КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2008                                                                                           № 15/916

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

позивача - Гаврилюк С.І.,

відповідача - Москаленко Т.Г.,

розглянувши апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України

на рішення Господарського суду м.Києва від 30.01.2008

у справі № 15/916

за позовом                               Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Одеській області

до                                                   Антимонопольного комітету України

про                                                  визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 03.12.2007 порушено провадження у справі № 15/916 за позовом Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Одеській області до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення.

Рішенням господарського суду м. Києва від 30.01.2008 позов задоволений повністю. Суд визнав недійсним рішення Антимонопольного комітету України № 607-р від 08.11.2007 по справі № 20-08/2007 у повному обсязі з моменту його прийняття.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду м. Києва від 30.01.2008 Антимонопольний комітет України подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити Управлінню Державної служби охорони при ГУМВС України в Одеській області в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Одеській області проти доводів апеляційної скарги заперечувало та просило рішення господарського суду м. Києва від 30.01.2008 залишити без змін, а апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України – без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Адміністративної колегії Одеського Обласного територіального відділення № 15-рт від 24.04.2007 у справі № 20-08/2007 “Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу” постановлено:

1. Визнати, що дії Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Одеській області у вигляді розповсюдження інформації шляхом надсилання листів клієнтам ТОВ “Охорона-Комплекс-Іллічівськ” згідно якої ТОВ “Охорона-Комплекс-Іллічівськ” не має можливості виконувати умови договорів на охорону об’єктів та пропозиції щодо укладення договорів на надання послуг охорони майна з Управленням Державної служби охорони при ГУМВС України в Одеській області є порушенням законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченим ст. 12 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції” у вигляді схилення господарюючих суб’єктів та підприємців до розірвання договорів на охорону об’єктів з ТОВ “Охорона-Комплекс-Іллічівськ”.

2. Керуючись ст. 21 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції”, за вчинене порушення, яке визначено у п. 1 рішення, накласти на Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Одеській області штраф у розмірі 6800,00 грн.

Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Одеській області 03.05.2007 звернулось із заявою № 15/2-2-1747 до Антимонопольного комітету України, в якій просило, зокрема, скасувати повністю рішення Адміністративної колегії Одеського Обласного територіального відділення № 15-рт від 24.04.2007 у справі № 20-08/2007 “Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу”.

Рішенням Антимонопольного комітету України № 607-р від 08.11.2007 у справі № 20-08/2007 “Про результати перевірки рішення адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення” рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення № 15-рш від 24.04.2007 у справі № 20-08/2007 “Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу” залишено без змін.

Причиною спору у справі стало питання про наявність підстав для визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України № 607-р від 08.11.2007 у справі № 20-08/2007 “Про результати перевірки рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення”.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Відповідно до ст. 2 Закону України “Про захист економічної конкуренції” цим Законом регулюються відносини органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно – господарського управління та контролю із суб’єктами господарювання; суб’єктів господарювання з іншими суб’єктами господарювання, із споживачами, іншими юридичними та фізичними особами у зв’язку з економічною конкуренцією.

Рішення, прийняті адміністративною колегією територіального відділення Антимонопольного комітету України, державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, адміністративною колегією Антимонопольного комітету України у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у заявах, справах про узгоджені дії, можуть бути перевірені за заявою осіб, які брали участь у справі, або за власною ініціативою у порядку, встановленому Антимонопольним комітетом України (ч. 1 ст. 57 Закону України “Про захист економічної конкуренції”).

Згідно ч. 2 ст. 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності (ч. 3 ст. 22 Закону України “Про судоустрій України”).

Місцеві адміністративні суди, відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України “Про судоустрій України” розглядають адміністративні справи, пов’язані з правовідносинами у сфері державного управління (справи адміністративної юрисдикції).

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (п. 1 Прикінцевих та перехідних положень КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України).

Пунктом 13 Прикінцевих та перехідних положень КАС України передбачено, що Закони України та інші нормативно – правові акти до приведення їх у відповідність із цим Кодексом діють у частині, що не суперечить цьому Кодексу.

Отже, Закон України “Про захист економічної конкуренції” є спеціальним у галузі захисту економічної конкуренції та загальним при визначені суб’єктом господарювання порядку захисту у суді прав, порушених органами Антимонопольного комітету України.

З питання визначення суб’єктом господарювання порядку захисту у суді прав, порушених органами Антимонопольного комітету України спеціальними є норми процесуального законодавства, зокрема, КАС України та ГПК України.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що положення ст. 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” повинні застосовуватись з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше. Норми КАС України прийнято пізніше.

Оскільки предметом спору у даній справі є рішення Антимонопольного комітету України, як суб’єкта владних повноважень, то цей позов є адміністративним і підлягає розгляду в порядку, встановленому КАС України.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги також правову позицію Судової колегії в адміністративних справах Верховного Суду України, викладену в постанові від 20.11.2007 у справі за позовом ЗАТ „Фінансова реєстраційна компанія „Авіста” до Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення від 03.03.2005 № 07-18.1/4 – за скаргою Відділення АМКУ про перегляд за винятковими обставинами постанови Вищого адміністративного Суду України від 20.06.2006, яка опублікована у Віснику Верховного Суду України № 3(91)ґ2008 про те, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи за позовами на рішення, дії чи бездіяльність органів Антимонопольного комітету України як суб’єкта владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах (п. 1.ч. 1 ст. 80 ГПК України).

Апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково (п. 3 ч. 1 ст. 103 ГПК України).

Враховуючи те, що спір у даній справі не підлягає вирішенню в господарських судах України, то колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду м. Києва від 30.01.2008 слід скасувати, а провадження у справі припинити.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 80, ст. ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва від 30.01.2008 у справі № 15/916 скасувати повністю.

2. Провадження у справі № 15/916 припинити.

3. Справу № 15/916 повернути до господарського суду м. Києва.

4. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя

Судді