ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2008 р.

Справа № 11/667/07

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Сидоренко М. В.

Таценко Н.Б.

при секретарі судового засідання Скуділо О.В.

за участю представників сторін:

від позивача —Костельнюк В.Я. - по довіреності;

від відповідача —не з'явився;

від третіх осіб: ТОВ “Нікольська” - Раскевич Є.Л. - по довіреності;

ТОВ “Крат-296” - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Нікольська”

на рішення господарського суду Миколаївської області від 14.04.2008р.

по справі № 11/667/07

за позовом Відкритого акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції

до Постійно діючого третейського суду при асоціації “Український правовий альянс”

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю “Нікольська”;

2. Товариство з обмеженою відповідальністю “Крат-296”

про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації “Український правовий альянс” від 30.01.2007р. №10/29

(сторони та суть спору зазначаються згідно рішення суду)

У судовому засіданні 03.06.2008р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Встановив:

У березні 2007р. ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції (надалі –Банк, позивач) звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Постійно діючого третейського суду при асоціації „Український правовий альянс” про скасування рішення останнього по справі №10/29 від 30.01.2007р. про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між ТОВ „КРАТ-296” та ТОВ „Нікольська” 20.01.2007р., щодо об’єктів нерухомості, які знаходяться за адресами:

- м. Миколаїв, вул. Проектна,7, загальною площею 8209,0кв.м, а саме: 1)силосний корпус № 1 “А”; 2) силосний корпус № 2 “Б”; 3) приймальний пристрій зерна з залізниці з 2-х колій на 3 вагони на кожному “Г”; 4) цех “Я”; 5) естакада конвеєрів подачі зерна з прийому автотранспорту “Д”; 6) трансформаторна підстанція “Е”; 7) навіс “Я”; 8) котельня “Я” 2-1; 9) норійна вежа 1; 10) приймальний пристрій зерна з автотранспорту на 2 проїзди 2; 11) норійно-вагова перевантажувальна вежа 3; 12) закритий транспортний міст 4; 13) майданчик для 2-х пожежних машин з водоприймальними колодцями;

- Миколаївська область, Вознесенський район, с. Новогригорівка, вул. Садова, 1-Б, загальною площею 7191,6кв.м. а саме: 1) лабораторно-виробничий корпус; 2) головний виробничий корпус; 3) вагова; 4) навіс; 5) підсобне приміщення головного виробничого корпусу; 6) підсобне приміщення головного виробничого корпусу; 7) підсобне приміщення головного виробничого корпусу; 8) зерносклад; 9) бойлерна; 10) підсобне приміщення; 11) підсобне приміщення; 12) підсобне приміщення; 13) підсобне приміщення; 14) вбиральня; 15) підсобне приміщення; 16) сушилка; 17) склад №2; 18) сторожка; 19) вагова; 20) склад №3; 21) приміщення; 22) будівля автомобілерозвантаження; 23) сушилка; 24) башня МОБ сушилки; 25) будівля автомобілерозвантаження; 26) насосна сушилка; 27) підвал; 28) склад №4; 29) склад ПММ; ЗО) свинарник; 31) вбиральня; 32) огорожі №№1-12, 31-40, 46; 33) споруди №№13-30, 41-45, 47-48; 34) асфальтове покриття;

- визнання права власності на зазначені об'єкти, а також визнання ТОВ “Нікольська” добросовісним набувачем майна.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав на порушення оскаржуваним рішенням його прав та інтересів у зв'язку з незалученням його до участі у справі як іпотекодержателя (обтяжувача спірного майна); неповне з'ясування третейським судом обставин справи та непідвідомчість спору третейському суду.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 19.03.2007р. №19/10-831/1 повернуто позовну заяву Банку без розгляду на підставі п.3 ст.63 ГПК України; зазначена ухвала оскаржена позивачем до суду апеляційної інстанції.

Вищий господарський суд ухвалою від 24.05.2007р. відмовив у прийнятті касаційної скарги ТОВ „Нікольська” на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 10.04.2007р. про прийняття апеляційної скарги Банку на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 19.03.2007р. до провадження.

Ухвалою Верховного суду України від 12.07.2007р. відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду ухвали Вищого господарського суду України від 24.05.2007р.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.09.2007р. ухвалу господарського суду Миколаївської області від 19.03.2007р. №19/10-831/1 скасовано; матеріали позовної заяви ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції передано на розгляд господарському суду Миколаївської області.

