ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.06.08 р.                     Справа № 25/104

Суддя господарського суду Донецької області І.А.Бойко

при секретарі судового засідання О.М. Якименко

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: відкритого акціонерного товариства „Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського” м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю „Промзовнішсервіс” м. Донецьк

про: стягнення 160394грн.40коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Бразалук Л.В. – провідний юрисконсульт (довіреність № 51 від 06.06.2008);

від відповідача: Мозговий А.М. – представник (довіреність № 89 від 06.06.2008)

Позивач – відкрите акціонерне товариство „Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського” м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області звернувся до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Промзовнішсервіс” м. Донецьк про стягнення збитків в сумі 160394грн.40коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № 25-0087-02 від 13.01.2005р., протокол розбіжностей до договору № 25-0087-02 від 13.01.2005р., протокол узгодження розбіжностей до договору № 25-0087-02 від 13.01.2005р., специфікації № 8 та № 9 до договору № 25-0087-02 від 13.01.2005р., договір № ПР.ДН-1/04-24-0524-02НЮ від 01.03.2004р., протокол розбіжностей від 01.03.2004 до договору № ПР.ДН-1/04-24-0524-02НЮ від 01.03.2004р., протокол узгодження розбіжностей від 18.03.2004р. до договору № ПР.ДН-1/04-24-0524-02НЮ від 01.03.2004р., додаткову угоду до договору № ПР.ДН-1/04-24-0524-02НЮ від 01.03.2004р., додаток № 1 до договору № ПР.ДН-1/04-24-0524-02НЮ від 01.03.2004р., телеграми, листи, розрахунок суми збитків, відомості плати за користування вагонами, переліки залізничних документів, залізничні накладні, супровідний документ, пам’ятку прийомоздавача № 413, вимогу № 01/134-675 від 03.04.2008р.

В поясненнях по справі позивач, з посиланням на Правила розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, на умови договору № ПР.ДН-1/04-24-0524-02НЮ від 01.03.2004р., зазначив, що належними доказами списання Придніпровською залізницею з особового рахунку позивача плати за користування вагонами в сумі 160394,40грн. є переліки залізничних документів № № 2507, 2607, 2807, 2907, 0108, 0408.

У відзиві на позовну заяву (вих. № 25/01 від 06.06.2008р.) відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на належне виконання зі свого боку умов договору № 25-0087-02 від 13.01.2005р. та наявність заяви про залік взаємних зустрічних вимог.

23.06.2008 відповідач через канцелярію господарського суду подав клопотання (вих. № б/н від 23.06.2008) про залучення до матеріалів справи доказів в підтвердження направлення на адресу позивача заяви про залік зустрічних однорідних вимог та акту звірки, копії супровідного листа про направлення на адресу позивача повторної заяви про залік зустрічних однорідних вимог та акту звірки, копії повторної заяви про залік зустрічних однорідних вимог, копії акту звірки.

Вказані документи судом оглянуті та долучені до матеріалів справи.

26.06.2008 позивач через канцелярію господарського суду за супровідним листом надав пояснення на відзив відповідача, копії пам’яток про користування вагонами, копію листа ДП „Придніпровська залізниця” № 17/1134 від 23.06.2008, копію акту звірки , копію опису вкладень до цінного листа в підтвердження направлення акту звірки на адресу відповідача, копію акту звірки взаємних розрахунків.

Перелічені документи судом розглянуті та залучені до матеріалів справи.

В поясненнях на відзив відповідача позивач зазначив про те, що специфікаціями № 3 та № 9 передбачалася щомісячна поставка вугілля марки АКО - 3000тн, а не поставка в межах 3-6тис.тн, як заявляє відповідач. У зв’язку із підписанням сторонами специфікацій № 8 та № 9 до договору № 25-0087-02 поставка вугілля марки АКО за цим договором в липні 2005р. повинна була здійснюватись з дотриманням умов поставки, визначених цими специфікаціями. Умовами договору не передбачалася певна форма графіків поставки та порядок складення та узгодження графіків. Тому, телеграма позивача, направлена відповідачу 02.07.2005 про поставку товару рівномірно по добі протягом місяця, тобто по 100тн за добу на протязі 30 днів, можна розцінювати як графік поставки. Заперечень проти здійснення поставки товару рівномірно по добі протягом місяця з боку відповідача не надходило, отже графік поставки на липень 2005р. слід вважати узгодженим. Зміст телеграм, адресованих відповідачу, не вказує на зміну в односторонньому порядку умов договору. Згідно залізничних накладних дати надходження вагонів зі спірним товаром – 12, 13, 15 липня 2005р. Листом за вих. № 529/07 від 15.07.2005 відповідач заявив про свою готовність переадресувати вагони, гарантійним листом за вих. № 531/07 від 19.07.2005 відповідач звернувся до позивача з проханням переадресувати спірні вагони, а 22.07.2005 в листі за вих. 555/07 відповідач просив прийняти у виробництво товар. Таким чином, до 22.07.2005 у позивача не було жодних підстав розпочинати вивантаження товару. Щодо заперечень відповідача по вагонам № 072876, № 072888 та № 072920, то ці вагони не були вивантажені, про що свідчить запис в графі відомостей „простоює”. У відомостях плати за користування вагонами № 072909, 27, 44, 082944 продовжений облік часу користування вагонами. Стосовно заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, то позивач такої заяви не отримував від відповідача. До того ж, відсутні зустрічні однорідні вимоги, які б можна було зарахувати.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

13.01.2005 між відкритим акціонерним товариством „Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е Дзержинського” (Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю „Промзовнішсервіс” (Продавець) був укладений договір № 25-0087-02.

