КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2008                                                                                           № 8/244

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:

за участю секретаря

судового засідання

представників сторін

- позивача: Коваленко В.В. (дов. від 27.02.08), Мартинюк Є.П. (Голова правління товариства),

- відповідача: Рожко С.М. (дов. від 27.03.07 № 2975),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Куликівський льонозавод"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.11.2007

у справі № 8/244

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства "Куликівський льонозавод"

до                                                   Закритого акціонерного товариства Комерційного банку “Приватбанк” (Філія

“Чернігівське регіональне управління”

Закритого акціонерного товариства

Комерційного банку “Приватбанк”)

про                                                  визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

(у справі оголошувалася перерва з 02.04.08 по 21.04.08)

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство “Куликівський льонозавод” (далі–позивач) звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Закритого акціонерного товариства Комерційного банку “Приватбанк” (Філія “Чернігівське регіональне управління” ЗАТ КБ “Приватбанк”) (далі–відповідач) про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису від 16.05.06, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Ющенко О.С. на договорі застави від 17.04.03, укладеному між ВАТ АБ “Приватінвест” та ВАТ “Куликівський льонозавод” та зареєстрованому в реєстрі за № 1462.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 15.11.07 позов задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 16.05.06, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Ющенко О.С. та зареєстрований в реєстрі за №1462, в частині звернення стягнення на наступне обладнання: верстат 2Н135 1972 року випуску – 1шт., верстат шліфувальний 3Б-634 1972 року випуску – 1 шт., верстат фрезерний 6М-82 1976 року випуску – 1 шт., верстат строгальний М-85 1985 року випуску – 1 шт., верстат точильно-шліфувальний 1973 року випуску – 1 шт., верстат токарно-гвинторізний 1972 року випуску – 1 шт., верстат точильно-шліфувальний 1973 року випуску – 1 шт., лінія короткого волокна № 1 у складі ТЛ-135Л, СКП1-10ЛУ, КПАЛ, ГПВ1, ТУВ-1М – 1 шт.; лінія короткого волокна № 2 у складі ТЛ-135Л, СКП1-10ЛУ, КПАЛ, ГПВ1, ТУВ-1М – 1 шт.; лінія довгого волокна № 1 у складі рулонорозм., транспортер, СММ, МТА-1Л, РП-5УМ, ТУВ-1М – 1 шт. та задоволення за рахунок отриманих від реалізації заставного майна, на яке звертається стягнення, вимог Закритого акціонерного товариства Комерційного банку “ПриватБанк” в частині пені по прострочених відсотках у сумі 21 136,52 грн. та 7175 грн. комісії, а також 283,48 грн. плати за вчинення виконавчого напису.

Стягнуто з Закритого акціонерного товариства Комерційного банку “ПриватБанк” на користь Відкритого акціонерного товариства “Куликівський льонозавод” 80,67 грн. держмита та 112 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати у зв’язку з порушенням норм матеріального права, неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, визнавши виконавчий напис від 16.05.06 таким, що не підлягає виконанню повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти доводів позивача, вважаючи їх необґрунтованими та недоведеними. Просить залишити рішення суду 1-ої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

17.04.03 між Відкритим акціонерним товариством Акціонерним банком “Приватінвест” та позивачем було укладено кредитний договір № 52, відповідно до умов якого Банк зобов’язався надати позивачеві (позичальникові) кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з загальним лімітом 150 000 грн. у термін до 16.04.04 в обмін на зобов’язання позивача з повернення кредиту, сплати відсотків, комісійної винагороди, в обумовлені договором терміни.

В подальшому додатковими угодами до кредитного договору сторони збільшували ліміт кредитування, розмір відсотків за користування кредитом, комісійних винагород та пролонгували термін повернення кредиту.

У додатковій угоді від 30.11.04 до договору від 17.04.03 № 52 сторони визначили, що позичальник сплачує Банку комісійну винагороду за пролонгацію кредиту в розмірі 2,0% від суми пролонгації у день підписання додаткової угоди та за огляд предмету застави у розмірі 200грн. у день огляду.

В редакції додаткової угоди від 29.05.05 № 9 до кредитного договору № 52 Банк зобов’язався пролонгувати діючу кредитну лінію позичальнику у сумі 475 000 грн. з загальним лімітом: 475000 грн. у термін до 31.12.05 зі сплатою 23 % річних у зв’язку з потребою у обігових коштах в обмін на зобов’язання позичальника з повернення кредиту, сплаті відсотків, комісійної винагороди в обумовлені даним договором терміни.

Термін повернення кредиту 31.12.05.

Позичальник сплачує Банку комісійні винагороди згідно з додатком № 1 в день сплати відсотків за кредит:

- комісія за огляд предмету застави при пролонгації у сумі 100грн.;

- комісія за пролонгацію кредиту –0,5% від суми пролонгації;

- комісія за внесення змін та доповнень до кредитного договору –50грн. У день укладання додаткової угоди до кредитного договору.

Факт надання позивачеві 475 000 грн. кредиту підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень, якими перераховувались кредитні кошти на підставі розрахункових документів позивача, що не суперечить п. 2.1.2. договору, а також не заперечується самим позивачем.