Ухвалою місцевого господарського суду від 26.09.2007р. позовна заява ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції прийнята до розгляду суддею Василякою К.Л. та порушено провадження у справі №11/667/07 на підставі ст.ст.64, 65 ГПК України; до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучені ТОВ “Нікольська” та ТОВ “Крат-296” за ст.27 ГПК України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 02.11.2007р. повернута касаційна скарга ТОВ “Нікольська” на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.09.2007р. №19/10-831/1.

03.12.2007р. ухвалою Одеського апеляційного господарського суду відмовлено ТОВ “Нікольська” у прийнятті апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 26.09.2007р. по справі №11/667/07; апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернуто скаржнику.

Вищий господарський суд України ухвалою від 14.01.2008р. повернув касаційну скаргу ТОВ “Нікольська” на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.09.2007р. №19/10-831/1.

19.02.2008р. справа №11/667/07 прийнята на підставі розпорядження голови господарського суду Миколаївської області від 14.02.2008р. суддею Фроловим В.Д. до свого провадження.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 14.04.2008р. (суддя Фролов В.Д.) позовні вимоги задоволені; скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації „Український правовий альянс” по справі №10/29 від 30.01.2007р., яким визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між ТОВ „Крат-296” та ТОВ „Нікольська” 20.01.2007р., щодо об’єктів нерухомості, які знаходяться за адресами: м. Миколаїв, вул. Проектна,7, загальною площею 8209,0кв.м; Миколаївська область, Вознесенський район, с. Новогригорівка, вул. Садова, 1-Б, загальною площею 7191,6кв.м.

Рішення суду вмотивоване посиланнями на ст.ст.8, 129 Конституції України, ст.ст.4 ч.1, 6 п.7, 12, 29, 45, 51 Закону України “Про третейські суди”, ст.20 ГК України, ст.23 Закону України “Про іпотеку”, ст.ст.203, 209, 210, 657, 659 ЦК України та обґрунтоване наступним: рішення третейського суду позбавило позивача конституційного права на задоволення вимог майнового характеру за рахунок переданого у іпотеку майна; третейський суд, не залучивши Банк до участі у справі в якості другого відповідача, порушив його право на захист своїх прав та інтересів; третейським судом не з'ясовано всі обставини справи, порушено принцип гласності, не досліджено причини та обставини відмови ТОВ “Крат-296” від виконання обов'язку нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, не з'ясовано наявність чи відсутність заборон відчуження спірного майна; сторони у справі №10/29 з метою виведення предмету іпотеки з під обтяження Банку, надавши третейському суду неповні данні про стан об'єктів нерухомості, ухилились від нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна та його державної реєстрації; справа №10/29 не підвідомча третейському суду, оскільки Банк не був допущений до укладення третейської угоди; третейський суд, вирішуючи спір у справі №10/29, перевищив свої повноваження, встановивши виникнення, зміну та припинення юридично значимих фактів пов'язаних з правом власності, що підпадає під юрисдикцію особливого провадження та не підвідомче компетенції третейського суду; згідно ст.ст.12, 15 ГПК України дана справа підвідомча господарському суду Миколаївської області.

Процесуальними підставами прийняття рішення за результатами вирішення спору за позовною заявою Банка суд зазначив ст.ст.2, 12, 15, 82-85 ГПК України, водночас пославшись і на ст.51 Закону України “Про третейські суди”, котрою регулюються підстави оскарження (подання заяви про скасування) та скасування рішення третейського суду.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ “Нікольська” звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Миколаївської області від 14.04.2008р. скасувати повністю; провадження у справі припинити на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

В обґрунтування своїх вимог скаржник викладає наступні доводи: суд не мав права порушувати провадження з позовом Банку, тим більше розглядати його, а за умови порушеного провадження у справі —повинен був припинити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, оскільки всупереч вимогам ст.51 ч.2, ст.34 ч.1 заяву про скасування рішення третейського суду подано не стороною у справі; висновок суду про непідвідомчість спору третейському суду є безпідставним з огляду на приписи ст.ст.5, 6 Закону України “Про третейські суди”; справа №10/29 відповідає ознакам позовного провадження, оскільки в ній наявний спір про право; при розгляді справи №10/29 було дотримано принципу гласності, оскільки суд не зобов'язаний розміщувати інформацію щодо часу і місця розгляду справи в друкованих виданнях та на дошках об'яв.

У поясненнях до апеляційної скарги ТОВ “Нікольська” надає розгорнутий юридичний аналіз з посиланням на приклади з судової практики стосовно питання неможливості порушення провадження у справі за позовом ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції та його розгляду по суті заявлених вимог, підвідомчості спору про визнання договору дійсним та визнання права власності третейському суду, дотримання третейським судом вимог Закону України “Про третейські суди”, Регламента Третейського суду при прийнятті рішення №10/29.