У відповідності з умовами вказаного договору Продавець продає, а Покупець покупає товар, марка, кількість, ціна, умови та строки поставки якого зазначені в специфікаціях, що додаються до договору та є його невід’ємною частиною.

В межах зазначеного договору між Сторонами були підписані специфікації № 8 та № 9, якими були узгоджені найменування та технічна характеристика товару, ціна за 1тн, кількість тон щомісячно, строк та умови поставки.

Строк поставки товару згідно специфікації № 8 – січень – грудень 2005р., згідно специфікації № 9 – квітень – грудень 2005р.

Як зазначив позивач в позовній заяві, за умовами виробничого процесу останнього, добова потреба у вугіллі марки АКО в липні 2005р. складала в середньому 200тн щодобово. Окрім підприємства відповідача, комбінат отримував вугілля від інших Постачальників. У зв’язку з цим, позивач телеграмою від 02.07.2005 просив відповідача провадити поставку товару рівномірно по добі протягом місяця, а телеграмою від 08.07.2005 просив відвантаження вугілля не провадити.

Позивач вказує на те, що відповідач в порушення п. п. 4.1., 2.4. договору № 25-0087-02, п. 6 специфікацій № 8 та № 9 в період 12, 13, 15 липня 2005р. поставив на адресу комбінату, без згоди останнього на відвантаження товару та за відсутності погодженого графіку відвантаження, 1928тн незамовленого товару.

З таким висновком суд не може погодитись, оскільки, як зазначалося вище, кількість товару щомісячно узгоджується в специфікаціях, які є невід’ємної частиною договору.

Специфікаціями № 8 та № 9 між сторонами була узгоджена кількість товару, яка повинна поставлятись щомісячно. Телеграмою від 02.07.2005 позивач просив поставляти товар рівномірно по добі протягом місяця, при цьому не змінюючи кількість товару, що поставляється на місяць, узгоджену в специфікаціях.

Наявність специфікації та даної телеграми підтвердила готовність покупця прийняти товар в липні місяці.

Щодо п. 2.4., на який посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, то згідно цього пункту договору відвантаження товару здійснюється тільки з письмової згоди покупця по додатково узгодженому графіку.

Згоду на відвантаження товару покупець дав, підписавши специфікації № 8 та № 9; телеграмою від 02.07.2005 уточнив порядок поставки товару шляхом рівномірної поставки протягом місяця та підтвердив поставку товару в липні 2005р.

Отже, отримавши згоду на відвантаження товару в липні 2005р., відповідач приступив до виконання своїх зобов’язань за договором.

Позивач після надання згоди на поставку товару, телеграмою від 08.07.2005 просив відвантаження вугілля не провадити.

Тобто, позивач своїми діями поставив відповідача в невигідне становище. Тому, посилання комбінату на порушення ТОВ „Промзовнішсервіс” умов п. п. 4.1., 2.4. договору не має під собою підгрунття.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача збитків в сумі 160394,40грн. – плата за користування вагонами, яка була списана з особового рахунку Комбінату Придніпровською залізницею, то, як зазначив позивач, 22.07.2005 Комбінат розпочав прийняття спірного товару, прийнявши вагон № 66166737 під вивантаження. Інші вагони подавались під вивантаження по мірі можливості комбінату на їх прийняття.

З огляду на це, суд запросив у позивача план перевезень за спірний період, узгоджений з залізницею, та документи в підтвердження максимальної спроможності під’їзних колій комбінату.

Витребуваних документів позивач суду не представив. Відсутність цих документів не дає суду можливості оцінити ступінь прийнятих позивачем заходів, направлених на зменшення розміру збитків у вигляді плати за користування вагонами.

Посилання позивача на списання з його особового рахунку Придніпровською залізницею 160394,40грн. також документально не підтверджено.

В судовому засіданні представник Комбінату пояснив, що не може надати доказів в підтвердження такого списання. До того ж, в поясненнях по справі позивач, з посиланням на Правила розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, на умови договору № ПР.ДН-1/04-24-0524-02НЮ від 01.03.2004р., зазначив, що належними доказами списання Придніпровською залізницею з особового рахунку позивача плати за користування вагонами в сумі 160394,40грн. є переліки залізничних документів № № 2507, 2607, 2807, 2907, 0108, 0408.

З такою позицією позивача суд не може погодитись, оскільки рух коштів може бути підтверджений певними платіжними документами, зокрема, таким підтвердженням може бути банківська виписка.

Отже з документів, що містяться в матеріалах справи, не можливо дослідити та ідентифікувати, що ця сума була списана залізницею саме по спірній поставці.

Також, слід зауважити, що позивачем, не зазначено чиєї власності були вагони, в яких надійшов спірний товар.

Оскільки в силу приписів п. 15 розділу 3 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими Міністерством транспорту України № 113 від 25.02.1999, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458, за час перебування на під’їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься.

Стаття 610 Цивільного кодексу України закріплює, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

У випадку порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Частина 2 ст. 623 Цивільного кодексу України закріплює, розмір збитків, спричинених порушенням зобов’язання, доказується кредитором.

В свою чергу, стаття 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням приписів зазначених статей Кодексів, позивачем не доведений та документально не підтверджений заявлений розмір збитків, не підтверджено неналежне виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором, що є підставою для відмови останньому в позовних вимогах.

Витрати по сплаті держмита та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 509, 610, 611, 623 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах відкритого акціонерного товариства „Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського” м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області до товариства з обмеженою відповідальністю „Промзовнішсервіс” м. Донецьк про стягнення збитків в сумі 160394грн.40коп. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

тел. 3056827

Надруковано 3 примірники:

1 прим. – до справи;

1 прим. – позивачу;

1 прим – відповідачу