ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2008 р.

№ 2-26/4132-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Муравйова О.В. –головуючого

Коробенка Г.П.,

Фролової Г.М.

за участю представників:

позивача

не з’явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)

відповідача

не з’явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)

третьої особи

Чалов А.О. –дов. від 20.12.2006 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Фонду майна Автономної Республіки Крим

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 04.12.2007 року

у справі

№ 2-26/4132-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом

Фонду майна Автономної Республіки Крим

до

Товариства з обмеженою відповідальністю “Остап”

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору

Акціонерний комерційний банк "Чорноморський банк розвитку та реконструкції"

про

розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Виконуючого обов'язки Голови судової палати Овечкіна В.Е. від 17.03.2008 року, у зв’язку з перебуванням судді Полянського А.Г. у відпустці, для перегляду в касаційному порядку справи №2-26/4132-2007, призначеної до розгляду на 18.03.2008 року, утворено колегію суддів у наступному складі: головуючий –суддя Муравйов О.В., судді –Коробенко Г.П., Фролова Г.М.

У лютому 2007 року Фонд майна Автономної Республіки Крим звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим Республіки Рез позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Остап” про розірвання договору купівлі-продажу від 01.08.2002 року магазину будівельних матеріалів, розташованого у Роздольненському районі Автономної Республіки Крим, с. Сінокосне, вул. Виноградна, 1 "В", укладеного між Фондом майна Автономної Республіки Крим та Товариством з обмеженою відповідальністю “Остап” та зобов'язання відповідача повернути позивачу вказане вище нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем на порушення вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України не виконуються умови договору купівлі-продажу від 01.08.2002 року магазину будівельних матеріалів, розташованого у Роздольненському районі Автономної Республіки Крим, с. Сінокосне, вул. Виноградна, 1 "В", укладеного між Фондом майна Автономної Республіки Крим та Товариством з обмеженою відповідальністю “Остап". На підставі викладеного та керуючись положеннями статті 611 Цивільного кодексу України, статті 27 Закону України "Про приватизацію державного майна", позивач просить суд розірвати договір.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.08.2007 року (суддя: Проніна О.Л.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 04.12.2007 року (судді: Антонова І.В. –головуючий, Горошко Н.П., Ткаченко М.І.) у справі № 2-26/4132-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Обґрунтовуючи судові рішення, суди з посиланням на статті 525, 526, 629, 651 Цивільного кодексу України, статтю 193 Господарського кодексу України, статтю 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" зазначають про те, що позивачем під час розгляду даної справи не доведений факт того, що відповідачем порушуються умови спірного договору.

Не погоджуючись з постановою, Фонд майна Автономної Республіки Крим звернувся з касаційною скаргою на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 04.12.2007 року у справі № 2-26/4132-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим, в якій просить постанову у справі та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.08.2007 року скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 651 Цивільного кодексу України, статті 27 Закону України “Про приватизацію державного майна”. Зокрема, заявник зазначає, що укладаючи спірний договір позивач розраховував на виконання відповідачем умов договору.

Відзиви на касаційну скаргу не надано.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника третьої особи, присутнього у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи, на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, та доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно статті 108 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судами, 01.08.2002 року між представництвом Фонду майна Автономної Республіки Крим в м. Саки, Євпаторія Роздольненському та Сакському районах (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Остап" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу на аукціоні магазину будівельних матеріалів, що належить Верховній Раді України, який не увійшов до статутного фонду СВК "Сенокосний", за умовами якого продавець передає у власність покупцю майно –магазин будівельних матеріалів, розташований за адресою: Автономна Республіка Крим, Роздольненський район, с. Сінокосне, вул. Виноградна, 1 "В", а покупець приймає вказане майно та зобов'язується сплатити за нього ціну у відповідності до умов, визначеними у даному договорі та здійснити державну реєстрацію в бюро технічної інвентаризації.

Згідно пункту 5.1 договору покупець взяв на себе зобов'язання, зокрема, використовувати об’єкт під вільну спеціалізацію, крім використання під житло, забезпечити належний санітарно-технічний стан будівлі та прилеглої території протягом всього строку експлуатації об'єкту приватизації, створити безпечні умови праці, укласти договори на комунальні послуги з експлуатаційними організаціями, забезпечити доступ експлуатаційних служб у приміщення, вирішити питання закріплення земельної ділянки, тощо.

Позивач звертаючись до суду з позовом про розірвання договору купівлі-продажу від 01.08.2002 року та зобов’язання відповідача повернути магазин будівельних матеріалів, зазначає, що підставою такого звернення є те, що відповідач не виконує умови спірного Договору, а саме порушує пункт 5.1.

Позивач на підтвердження своїх позовних вимог послався на акт поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу магазину будівельних матеріалів, розташованого в с. Сінокосне, вул. Виноградна, 1 "В" від 19.12.2006 року.

Проте, судами як першої так і апеляційної інстанцій встановлено, що зазначені вище доводи позивача під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.2003 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 5 статті 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано або визнано недійсним за рішенням суду в разі невиконання іншою стороною зобов'язань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки.

Згідно із частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як встановлено судом, на виконання умов договору купівлі-продажу покупець сплатив позивачу відповідно до умов договору - 5 400,00 грн. та прийняв даний об’єкт у власність.

03.09.2004 року між Акціонерним комерційним банком "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Остап" було укладено кредитний договір № 010/04/562/2004 , за умовами якого останньому надавався кредит в сумі 335 000, 00грн., зі сплатою 23% річних.

14.09.2004 року, в забезпечення виконання зобов’язань за вказаним вище кредитним договором Акціонерним комерційним банком "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Остап" укладено договір іпотеки, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Остап", надав в іпотеку належне йому на праві власності майно –нежилі будівлі, зокрема: магазин будівельних матеріалів, розташований в Роздольненському районі АР Крим, с. Сінокосне, вул. Виноградна, 1 "В".

Вказаний договір іпотеки був посвідчений приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим та зареєстрований у Реєстрі за № 7726, а також накладено заборону на відчуження нерухомого майна, у тому числі майно, яке перебуває за адресою: Роздольненський район АР Крим, с. Сінокосне, вул. Виноградна, 1"В".

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Остап" не було виконано умови кредитного договору № 010/04/562/2004 від 03.09.2004 року, а відтак, з метою стягнення заборгованості за даним договором приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим, на підставі статті 87 Закону України "Про нотаріат", 27.10.2005 року був вчинений виконавчий напис, відповідно до якого, нотаріус пропонував звернути стягнення на майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Остап", зокрема, і на магазин будівельних матеріалів, розташований в Роздольненському районі АР Крим, с. Сінокосне, вул. Виноградна, 1 "В".

Постановою Відділу державної виконавчої служби Роздольненського РУЮ було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса № 12140 від 27.10.2005 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Остап" заборгованості в розмірі 451227,7 грн.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 15.05.2006 року у справі № 2-16/9055-2006 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Остап" на користь Акціонерного комерційного банку "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" стягнуто заборгованість у сумі 466721,55 грн. На виконання вказаного рішення суду 14.08.2006 року був виданий відповідний наказ.

Крім того, судами зазначено, що на майно передане Товариству з обмеженою відповідальністю "Остап" 14.09.2004 року накладено заборону на відчуження до припинення договору іпотеки.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимог позивача.

Твердження заявника про порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.

З огляду на викладене, касаційна інстанція вважає, що рішення та постанова у справі прийняті у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фонду майна Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 04.12.2007 року у справі № 2-26/4132-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.08.2007 року залишити без змін.

Головуючий О.Муравйов

Судді Г.Коробенко

Г.Фролова