17.04.03 між позивачем та ВАТ АБ “Приватінвест” в забезпечення належного виконання ВАТ “Куликівський льонозавод” зобов’язань, що випливають з кредитного договору від 17.04.03№ 52, було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Ющенко О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 1385. Відповідно до п.1.2 цього договору позивач передав у заставу обладнання: верстат 2Н135 1972 р.в. – 1 шт., верстат шліфувальний 3Б-634 1972 р.в. – 1 шт., верстат фрезерний 6М-82 1976 р.в. – 1 шт., верстат строгальний М-85 1985 р.в. – 1 шт., верстат точильно-шліфувальний 1973 р.в. – 1 шт., верстат токарно-гвинторізний 1972 р.в. – 1 шт., верстат точильно-шліфувальний в кількості 1973 р.в. – 1 шт., лінію короткого волокна № 1 у складі: ТЛ-135Л, СКП1-10ЛУ, КПАЛ, ГПВ1, ТУВ-1М – 1 шт.; лінію короткого волокна № 2 у складі: ТЛ-135Л, СКП1-10ЛУ, КПАЛ, ГПВ1, ТУВ-1М – 1 шт.; лінію довгого волокна № 1 у складі: рулонорозм., транспортер, СММ, МТА-1Л, РП-5УМ, ТУВ-1М – 1 шт.. Загальна заставна вартість обладнання склала 266490грн.

У додатковій угоді від 08.05.03 до договору застави від 17.04.03, посвідченій державним нотаріусом Куликівської державної нотаріальної контори Чернігівської області Чміль Г.І. та зареєстрованій в реєстрі за № 1318, сторони домовились викласти договір застави у новій редакції. Також державним нотаріусом було накладено заборону на відчуження закладеного в договорі майнового комплексу, що належить позивачеві, до повного виконання зобов’язань, забезпечених заставою, про що в реєстрі зроблено запис за №1319.

Відповідно до п.1.2 додаткової угоди до договору застави позивач передав у заставу цілісний майновий комплекс, розташований за адресою Чернігівська область, Куликівський район, смт. Куликівка, вул. Перемоги, буд.18, який в цілому складається з цеху сортування довгого волокна з прибудовами А-1, А1-1, А4-1 площею 2073,2 кв.м., цеху короткого волокна з прибудовою Б-1, Б1-1 площею 1455,2кв.м., складів та пожежного депо В-1, В1-1, В2-1, в-1 площею 446,1 кв.м., сушарки Г-1 площею 138,5 кв.м., майстерні Д-1 площею 122,8 кв.м., насосної Ж-1 площею 126,7 кв.м., адмінбудівлі Л-1 площею 204,3 кв.м., підстанції И-1 площею 26,4 кв.м., вісової Н-1 площею 82,1 кв.м., гаражів О-1 площею 335,5 кв.м., лабораторії і побутових приміщень Р-1 площею 105,3 кв.м., котельні Й-1 площею 545,9 кв.м., шохів П-1.

22.03.06 між ВАТ АБ “Приватінвест” та відповідачем було укладено договір № 21 відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого АБ “Приватінвест” відступлено ЗАТ КБ “Приватбанк” у повному обсязі право вимоги, що випливає з кредитного договору від 17.04.03 № 52, укладеного між ВАТ АБ “Приватінвест” та ВАТ “Куликівський льонозавод” (боржник).

Згідно з п. 1 договору відступлення прав вимоги відповідачем набуто право вимоги до позивача на отримання на свою користь від боржника (позивача у справі) платежів по кредиту, відсоткам за його користування, комісіям, винагородам, інших платежів, неустойки (штрафу, пені), які існують відповідно до умов договору на дату укладення цього договору згідно з розрахунком (додаток № 1 до договору), а також право на отримання на свою користь від боржника платежів за кредитом, відсоткам за його користування, комісіям, винагородам, інших платежів, неустойки (штрафу, пені), право на отримання яких від боржника виникне після укладення цього договору, до повного виконання зобов’язань боржником, та інших прав у повному обсязі.

Як вбачається з додатку № 1 до договору № 21, з відступленням прав вимоги до відповідача перейшло право вимоги від позивача по наявній на момент укладення договору кредитній заборгованості у таких сумах: кредит – 475 000 грн., відсотки – 154 040,02 грн., пеня – 12 482,41 грн. та 19 400 грн. комісії.

30.03.06 між ВАТ АБ “Приватінвест” та ЗАТ КБ “Приватбанк” було укладено договір, предметом якого є відступлення прав вимоги по нотаріально посвідчених договорах: по договору застави від 17.04.03 та по додатковій угоді до договору застави від 08.05.03, які уклали між собою ВАТ АБ “Приватінвест” та ВАТ “Куликівський льонозавод”. Договір відступлення прав вимоги посвідчений 30.03.06 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Ющенко О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 890.

