ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.04.08 р.                     Справа № 38/31

Господарський суд Донецької області у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні Какуша Н.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь Донецької області

до відповідача: Науково-виробничого підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Елекон” м. Донецьк

про стягнення 318 779грн.52коп.

за участю

представників сторін:

від позивача: Бузівська Н.Н. юрисконсульт юридичного відділу за дов. № 09-12/1312 від

28.12.2007р.

від відповідача: Гапотченко М.С. представник за дов. № б/н від 19.03.2008 р.

Суть справи:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь Донецької області, звернувся до господарського суду з позовом до Науково-виробничого підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Елекон” м. Донецьк про стягнення неустойки у розмірі 318 799грн.52коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на договір поставки № 07/1075 від 28.10.2006р.

27.11.2007р. на адресу господарського суду Донецької області надійшов лист із Головного управління статистики у Донецькій області від 20.11.2007р. № 22-15/3612, відповідно до якого Науково-виробниче підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Елекон” м. Донецьк значиться у ЄДРПОУ як юридична особа ( ідентифікаційний код 20357313) та знаходиться за адресою: 83052, Донецьк, вул..50 Гвардійської дивізії, 17.

Лист судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

01.04.2008р. відповідач у судове засідання з’явився та звернувся до господарського суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, з урахуванням часу, необхідного для ознайомлення з матеріалами справи, та надати можливість ознайомитися з матеріалами справи та зробити необхідні копії документів.

Клопотання судом розглянуте, задоволене та залучене до матеріалів справи.

16.04.2008р. відповідач звернувся до господарського суду з клопотанням про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи, яке судом розглянуте, задоволене та залучене до матеріалів справи.

Справа слуханням відкладалась для представленням сторонами необхідних документів.

21.04.2008р. відповідач надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому повідомив наступне.

Розмір штрафних санкцій (неустойки), заявлених позивачем до стягнення є надмірно великим та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, а саме пункту 3 статті 13 Цивільного кодексу України.

Відповідач вважає, що у даному випадку має місце зловживання позивачем правом на стягнення штрафних санкцій.

На думку відповідача, розмір неустойки у сумі 318 779грн.52коп. є надмірно великим порівняно з можливим розміром збитків позивача.

Як вважає відповідач, зобов’язання щодо поставки обладнання по договору №07/1075 від 28.12.2006р. було виконано у повному обсязі 21.03.2007р. та прострочення мало місце лише в 24 календарних дні.

Відповідач просить суд витребувати у позивача докази завдання збитків несвоєчасною поставкою обладнання по договору поставки № 07/1075 від 28.10.2006р., копії документів, що характеризують його майновий стан.

Крім того, відповідач просить суд за результатами дослідження всіх доказів у сукупності прийняти рішення про відповідне зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), заявлених позивачем.

Відзив судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні представники сторін надали клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши уповноважених представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28.10.2006р. між Відкритим акціонерним товариством “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь Донецької області (за договором – покупець, далі-позивач) та Науково-виробничим підприємством “Елекон” м. Донецьк (за договором – постачальник, далі - відповідач) був укладений договір поставки №07/1075 (далі – договір), відповідно до якого, постачальник зобов’язується поставити, а покупець - прийняти та оплатити на умовах, викладених у договорі, обладнання, іменоване далі по тексту продукція, номенклатура, кількість та ціна якої вказані у специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору, які є невід’ємною частиною договору.

Розділом 2 договору зазначена ціна товару та порядок розрахунків. Так, відповідно до п. 2.1 ціна продукції за одиницю за позиціями вказується у специфікаціях до договору.

Пунктом 2.2 передбачено, що сума договору на момент укладання складає 3 984 780,06 грн. з урахуванням ПДВ.

Розрахунки по договору здійснюються в національній валюті шляхом: передплати у розмірі 50% вартості продукції по специфікації (п.2.3.1), а 50% від вартості продукції покупець протягом 10 днів зі дня отримання покупцем повідомлення про готовність продукції до відвантаження (п.2.3.2).

Розділом 4 договору сторони передбачили умови та строки поставки, а саме: продукція поставляється на умовах DDP – склад покупця м. Маріуполь згідно правилам Інкотермс в редакції 2000р. протягом 60 календарних днів з дати оплати передплати у розмірі 50% згідно пункту 2.3.1договору ( п.4.1 договору).

До договору №07/1075 додана специфікація № 1 від 28.10.2006р., відповідно до якої сума продукції складає 3984780,06грн.

Суд вважає договір № 07/1075 від 28.10.2006р. укладеним згідно вимог ст.638 ЦК України.

Відповідно до умов діючого договору позивач 27.12.2006р. здійснив попередню оплату (50% вартості) за обладнання у розмірі 1992390,03грн., що підтверджено платіжним дорученням від 27.12.2006р. №, яке міститься у матеріалах справи.