Представник ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим просить суд апеляційної інстанції залишити його без змін.

Постійно діючий третейський суд при асоціації “Український правовий альянс” та ТОВ “Крат-296” своїх представників в засідання апеляційної інстанції не направили, відзиви на апеляційну скаргу не подали.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення і припинення провадження у справі з огляду наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації “Український правовий альянс” від 30.01.2007р. по справі №10/29 позов ТОВ “Нікольська” до ТОВ “Крат-296” задоволено повністю; визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між ТОВ „Крат-296” та ТОВ „Нікольська” 20.01.2007р. з моменту укладення; визнано за ТОВ “Нікольська” право приватної власності на нерухоме майно, придбане за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 20.01.2007р., яке знаходиться за адресами м. Миколаїв, вул. Проектна,7; Миколаївська область, Вознесенський район, с. Новогригорівка, вул. Садова, 1-Б.

Даним рішенням також постановлено, що воно підлягає пред'явленню до Миколаївського міжміського БТІ та Вознесенського міжміського БТІ для реєстрації за ТОВ “Нікольська” вказаних об'єктів нерухомості.

Рішення третейського суду вмотивоване правомірністю передачі спірного майна ТОВ “Нікольська” за договором купівлі-продажу від 20.01.2007р., ухиленням ТОВ “Крат-296” від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу всупереч домовленості його сторін, фактичним повним виконанням договору сторонами, що є умовою застосування ст.220 ЦК України і визнання цього договору дійсним; необхідністю судового захисту права власності ТОВ “Нікольська” на придбане за договором нерухоме майно шляхом визнання цього права судом відповідно до ст.ст.16, 392 ЦК України; підвідомчістю даного спору третейському суду.

З матеріалів справи вбачається, що ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” (правонаступник АППБ “Аваль”) є іпотекодержателем вищевказаного нерухомого майна за нотаріально посвідченими іпотечними договорами від 09.12.2004р. та від 30.07.2004р., укладеними Банком з ВАТ “Агроекспорт” як іпотекодавцем. Згідно наявних у справі Витягів з Державного реєстру іпотек від 30.01.2007р., 22.02.2007р., нерухоме майно, право власності на яке визнано рішенням третейського суду №10/29 від 30.01.2007р. за ТОВ “Нікольська”, є обтяженим іпотекою АППБ “Аваль”.

В матеріалах справи також є рішення господарського суду Миколаївської області від 07.02.2006р. по справі №11/381/05, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.03.2006р. і набрало законної сили, про задоволення позову АППБ “Аваль” і звернення стягнення на спірне нерухоме майно як заставлене ВАТ “Агроекспорт” Банку за іпотечними договорами від 30.07.2004р., 09.12.2004р.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи та пояснень представника позивача встановлено, що вважаючи свої права іпотекодержателя порушеними рішенням третейського суду від 30.01.2007р., ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції звернувся у березні 2007р. з позовною заявою до відповідача —Постійно діючого третейського суду при асоціації “Український правовий альянс” про скасування рішення цього суду по справі №10/29 від 30.01.2007р., вимагаючи прийняти заяву до провадження та скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації “Український правовий альянс” про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 20.01.2007р., визнання права власності ТОВ “Нікольська” на спірні об'єкти нерухомості та визнання останнього добросовісним набувачем. При цьому процесуальними підставами подання такого позову Банк зазначив ст.ст.2, 12,15 ГПК України, а підставою скасування рішення третейського суду —ст.51 Закону України “Про третейські суди”.

Відповідно до ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Згідно ст.51 Закону України “Про третейські суди” рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення третейського суду може бути оскаржене стороною у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ. Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону. Заяву про скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом.

Відповідно до ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням; у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Стаття 2 ГПК України встановлює такі підстави порушення справ у господарському суді: позовні заяви та письмові заяви кредиторів, боржника (у справах про банкрутство).

Господарський процесуальний кодекс не визначає процесуальний порядок подання та розгляду господарським судом заяв про скасування рішень третейського суду, поданих на підставі ст.51 Закону України “Про третейські суди”; у разі подання таких заяв господарський суд враховує Рекомендації Президії Вищого господарського суду України від 11.04.2005р. №04-5/639 (із змінами і доповненнями) “Про деякі питання практики застосування господарськими судами Закону України “Про третейські суди” (надалі —Рекомендації).