16.05.06 за заявою відповідача від 10.05.06 № 16200-03/1199 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Ющенко О.С. на підставі ст. ст. 87, 89 Закону України “Про нотаріат” та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, на договорі застави від 17.04.03 та додатковій угоді до нього від 08.05.03 було вчинено виконавчий напис з пропозицією звернути стягнення на заставлене обладнання, та цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: Чернігівська область, Куликівський район, смт. Куликівка, вул. Перемоги, буд.18, які належать позивачеві.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного вище майна, на яке звертається стягнення, нотаріусом запропоновано задовольнити вимоги ЗАТ КБ “Приватбанк” у сумі 690 763, 43 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту – 475 000 грн., заборгованість по прострочених відсотках за користування кредитом – 172 259,20 грн., пеня по прострочених відсотках –24 104,23 грн., сума комісії – 19 400 грн., крім того плата за вчинення виконавчого напису в сумі 6 908 грн. Даний виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №1462.

19.06.06 державним виконавцем Державної виконавчої служби у Куликівському районі по виконавчому напису від 16.05.06 відкрито виконавче провадження.

Згідно зі ст. 50 Закону України “Про нотаріат” спір про право, оснований на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково розглядається судом за позовом боржника до стягувача.

Відповідно до ст. 88 Закону України “Про нотаріат” виконавчий напис нотаріуса при наявності умов щодо дії строків виникнення права вимоги, вчиняється на підставі документів, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст. 87 Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Так, згідно з Переліком, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов’язання.

Виходячи із змісту ст.ст. 87, 88 зазначеного вище Закону, виконавчий напис за своєю правовою природою є документом, що підтверджує наявність у боржника безспірної заборгованості перед стягувачем, яка виникла на підставі зобов’язання.

Як вбачається з розрахунку, що подавався стягувачем нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису (Т.1, а.с.92), сума пені по прострочених відсотках складала 2 967,71грн. Проте, в спірному виконавчому написі від 16.05.06 № 1462 за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна, запропоновано задовольнити вимоги відповідача в частині пені по прострочених відсотках в сумі 24 104,23 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що до суми пені по прострочених відсотках необґрунтовано включено 21136,52 грн. та напис від 16.05.06 № 1462 в цій частині має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Відповідачеві за договором відступлення прав вимоги від 22.03.06 № 21 було передано, в тому числі, і заборгованість по комісії у сумі 19400грн., яка також зазначена в заяві про вчинення виконавчого напису.

Проте, заборгованість по комісії за кредитним договором від 17.04.03 № 52 склала 12225 грн., що підтверджується поданим відповідачем розрахунком (Т.1, а.с. 112).

З урахуванням викладеного висновок суду 1-ої інстанції, що безспірна сума заборгованості по комісії становить 12 225 грн., а тому в частині задоволення вимог по комісії в сумі 7175 грн. оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, є правильним.

Матеріалами справи підтверджується право відповідача вимагати звернення стягнення на заставне майно – цілісний майновий комплекс, оскільки додатковою угодою від 08.05.03 до договору застави від 17.04.03 сторони змінили предмет застави. Таким чином, колегія суддів, погоджуючись з судом 1-ої інстанції, вважає, що обладнання, на яке запропоновано звернути стягнення включено до виконавчого напису безпідставно, а тому в цій частині виконавчий напис є таким, що також не підлягає виконанню.

Статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” ставка державного мита за вчинення виконавчого напису встановлена у розмірі 1 відсоток суми, що стягується, або 1 відсоток вартості майна, яке підлягає витребуванню, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки суд дійшов висновку про безспірність вимог відповідача у сумі 662 451,91 грн. та правомірність вчинення в цій частині виконавчого напису плата за його вчинення повинна складати 6 624,52грн.

Отже, в частині стягнення 283,48 грн. плати за вчинення виконавчого напису, останній є таким, що не підлягає виконанню.

В інший частині вимог колегія суддів так само як і суд 1-ої інстанції не вбачає підстав для задоволення позову.

Однією із підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач зазначає відсутність підстав для вчинення виконавчого напису на користь відповідача.

Проте матеріалами справи, а саме договорами про відступлення права вимоги від 22.03.06 № 21 та від 30.03.06, підтверджується набуття відповідачем прав вимоги до позивача на отримання платежів по кредиту, які існували на дату укладення договору відступлення прав вимоги від 22.03.06, а також прав на отримання від боржника за кредитним договором платежів по кредиту, права на отримання яких від боржника виникне після укладення цього договору. Крім того, відповідачем набуто право вимоги по нотаріально посвідчених договорах: застави від 17.04.03 та по додатковій угоді до договору застави від 08.05.03, які укладені між ВАТ АБ “Приватінвест” та ВАТ “Куликівський льонозавод”.

Доводи позивача у скарзі щодо порушення місцевим судом норм матеріального права, неповного з’ясування обставин справи колегія суддів вважає безпідставними, такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вони відтворюють доводи, викладені останнім у доповненні до позовної заяви щодо підстав, які обґрунтовують позовні вимоги. Ці обставини були досліджені та правильно оцінені судом 1-ої інстанції під час розгляду справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим господарським судом повно з’ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а рішення винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.11.07 у справі № 8/244 залишити без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Куликівський льонозавод” – без задоволення.

Головуючий суддя

Судді

23.04.08 (відправлено)