РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2008 р.

Справа № 8/70-1316

Господарський суд Тернопільської області у складі

судді Гирили І.М.

Розглянув справу:

за позовом Прокурора Підволочиського району в інтересах держави, вул. Залізнична, 1, смт. Підволочиськ Тернопільської області, в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, вул. Шашкевича, 3, м. Тернопіль

до Приватного підприємства «Харчовик», вул. І.Франка, 18, смт. Підволочиськ Тернопільської області

про стягнення збитків в розмірі 205,61 грн.

За участю представників сторін:

прокурора: Савки М.В. - прокурора відділу представництва інтересів громадян та держави в судах прокуратури області, посвідчення № 16 від 13.06.07 р.

позивача: Сушко А.С. –головного спеціаліста –юрисконсульта, довіреність № 2/324 від 01.06.2007 р.

відповідача: не з’вився.

В судовому засіданні представнику позивача та прокурору роз’яснено їх процесуальні права та обов’язки, передбачені статтями 20, 22, 29, 81 –1 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового засідання не здійснюється.

Суть справи:

Прокурор Підволочиського району в інтересах держави, вул. Залізнична, 1, смт. Підволочиськ Тернопільської області, в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, вул. Шашкевича, 3, м. Тернопіль, надані позивач, звернувся до господарського суду із позовом до Приватного підприємства «Харчовик», вул. І.Франка, 18, смт. Підволочиськ Тернопільської області, надалі відповідач, про стягнення збитків, завданих державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів в розмірі 205,61 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем порушено ст. ст. 38, 43, 68 Закону України «Про охорону навколишнього середовища»від 25.06.1991 р., ст. ст. Водного Кодексу України від 06.06.1995 р. № 213/95-ВР, а саме за період з 29.12.2007 р. по 12.03.2008 р. без спеціального дозволу (ліцензії) спецводокористування забрано 174,32 м3 підземних вод із підземних джерел, у зв’язку з чим державі завдано збитків на суму 205, 61 грн.

В підтвердження викладеного додає акт перевірки дотримання природоохоронного законодавства від 12.03.2008 р., протокол про адміністративне правопорушення № 002768 від 12.03.2008 р., постанову про накладення адміністративного стягнення № 002768 від 12.03.2008 р. та інші документи, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Відповідач явки уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, відзиву на позовну заяву не подав, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України, про що свідчать повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення за № 1604377, із зазначенням дати вручення 25.04.2008 р.

Зважаючи на те, що явка представників сторін не визнавалась судом обов’язковою, справа розглядається без участі повноважного представника відповідача відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними у ній матеріалами.

Представник позивача та прокурор в судових засіданнях позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, оцінивши представлені докази в їх сукупності, судом встановлено наступне:

Згідно вимог ст. 121 Конституції України, Закону України «Про прокуратуру», ст. 29 Господарського процесуального кодексу України на органи прокуратури покладається представництво інтересів громадян та держави в судах у випадках, визначених Законом. Прокурор має право звернутися до господарського суду з позовом в інтересах держави або громадянина. В силу ст. ст.20, 36-1 Закону України «Про прокуратуру»при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право звертатись до суду з заявою про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб при наявності порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, природні ресурси, що знаходяться у межах території України, є об'єктами права власності Українського народу й повинні використовуватися відповідно до закону.

Статтею 66 Конституції України встановлено, що кожний повинен не наносити шкоду природі.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог.

Відповідач –Приватне підприємство «Харчовик», вул. І.Франка, 18, смт. Підволочиськ Тернопільської області (ідентифікаційний код 31973625) є юридичною особою, яка 03.10.2002 р. зареєстрована Підволочиською РДА Тернопільської області, та станом на 18.04.2008 р. значиться в ЄДРПОУ, що підтверджується довідкою Управління статистики в Підволочиському районі Головного Управління статистики у Тернопільській області № 93 від 18.04.2008 р.

Згідно ст. 20 Закону «Про охорону навколишнього природного середовища»державний контроль за використанням і охороною земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони республіки, а також за додержанням норм екологічної безпеки відноситься до компетенції спеціально уповноважених органів державного управління в галузі охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів.

Відповідно до норм Закону та Водного кодексу України усі води підлягають охороні від забруднення, засмічення, вичерпання та інших дій.

Як передбачено п. 9 ст. 44 Водного кодексу України, користувачі зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу. У випадку використання води водних об'єктів загальнодержавного значення, дозвіл на спеціальне водокористування видається державними органами охорони навколишнього природного середовища (ч. 1 ст. 49 Водного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою відповідальність згідно із законодавством України. Особи, які винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування несуть відповідальність за порушення водного законодавства (п. 6 ч. 3 ст. 110 Водного кодексу України).

Пунктом «з»частини 2 статті 68 Закону передбачено, що особи, винні у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів, несуть відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

У відповідності до ст. 68 Закону та ч. 1 ст. 111 Водного кодексу України –підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

12.03.2008 р. державним інспектором Державного управління екології та природних ресурсів у Тернопільській області в присутності директора Приватного підприємства «Харчовик», вул. І.Франка, 18, смт. Підволочиськ Тернопільської області було здійснено перевірку Приватного підприємства «Харчовик», вул. І.Франка, 18, смт. Підволочиськ Тернопільської області на предмет дотримання останнім природоохоронного законодавства, за результатами якої складено акт від 12.03.2008 р., у якому, поряд з іншим, зафіксований факт незаконного забору води,- дозвіл на спецводокористування у відповідача закінчився 29.12.2007 р., що є порушенням п. 9 ст. 44 Водного кодексу України.

По факту зафіксованого в акті перевірки порушення природоохоронного законодавства 12.03.2008 р. складено протокол про адміністративне правопорушення № 002768 та 12.03.2008 р., видано постанову про накладення адміністративного стягнення № 002768, згідно якої на керівника підприємства - Осадчука Р.З. за вчинення ним адміністративного правопорушення накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 136 грн.

Стаття 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»передбачає, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Розмір шкоди у таких випадках визначається відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Мінекобезпеки від 18.05.1995 № 37 (з подальшими змінами), як правило, у повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від плати за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Згідно представленого позивачем розрахунку Внаслідок порушення вимог діючого законодавства, державі заподіяний збиток на суму 205,61 грн.

Слід зазначити, що згідно до п. 20, п. 41 ст. 7 та п. 5., п. 20 ч.1 ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2008 рік у частині доходів є 65 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності джерелами формування спеціального фонду місцевих бюджетів у 2008 році є 35 відсотків збору за забруднення навколишнього природного середовища, в тому числі до бюджетів місцевого самоврядування (сільських, селищних, міських) –10 відсотків, обласних та республіканського, Автономної Республіки Крим бюджетів –25 відсотків, Київського та Севастопольського міських бюджетів - 35 відсотків.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що відповідач не надав суду будь –яких заперечень по суті заявлених позовних вимог, як і не надав суду доказів погашення заподіяних державі збитків в розмірі 205,61 грн., суд визнає позовні вимоги Прокурора Підволочиського району в інтересах держави, вул. Залізнична, 1, смт. Підволочиськ Тернопільської області, в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, вул. Шашкевича, 3, м. Тернопіль щодо стягнення з Приватного підприємства «Харчовик», вул. І.Франка, 18, смт. Підволочиськ Тернопільської області збитків в розмірі 205,61 грн. правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України державне мито та витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1, 2, 33, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Приватного підприємства «Харчовик», вул. І.Франка, 18, смт. Підволочиськ Тернопільської області (ідентифікаційний код 31973625):

-          в доход місцевого бюджету Підволочиської селищної ради, вул. А.Шептицького, 4, смт. Підволочиськ Тернопільської області (ідентифікаційний код 04396294) 205 (двісті п’ять) грн. 61 коп. збитків;

-          в доход Державного бюджету України 102 (сто дві) грн. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

3.          Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (підписання рішення).

4.          Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

Сторони вправі подати апеляційну скаргу, а прокурор внести апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня прийняття (підписання- 16.05.2008р.) рішення, через місцевий господарський суд.

Суддя