Виходячи із змісту ст.51 Закону України “Про третейські суди”, п.п.1.1, 1.3., 1.7., 1.8., 1.15. згаданих Рекомендацій та оформлення Банком при зверненні до господарського суду Миколаївської області заяви про скасування рішення третейського суду як позовної заяви (сплата державного мита та витрат на ІТЗ судового процесу, зазначення Постійно діючого третейського суду при асоціації “Український правовий альянс” в якості відповідача за позовом ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції), наполягання позивача на поданні Банком саме позовної заяви про скасування рішення третейського суду, принципу диспозитивності сторін як однієї з загальних засад судочинства, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв до провадження та розглянув по суті заявлених вимог позовну заяву ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації “Український правовий альянс” від 30.01.2007р. №10/29.

В засіданні суду апеляційної інстанції представниками позивача та ТОВ “Нікольська” викладена спільна правова позиція, яка збігається з думкою колегії суддів, стосовно питання, що саме було подано до господарського суду Миколаївської області і розглянуто судом першої інстанції —заява про скасування рішення третейського суду в порядку ст.51 Закону України “Про третейські суди” чи позовна заява Банка до Постійно діючого третейського суду при асоціації “Український правовий альянс”, предметом котрої є аналогічна вимога.

Представниками сторін слушно було зауважено, що місцевий господарський суд прийняв до провадження позовну заяву ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції і розглянув справу в порядку позовного провадження. Такий висновок ґрунтується, серед іншого, на вчиненні судом процесуальних дій з прийняття позовної заяви до провадження на підставі ст.64, 65 ГПК України ухвалою від 26.09.2007р., залучення до участі у справі третіх осіб ухвалою від 26.09.2007р., прийняття рішення від 14.04.2008р. за позовом ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції до відповідача —Постійно діючого третейського суду при асоціації “Український правовий альянс” з висновком про задоволення позовних вимог (а не заяви про скасування рішення третейського суду, яка взагалі не передбачає зазначення будь-якої особи, тим більше третейського суду, в якості відповідача, оскільки не є тотожною позовному провадженню).

Проте, порушивши провадження у справі за позовною заявою Банка до Постійно діючого третейського суду при асоціації “Український правовий альянс” про скасування рішення останнього від 30.01.2007р. №10/29, місцевий господарський суд припустився порушення ч.1 ст.1, ст.12 ГПК України, оскільки позивач в порушення ч.1 ст.1 ГПК України використав своє право на звернення з позовом до господарського суду з порушенням встановленої підвідомчості: адже стаття 12 ГПК України до компетенції господарського суду відносить справи у спорах певних категорій, справи, що виникають з корпоративних відносин, справи про банкрутство, справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з відповідних питань, і не згадує про підвідомчість господарському суду справ, що виникають у зв'язку з незгодою незалучених осіб, які не є сторонами третейського спору, з рішенням третейського суду.

Не була усунута судом першої інстанції ця помилка і за наслідками розгляду порушеної справи, хоча п.1 ч.1 ст.80 ГПК України встановлюється, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Аналізуючи порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення від 14.04.2008р., колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що можливі процесуальні наслідки подання заяви про скасування рішення третейського суду не стороною третейського розгляду згідно ч.1 ст.34 Закону України “Про третейські суди” є тотожними вищевказаним, оскільки ч.2 ст.51 цього Закону надає право оскаржити рішення третейського суду виключно стороні. У випадку подання заяви про скасування рішення третейського суду на підставі ст.51 Закону України “Про третейські суди” не стороною господарський суд повинен відмовити у прийнятті такої заяви (п.п.1.9.1. п.1.9.1. Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 11.04.2005р. №04-5/639) або (у випадку помилкового прийняття) припинити провадження у справі, застосувавши по аналогії п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції скасовує оскаржуване рішення у зв'язку з порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права (ч.1 ст.1, ст.12 ГПК України), яке призвело до неправомірного вирішення по суті в порядку позовного провадження непідвідомчої господарському суду справи, та припиняє провадження у справі №11/667/07 на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Згідно ст.49 ГПК України витрати по держмиту за подання апеляційної скарги, понесені ТОВ “Нікольська”, покладаються на ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції.

Керуючись ст. ст.49, 80 ч.1 п.1, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів –

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Нікольська” задовольнити.

2. Рішення господарського суду Миколаївської області від 14.04.2008р. по справі №11/667/07 скасувати.

3. Провадження у справі за позовом ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції до Постійно діючого третейського суду при асоціації “Український правовий альянс” про скасування рішення від 30.01.2007р. №10/29 —припинити.

4. Стягнути з ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Нікольська” 42,50грн. витрат по сплаті держмита за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ з зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:                                                   Мишкіна М.А.

Судді:                                                                        Сидоренко М.В.

Таценко Н.Б.