ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м У к р а ї н и
РІШЕННЯ

21 квітня 2008 р.           Справа 14/26-08

Господарський суд Вінницької області у складі: судді Залімського І.Г., при секретарі судового засідання Пилипчаку О.І., з участю представників сторін

позивача           - Биков І.А.

відповідача - не з’явився

розглянувши в приміщенні суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський ЕЗДМ" (вул. Промислова, 50, м. Калинівка, Вінницька область, 22400) до Приватного підприємства "Він - Спецпромбуд" (вул. Келецька, 99/64, м. Вінниця, 21000) про стягнення 11693,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

Посилаючись на умови договору №28 від 25.09.07 та документи, що свідчать про отримання відповідачем товарно-матеріальних цінностей, позивач просить стягнути з відповідача 11693,72 грн., в тому рахунку 10398,36 грн. основного боргу, 460,37 грн. пені, 748,67 грн. інфляційних втрат, 86,32 грн. 3% річних.

Відповідач відзив на позов та витребувані судом документи не надав, в судове засідання 11.03.08 не з'явився, свого повноважного представника в суд не направив, про причини неприбуття не повідомив. Про дату і час розгляду справи відповідач був повідомлений ухвалою суду від 20.02.08, яка направлена останньому рекомендованою кореспонденцією на його юридичну адресу. Факт отримання ухвали підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №2432 від 22.02.08.

В наступні судові засідання 21.04.08 відповідач також не з’явився, письмових пояснень щодо причин неявки не подав.

За вказаних обставин суд вважає, що ним вжито усіх заходів для забезпечення відповідачу права на судовий захист своїх інтересів.

Враховуючи викладене, беручі до уваги відсутність клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, справа розглядається без участі представника відповідача за наявними у справі документами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Представником позивача подано клопотання про незастосування технічної фіксації судового процесу, яке підлягає задоволенню як таке, що не суперечить вимогам ч.7 ст.81-1 ГПК України.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши юридичну оцінку наданим доказам, в судовому засіданні встановлено наступне.

25 вересня 2007 року між сторонами укладено договір №28 (далі –Договір), відповідно до умов якого продавець (позивач по справі) зобов’язався поставити покупцю (відповідачу) товар (листи ДСП довжиною 3,66 м товщиною 16 мм за ціною 104 грн. за лист в кількості 202 шт.), а відповідач зобов’язався прийняти вказаний товар та оплатити його вартість в порядку та на умовах визначених договором.

Відповідно до п. 2.2 Договору загальна сума договору складає 21008 грн.

Пунктом 2.3 Договору визначено, що покупець отримує товар двома партіями: першу партію в кількості 100 листів ДСП на суму 10400 грн. покупець приймає на реалізацію та розраховується за неї на протязі 10 банківських днів, за другу партію в кількості 102 листа на суму 10608 грн. покупець розраховується попередньою оплатою на протязі 2 днів.

В судовому засіданні встановлено, факт поставки відповідачу 100 листів ДСП на суму 10398,36 грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною №ДП-002828 від 28.09.07 та довіреністю на одержання товарно-матеріальних цінностей серії ЯМЮ №891187 від 26.09.07, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 13-14).

Судом з’ясовано, що у вказаних вище накладній та довіреності відсутні посилання на здійснення поставки по договору. Проте, як пояснив в судовому засіданні представник позивача, товар по накладній №ДП-002828 від 28.09.07 поставлено відповідачу саме на виконання умов договору №28 від 25.09.07.

Оцінюючи обґрунтованість вказаних тверджень позивача суд виходить із того, що зазначений у ній товар за своїм видом та обсягом, а також строки його поставки відповідають умовам поставки визначеним договором, з огляду на що приходить до висновку про договірний характер зобов’язань, що виникли між сторонами за даним позовом.

Як свідчать матеріали справи, відповідач свої зобов’язання за Договором не виконав, оплату за поставлений йому товар не здійснив.

