ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

18.04.2008

Справа №2-14/3953-2008

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврофасад - Крим», м. Сімферополь, вул.Балаклавська,68

До відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Югімпекс», м. Сімферополь, вул. Севастопольська,17а

Про стягнення 46017,06 грн.

Суддя Курапова З.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Земляна А.В., копія дов. № 179 від 17.04.2008. у справі

Від відповідача – не з’явився

Суть спору: Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 46017,06 грн., у т.ч. 23507,32 грн. заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 1752,36 грн. пені, 309,24 грн. річних і 20448,14 грн. неодержаного прибутку.

Позивач свої позовні вимоги пояснює невиконанням відповідачем договірних зобов’язань по своєчасної оплаті одержаного товару.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, відзив і витребувані судом документи не подав, про день слухання справи повідомлений належним чином: ухвала надіслана на його юридичну адресу рекомендованим листом.

Суд вважає можливим розгляд справи за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянув матеріали справи, заслухав доводи представника позивача, суд -

Встановив :

04.01.2005.          ТОВ «Євро фасад – Крим» (Постачальник) і ТОВ «Югімпекс»

(Покупець) уклали договір поставки № 12, відповідно до якого Постачальник зобов’язався поставити Покупцеві товар, а Покупець зобов’язався прийняти товар і своєчасно здійснити його оплату на умовах цього договору (п.1.1. договору).

Згідно п.1.2., 3.1. договору Постачальник здійснює поставку склобою, ціна склобою становить 273 грн. за 1 тону з рахунком ПДВ.

Додатковою угодою № 1 від 17.11.2005. до договору № 12 від 04.01.2005. сторони встановили ціну склобою в сумі 298 грн. з ПДВ за 1 тону, а додатковою угодою № 2 від 31.12.2005. – 300 грн. з ПДВ за 1 тону, а також встановили строк дії договору до 31 грудня 2006 р.

Згідно п.3.1. договору об’їм поставки встановлюється згідно товарним накладним.

У період з 28.02.2006. по 29.11.2006. позивач поставив відповідачеві товар на загальну суму 103 278,74 грн., що підтверджується накладними, яки є у справі.

Згідно з 5.1. договору відповідач зобов’язаний оплатити товар протягом 3-х банківських днів по факту одержання товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Розрахунок відповідач здійснив частково на суму 82830,60 грн.

Сума боргу становить 20448,14 грн.

Позивач пред’явив до стягнення суму боргу з урахуванням індексу інфляції 23507,32 грн., а суму боргу 20448,14 грн. пред’явив до стягнення як неодержаний прибуток, тобто фактично сума боргу 20448,14 грн. пред’явлена позивачем до стягнення двічі.

Позовні вимоги у частині стягнення неодержаного прибутку в сумі 20448,14 грн. задоволенню не підлягають, т. к. позивачем не надані докази наявності упущеної вигоди (неодержаного прибутку) від несвоєчасної сплати відповідачем заборгованості, вимоги щодо стягнення неодержаного прибутку у розмірі вартості несплаченого товару позивач у позову не обґрунтував.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором; при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценті річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач пред’явив до стягнення суму боргу з урахуванням індексу інфляції 23507,32 грн.

У розрахунку позивач зазначив період стягнення індексу інфляції з липня 2006 р. по березень 2008 р., однак фактично позивачем застосовані індекси, яки діяли у період з липня 2007 р. по грудень 2007 р. і у лютому 2008 р.

Індекс інфляції складає суму різниці між сумою боргу з урахуванням індексу інфляції та основної сумою боргу, що згідно розрахунку позивача становить 3059,18 грн. (23507,32 грн. – 20448,14 грн. = 3059,18 грн.).

Індекс інфляції за період липень - грудень 2007 р. і лютий 2008 р., зазначений позивачем у розрахунку, становить 3059,18 грн.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 23507,32 грн. і підлягає стягненню.

Річні нараховані позивачем за 184 дня за період з 18.07.2007. по 18.01.2008., розрахунок річних в сумі 309,24 грн. здійснений вірно, позовні вимоги у частині стягнення річних підлягають задоволенню.

Відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасно виконання грошових зобов’язань» від 22.11.1996. № 543/96-ВР і п.8.2. договору відповідач зобов’язаний оплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення платежу.

Пеня нарахована відповідачем за період з 18.07.2007. по 18.01.2008. в сумі 1752,36 грн.

Однак, відповідно до ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Останню поставку позивач здійснив 29.11.2006 р., строк оплати по якої наступив 04.12.2006., тобто нарахування пені по останній поставки позивач міг здійснити з 05.12.2006 по 04.06.2007., період нарахування пені по іншим поставкам закінчився раніше.

При таких обставинах, позовні вимоги у частині стягнення пені в сумі 1752,36 грн. за період, зазначений позивачем у позові, задоволенню не підлягають.

Державне мито та витрати на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

У судовому засіданні, яке відбулося 18 квітня 2008 р., оголошені тільки вступна та резолютивна частині рішення.

Відповідно до ст.84 Господарського процесуального кодексу України рішення оформлено і підписано 21 квітня 2008 р.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу Україні, суд –

ВИРІШІВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Югімпекс», м. Сімферополь, вул. Севастопольська,17а (р/р 260072960 в КРД АППБ «Аваль», м. Сімферополь, МФО 324021, ЗКПО 31470164) на користь (р/р 01 в СФ ЗАТ банк «Петрокоммерц – Україна», МФО 384544, ЗКПО 32219535) 23507,32 грн. заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 309,24 грн. річних, 238,17 грн. державного мита та 61,07 грн. витрат на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В інший частині позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Курапова З.І.