ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2008 р.

№
18/242

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

В.
Овечкін  -головуючого,

Є.
Чернов В. Цвігун

за
участю представників:

СПД-ФО
ОСОБА_1

ОСОБА_1
-(паспортНОМЕР_1 від 26.08.99)

СПД-ФО
ОСОБА_3ОСОБА_4. -(дор. від 02.02.2007)

ЗАТ
"Страхова компанія "Інкомстрах"Кур'ята І.В. -(дор. від
05.11.2007)

розглянув
касаційну скаргусуб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на
постанову

Київського
апеляційного господарського суду від 28.08.2007 року

у
справі

№ 18/242
господарського суду м. Києва

за
позовом

суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_3

до

ЗАТ
"Страхова компанія "Інкомстрах"

про

стягнення
заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Рішенням
господарського суду м. Києва від 29.05.2007 (суддя: О.Мандриченко) позовні
вимоги про стягнення заборгованості задоволені.

Рішення
суду мотивовано тими обставинами, що відповідач неналежним чином виконав свої
зобов'язання за договором № 022/СПД від 01.07.2005, сплативши позивачу 66500
грн., чим порушив вимоги ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, заборгованість
відповідача складає 222265 грн., за прострочення свого грошового зобов'язання
відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції, що
становить 34860, 11 грн. та 3840, 49 грн. річних.

Постановою
Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2007 (судді: С.Алданова,
В.Кошіль, О.Моторний) рішення суду першої інстанції скасовано, в позові
відмовлено.

Апеляційна
постанова мотивована тими обставинами, що позивачем не доведено за які саме
роботи виникла заборгованість, не доведено фактичне виконання позивачем робіт
за договором, а саме не вказано кількості укладених за сприяння позивача
договорів, їх сум, номерів, тощо, не надано доказів надання відповідачу звітів,
як це передбачено п. 4.1 договору. Самі лише акти здачі-приймання робіт в яких
зазначено тільки суму винагороди позивача не можуть бути належними доказами
надання позивачем передбачених договором послуг.

Постановою
Вищого господарського суду України від 27.11.2007 постанова Київського
апеляційного господарського суду від 28.08.2007 залишена без змін.

Скаржник
в касаційній скарзі просить апеляційну постанову та рішення господарського суду
першої інстанції скасувати з підстав неправильного застосування норм
матеріального та процесуального права.

В
обґрунтування своїх доводів скаржник посилається на те, що на підставі договору
про відступлення права вимоги від 20.12.2006 він набув прав кредитора стосовно
зобов'язань за договором № 022/СПД від 01.07.2005, тому судові рішення у даному
спорі щодо стягнення заборгованості за договором № 022/СПД від 01.07.2005
стосуються його прав та обов'язків як учасника спірних правовідносин.

Вищий
господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали
справи, доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення скаржника та
представників сторін, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи предметом позову було стягнення заборгованості
за неналежне виконання зобов'язань за договором № 022/СПД на надання
посередницьких послуг від 01.07.2005 за умовами якого позивач зобов'язався
надати послуги з виконання фактичних дій щодо встановлення договірних відносин
між відповідачем та іншими фізичними і юридичними особами.

Скаржник
вважає, що оскільки він на підставі договору про відступлення права вимоги від
20.12.2006 набув прав кредитора стосовно зобов'язань за договором                  № 022/СПД від 01.07.2005,
тому судові рішення у даному спорі щодо стягнення заборгованості за договором №
022/СПД від 01.07.2005 стосуються його прав та обов'язків.

Разом
з тим касаційна інстанція вважає, що доводи касаційної скарги не можуть бути
прийняті до уваги з огляду на наступне.

Відповідно
до статті 107 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі
мають право подати касаційну скаргу, а прокурор касаційне подання на рішення
місцевого господарського суду, що набрало законної сили, та постанову
апеляційного суду. Касаційну скаргу мають право подати також особи, яких не
було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення чи постанову, що
стосується їх прав та обов'язків, у тому числі громадяни, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності.

Рішення,
оскаржуване скаржником, повинно безпосередньо стосуватися його прав та
обов'язків, тобто в рішенні суду безпосередньо розглядається й вирішується спір
про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження
про права і обов'язки скаржника у відповідних відносинах.

Рішення
слід уважати таким, що прийнято про права та обов'язки осіб, яких не було
залучено до участі у справі, якщо:

- в
описовій чи мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду
про права та обов'язки цих осіб. Таке рішення порушує не лише матеріальні права
осіб, не залучених до участі у справі, а й їхнє право на судовий захист;

- у
резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки цих осіб.

З
оскаржуваних постанови апеляційної інстанції та рішення господарського суду
першої інстанції не вбачається, що господарський суд при винесенні судового
рішення в мотивувальній або резолютивній частині зазначив про права і обов'язки
скаржника чи порушив його право на судовий захист.

При
цьому, касаційна інстанція зазначає, що скаржник не був учасником господарських
правовідносин, які виникли між сторонами у справі на підставі договору  № 022/СПД від 01.07.2005, господарський суд
не досліджував правовідносини скаржника і відповідача, не досліджував питання
порушення чи не порушення відповідачем прав скаржника, не зобов'язував скаржника
вчинити будь-які юридично значимі дії, відсутня згадка про скаржника як в
резолютивних так і в описових та мотивувальних частинах рішення та постанови.
Крім того, матеріали справи не містять і інших документів, які б свідчили про
порушення прав скаржника.

В
розглянутому спорі предметом позову була вимога позивача про стягнення
заборгованості за договором № 022/СПД від 01.07.2005.

Обставини
на які посилається скаржник, зокрема, щодо переходу до нього права вимоги за
договором від 20.12.2006 на правильність висновків господарського суду щодо встановлених
фактичних обставин при вирішенні даного спору не впливає і значення для
предмету доказування не має.

Таким
чином твердження скаржника про порушення і неправильне застосування
господарським судом норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного
рішення та посилання на порушення його прав та охоронюваних законом інтересів
внаслідок винесення господарським судом спірного рішення не знайшли свого
підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування судового рішення
не має.

Керуючись  ст.ст. 1115, 1117, 1118,
1119, 11111  ГПК
України, Вищий господарський суд України

П
О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 28.08.2007 у справі             № 18/242 господарського суду м.
Києва залишити без зміни, а касаційну скаргу -без задоволення.

Головуючий
В. Овечкін

судді                                 Є. Чернов

В. Цвігун