Таким чином, станом на момент звернення з даним позовом вартість неоплаченого відповідачем товару відповідно до умов Договору становила 10398,36 грн.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 527 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст. 530, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, всупереч викладеному відповідач у встановлений договором строк вартість поставлених йому ДСП не оплатив.

Враховуючи викладене, беручи до уваги визначення позивачем термінів виконання зобов’язань, та зважаючи, що відповідач після їх спливу не розрахувався з позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення 10398,36 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач в позові заявив до 460,37 грн. пені, 748,67 грн. інфляційних втрат, 86,32 грн. 3% річних.

Відповідно до п.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, якщо це встановлено договором або законом. Частиною другою ст. 551 Кодексу визначено, що, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 4.1 Договору, за порушення зобов’язань по даному договору, винна сторона сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов’язання за кожен день прострочення.

В судовому засіданні встановлено, що заявлена до стягнення сума пені, втрат від інфляції та 3% річних обраховані позивачем невірно, а доданий до позовної заяви розрахунок не відповідає матеріалам справи та вимогам чинного законодавства.

Зокрема, позивачем не взято до уваги встановлений п. 2.3 строк виконання зобов’язань, а відтак і момент виникнення у відповідача обов’язку щодо оплати товару, а також не враховано положення ст. ст. 253, 254 ЦК України щодо порядку обчислення строків.

Так, пунктом 2.3 Договору визначено, що відповідач розраховується за першу партію товару на протязі 10-ти банківських днів, тоді як з доданого до позову розрахунку вбачається, що позивач виходив з розрахунку 10-ти календарних днів. Крім того, позивач не звернув увагу на вимоги ст. 253 ЦК України, відповідно до якої перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За вказаних обставин, беручи до уваги період прострочення виконання зобов’язання та фактичну кількість днів прострочення (96 днів), позовні вимоги в частині стягнення 460,37 грн. пені, 748,67 грн. інфляційних втрат та 86,32 грн. 3% річних втрат підлягають задоволенню в межах обрахованих позивачем періодів частково в розмірі 455,82 грн., 631,95 грн. та 82,05 грн. відповідно. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 4,55 грн. пені, 116,72 грн. інфляційних втрат та 4,27 грн. 3% річних слід відмовити як безпідставно заявлених через їх помилкове обрахування.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Господарський суд оцінює доказ за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об‘єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, відповідають обставинам справи та наявним матеріалам, у зв’язку з чим позов підлягає задоволенню відповідно до норм чинного законодавства та у межах заявлених вимог в розмірі 11568,22 грн. В задоволенні позовних вимог в сумі 125,54 грн. слід відмовити.

Згідно положень ст. 49 ГПК України, судові витрати підлягають покладенню на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.33, 34, 36, 43, 44, 49, ст. 82-84, 115, 116 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково в розмірі 11568,22 грн.

2. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 4,55 грн.. пені, 116,72 грн. інфляційних втрат та 4,27 грн. 3% річних відмовити.

3.Стягнути з Приватного підприємства "Він - Спецпромбуд" (вул. Келецька, 99/64, м. Вінниця, 21000, ) 10398,36 грн. (десять тисяч триста дев’яносто вісім гривень 36 копійок) основного боргу, 455,82 грн. пені (чотириста п’ятдесят п’ять гривень 82 копійки), 631,95 грн. (шістсот тридцять одна гривня 95 копійок) інфляційних втрат, 82,05 грн. (вісімдесят дві гривні 05 копійок) 3% річних, 115,69 грн. (сто п’ятнадцять гривень 69 копійок) відшкодування витрат пов’язаних зі сплатою державного мита та 116,74 грн. (сто шістнадцять гривень 74 копійки) відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський ЕЗДМ" (вул. Промислова, 50, м. Калинівка, Вінницька область, 22400, ).

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати сторонам.

Рішення суду оформлено і підписано

відповідно до вимог ст.84 ГПК України 25.04.08

Суддя                                І.Г.Залімський

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу