СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

03 червня 2008 року

Справа № 2-27/17685-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Волкова К.В.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Черткової І.В.,

секретар судового засідання                                        Хміль О.Ю.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Первомайської міжрайонної державної податкової інспекції Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Воронцова Н.В.) від 02.04.2008 року у справі № 2-27/17685-2007А

за позовом           Славнівської сільської ради (вул. Леніна, 12,Славне, Роздольненський район,96230)

до           Первомайської міжрайонної державної податкової інспекції Автономної Республіки Крим (вул. Гагаріна, 18,Первомайське,96300)

про визнання протиправним і скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Славнівська сільська рада звернулась до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про визнання протиправними та скасування рішення Державної податкової інспекції в Роздольненському районі Автономної Республіки Крим від 24.07.2007 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 3128,75 грн.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Воронцова Н.В.) від 02.04.2008 року у справі №2-27/17685-2007А позов задоволено. Постанова суду мотивована тим, що позивач не є суб’єктом підприємницької діяльності у розумінні норм Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Не погодившись з постановою господарського суду першої інстанції, Первомайська міжрайонна державна податкова інспекція Автономної Республіки Крим звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції під час вирішення спору порушив вимоги норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання, призначене на 03.06.2008 року, представники сторін не з’явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Від податкової інспекції надійшло клопотання, в якому відповідач просив слухання справи здійснювати без участі представника податкового органу.

Судова колегія вважає можливим розглянути спір за відсутністю представників сторін, оскільки матеріалів справи достатньо для розгляду спору по суті, а згідно частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

14.06.2007 року Державною податковою адміністрацією в Автономній Республіці Крим було проведено перевірку по контролю за здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу господарського об'єкту - перепускного посту, розташованого за адресою: Роздольненський район, с. Стерегуще, в’їзд на Бакальську косу, що належить суб'єкту підприємницької діяльності - Славнівській сільській раді. По результатах перевірки був складений акт №002806 від 14.06.2007 року.

Перевіркою було встановлено порушення вимог пунктів 8, 11, 13 статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

На підставі акту перевірки Державною податковою інспекцією в Роздольненському районі Автономної Республіки Крим, правонаступником якої є Первомайська міжрайонна державна податкова інспекція Автономної Республіки Крим, було прийнято рішення від 24.07.2007 року № про застосування фінансових санкцій у розмірі 3128,75 грн.

Не погодившись з вказаним, позивач звернувся до Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим із скаргою від 01.08.2007 року на вказане рішення. Державною податковою адміністрацією в Автономній Республіці Крим рішенням від 04.09.2007 року №1946/9/25-021 скаргу позивача залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням податкової адміністрації, позивач звернувся із скаргою від 25.09.2007 року №467 до Державної податкової адміністрації України. Рішенням Державної податкової адміністрації України від 15.10.2007 року №13142/5/25-0415 строк розгляду вказаної скарги було продовжено. Рішенням Державної податкової адміністрації України від 02.11.2007 року скаргу позивача було залишено без задоволення.

У подальшому рішення Державної податкової інспекції в Роздольненському районі Автономної Республіки Крим від 24.07.2007 року № оскаржувалось у судовому порядку.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника податкової інспекції, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції у зв’язку з наступним.

З матеріалів перевірки вбачається, що в ході проведення перевірки було встановлено, що на в'їзді на Бакальську косу в с. Стерегущем здійснювався збір за паркування автотранспорту. Розрахункові операції здійснювалися з застосуванням реєстратора розрахункових операцій.

На момент проведення перевірки розрахунків не було забезпечено відповідність готівкових коштів даним денного звіту реєстратора розрахункових операцій. Невідповідність склала 605,35 грн. На місці проведення розрахунків відсутній цінник тарифу на послуги. Розрахункові операції проводяться без використання режиму попереднього програмування ціни послуг і облік кількості. Тому податкові інспектори дійшли висновку, що позивачем було допущено порушення пунктів 8, 11, 13 статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” реєстратори розрахункових операцій застосовуються підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності, а також фізичними особами (резидентами та нерезидентами) - суб'єктами підприємницької діяльності, які здійснюють операції з розрахунків у готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти.

Під час проведення перевірки було встановлено порушення статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”I, яка в свою чергу покладає обов’язок саме на суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Таким чином, норми цієї статті розповсюджуються тільки на суб'єктів підприємницької діяльності

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до статті 45 Господарського кодексу України підприємництво в Україні здійснюється в будь-яких організаційних формах, передбачених законом, на вибір підприємця. Порядок створення, державної реєстрації, діяльності, реорганізації та ліквідації суб'єктів підприємництва окремих організаційних форм визначається цим Кодексом та іншими законами. Щодо громадян та юридичних осіб, для яких підприємницька діяльність не є основною, положення цього Кодексу поширюються на ту частину їх діяльності, яка за своїм характером є підприємницькою.

Відповідно до матеріалів справи об'єктом перевірки була юридична особа - Славнівська сільська рада, яку ніяк не можна розцінювати як суб'єкт підприємницької діяльності та яка керується в своєї діяльності нормами Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”.

Відповідно до преамбули Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” цей Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Тобто позивач у справі є органом місцевого самоврядування та у його відношенні ніяк не можуть бути застосовані норми Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг”.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Поте, податковий орган в акті перевірки навіть не встановив, кому належав реєстратор розрахункових операцій, який використовувався під час перевірки.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог, тому підстав для задоволення апеляційної скарги Первомайської міжрайонної державної податкової інспекції Автономної Республіки Крим не вбачається.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Первомайської міжрайонної державної податкової інспекції Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 02.04.2008 року у справі № 2-27/17685-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                                            К.В. Волков

Судді                                                                                          Ю.М. Гоголь

І.В. Черткова