ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 р.

№ 6/130

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Удовиченко О.С.

суддів: Мамонтової О.М.

Хандуріна М.І.

За участю представників :

від позивача не з'явилися

від відповідача не з'явилися

розглянувши касаційну скаргу ПП „Вандея-Тандем” на рішення господарського суду Закарпатської області від 16.10.07р.

у справі № 6/130

за позовом Приватного підприємства „Вандея-Тандем”, м. Ужгород

до Відкритого акціонерного товариства „Бескид”, с. Новоселиця, Тячівський район, Закарпатська обл.

про визнання договору недійсним

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 16.10.07р. у справі № 6/130 (суддя Кадар Й.Й.) відмовлено в задоволенні позовних вимог Приватного підприємства „Вандея-Тандем” до Відкритого акціонерного товариства „Бескид” про визнання договору недійсним.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить рішення від 16.10.07р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 207 Господарського кодексу України, ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України та ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно розпорядження заступника голови Вищого господарського суду України від 18.02.08р. № 02-12/I/25 розгляд касаційної скарги здійснено колегією суддів у складі: головуючий суддя - Удовиченко О.С., судді - Мамонтова О.М. і Хандурін М.І.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Постановою господарського суду Закарпатської області від 27.09.07р. у справі № 6/121 ВАТ “Бескид” визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Ракущинця А.А.

28.09.07р. між ВАТ “Бескид” (Довіритель), в особі ліквідатора та ПП“Вандея-Тандем” (Повірений) укладено договір доручення, за умовами якого Довіритель доручає, а Повірений зобов'язується від імені, в інтересах та за рахунок Довірителя вжити заходів до стягнення дебіторської заборгованості Довірителя для спрямування її на ліквідаційний рахунок Довірителя (п. 1 договору).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (абз. 1 ч. 1 ст. 92 ЦК України).

Абзацом 2 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ч. 2 ст. 23 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, про що робиться запис у його трудовій книжці, а також припиняються повноваження власника(власників) майна банкрута, якщо цього не було зроблено раніше.

Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту (ч. 1 ст. 25 Закону).

Відповідно до п. 4 ст. 3-1 Закону арбітражний керуючий має право, у тому числі, залучати для забезпечення виконання своїх повноважень на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації з оплатою їх діяльності за рахунок боржника, якщо інше не встановлено цим Законом чи угодою з кредиторами.

Враховуючи вищезазначене, колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що на момент укладення договору доручення відповідач, в особі ліквідатора, мав необхідний обсяг цивільної дієздатності.

За таких обставин, колегія вважає, що судом першої інстанції було правильно відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним вказаного договору на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України. Відтак, оскаржене рішення підлягає залишенню без змін, як законне і обґрунтоване.

Керуючись ст. ст. 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ПП „Вандея-Тандем” залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Закарпатської області від 16.10.07р. у справі № 6/130 залишити без змін.

Справу № 6/130 повернути до господарського суду Закарпатської області.

Головуючий суддя О.С. Удовиченко

Судді:                                                                       О.М. Мамонтова

М.І. Хандурін