р. в сумі 3678,40 грн.; з 01.02.2008р. по 29.02.2008р. в сумі 922,20 грн. на загальну суму 13346,80 грн.

Згідно з п. 7.3. договору № Б - 186 у випадку несвоєчасної оплати за надані послуги відповідач зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 1% за кожен день прострочки.

Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою (штрафом, пенею), яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов'язання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов'язання, що включає його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 1 спеціального Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. № 543/96-131 (із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 10.01.2002р. № 9221 - 3), який регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платнику пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відтак, виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що пеня може бути нарахована за шість місяців, починаючи з 29.06.2007р. по 29.12.2007р., відповідно до розміру подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування (8%). Отже, розмір штрафних санкцій на загальну суму становить 484,18 грн., виходячи з розрахунку за періоди з 29.06.2007р. по 04.11.2007р. на суму 383,40, та з 05.11.2007р. по 29.12.2007р. на суму 100,78 грн.

Згідно з ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За таких умов місцевий господарський суд правомірно припинив провадження у справі за відсутністю предмету спору та вмотивовано задовольнив частково позовні вимоги позивача про стягнення пені в розмірі 484,18 грн.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та спростовуються матеріалами справи, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Підсумовуючи викладене, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 15.04.2008р. у справі № 2/205 є законним та таким, що відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІР" - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Житомирської області від 15 квітня 2008 року у справі № 2/205 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІР", м.Київ - без задоволення.

2. Справу № 2/205 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя

судді:

Віддрук. 4 прим.:

1- до справи;

2-3 сторонам;

4- в наряд.