У зв’язку з цим, відповідач на виконання своїх договірних обов’язків, повинен був здійснити поставку продукції в строк до 25.02.2007р. ( п.4.1 договору).

У порушення своїх договірних обов’язків, відповідач здійснив поставку продукції лише 19.03.2007р. та 22.03.2007р. на суму 3 984 744,06грн., що підтверджується накладними №9 від 19.03.2007р., №10 від 19.03.2007р. та №11 від 21.03.2007р.

Відповідно до п.5.4 договору у випадку прострочки поставки продукції постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 8% від вартості не поставленої у строк продукції.

06.08.2007р. позивач направив на адресу відповідача претензію №09-24/07/28, в якої пропонував останньому розглянути дану претензію та перерахувати у встановлений строк суму неустойки у розмірі 318 782грн.40коп., але відповідач залишив її без реагування.

Оскільки до теперішнього часу відповідач не сплатив суму неустойки, позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку у розмірі 318 779грн.52коп.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на договір № 07/1075 від 28.10.2006р. із специфікацією № 1 до нього, платіжне доручення від 27.12.2006р., накладні №9 від 19.03.2007р., №10 від 19.03.2007р. №11 від 21.03.2007р., претензію №09-24/07/28 від 06.08.2007р., правовстановлюючі документи тощо.

Відповідач посилається на клопотання від 01.04.2008р., від 16.04.2008р., відзив на позовну заяву від 21.04.2008р., правовстановлюючі документи тощо.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки між сторонами по справі уклалися господарські правовідносини, то судом застосовані положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, який регулює право відношення у господарській сфері.

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором згідно п.2 ст. 193 ГК України.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання згідно вимог п. 1 ст. 230 ГК України.

Відповідно ст. 509 Цивільного кодексу України в силу зобов’язання одна особа (боржник) зобов’язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Зобов’язання виникають з договору, або інших підстав, які зазначені у ст. 11 ЦК України.

Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться в силу ст. 526 ЦК України.

Виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою та іншими видами забезпечення згідно ч. 1 ст.546 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4 ст. 231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що у випадку порушення термінів або обсягів поставок обладнання продавець сплачує покупцеві неустойку у розмірі 8% від вартості не поставленого у строк обладнання.

У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом ( ст. 611 ЦК України).

Отже, суд вважає, що позовні вимоги є доказаними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача з наступного.

Відповідач, посилаючись на те, що

п.3 ст. 13 ЦК України вважає, що в даному випадку має місце зловживання позивачем правом на стягнення штрафних санкцій.

Учасники цивільних правовідносин повинні здійснювати цивільні права розумно, добросовісно, у відповідності до вимог актів цивільного законодавства або договору, додержуючись моральних засад суспільства.

Під здійсненням цивільних прав слід розуміти реалізацію учасником цивільних правовідносин на власний розсуд можливостей, визначених змістом його суб’єктивних цивільних прав. Будь-яке з суб’єктивних цивільних прав має свої межі, оскільки це міра можливої поведінки учасника в цивільних правовідносинах.

Під зловживанням цивільним правом слід розуміти недозволену поведінку учасника цивільних правовідносин, який спирається на суб’єктивне право, що належить йому.

Дії позивача стосовно стягнення неустойки за порушення договірних зобов’язань основані на договорі і є законними та обґрунтованими та не можуть бути розцінені як недозволена поведінка учасника правовідносин.

Заперечення відповідача щодо витребування доказів стосовно завдання збитків несвоєчасною поставкою обладнання та документів, що характеризують майновий стан позивача, суд вважає безпідставними, оскільки суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а в даному випадку витребувані докази не стосуються предмету спору.

З огляду на норми п.3 ст. 83 ГПК України господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки ( штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання.

Суд, об’єктивно оцінивши те, що даний випадок не є винятковим, перевіривши ступень виконання зобов’язань, причини неналежного виконання зобов’язання, дійшов висновку, що підстав для зменшення розміру неустойки не має.

Крім того, вимога відповідача щодо зменшення розміру штрафних санкцій необґрунтована жодною нормою процесуального законодавства.

З урахуванням зазначеного, витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача, який необґрунтовано довів розгляд справи до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.193, 230, 231 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 509, 526, 546, 549, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь Донецької області до Науково-виробничого підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Елекон” м. Донецьк про стягнення неустойки у розмірі 318 799грн.52коп. задовольнити.

Стягнути з Науково-виробничого підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Елекон” м. Донецьк (83052, м. Донецьк, вул.50-й Гвардійської дивізії, 17, ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь Донецької області (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського,1, ) суму неустойки у розмірі 318 799грн.52коп., держмито у розмірі 3 187грн.80коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Рішення оголошено у судовому засіданні 22.04.2008року.

Видати наказ після набрання рішення законної сили, по закінченні десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Радіонова О.О.

Надруковано 3 примірника:

1 – до справи

2 – сторонам у справі