донецький апеляційний
господарський суд
Постанова

Іменем України

19.03.2008
р.
справа №40/418

Донецький
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Стойка  О.В.

суддів

Діброви  Г.І. , Шевкової  Т.А.

за
участю представників сторін:

від
позивача:

Євтушенко
О.А. за довіреністю,

від
відповідача: представник
ОСОБА_1 представник ОСОБА_2. представник ОСОБА_3.

ОСОБА_4.
за довіреністю не з»явився не з»явивсяОСОБА_5.за довіреністю,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Закритого
акціонерного товариства "Сіріус" м.Макіївка Донецької області

на
рішення  господарського суду

Донецької області

від

14.02.2008
року

по
справі

№40/418
(Підченко Ю.О.)

за
позовом

Закритого
акціонерного товариства "Сіріус" м.Макіївка Донецької області

до
третя особа на стороні позивача треті особи на стороні
відповідача Приватного малого підприємства "Лоцмен" м.Краматорськ  ОСОБА_1м. Макіївка, Донецька область
ОСОБА_2 м. Дружківка, Донецька область ОСОБА_3 с.Миколаївка, Слов'янський
район, Донецька область

про

стягнення
3468 грн. 48 коп.

В С Т А Н О В И В:

У
грудні 2006 року до господарського суду звернулось Закрите акціонерне
товариство "Сіріус" м.Макіївка Донецької області (позивач) із позовом
до Приватного малого підприємства "Лоцмен" м.Краматорськ (відповідач)
про  стягнення  матеріальної
та моральної шкоди, що заподіяна внаслідок ДТП .

Ухвалою господарського  суду Донецької  області
від 25.01.07р. до  участі  у
справі  у  якості
третіх осіб, що  не  заявляють самостійних вимог, було  залучено: на стороні  позивача- фізічну особу ОСОБА_1 м. Макіївка,
Донецька область, на  стороні відповідача
-фізічних осіб ОСОБА_3 с.Миколаївка, Слов'янський район, Донецька область  та ОСОБА_2 м. Дружківка, Донецька область.

Рішенням
господарського суду Донецької області від 14.02.2008р. у задоволенні
позовних  вимог  було
відмовлено.

Позивач,  не погодившись із рішенням  господарського суду, подав апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати  спірне рішення
господарського суду та  прийняти  нове
рішення  про  часткове
задоволення  позовних  вимог
з  урахуванням  ступені вини
водія  ОСОБА_2.

Свої  вимоги обгрунтовує тим, що висновки  суду не
відповідають  фактичним  обставинам
справи, а  також  посилається на  те, що
судом  порушені  норми
матеріального  права.

Відповідач   вважає рішення господарського суду законним
та обґрунтованим, а  апеляційну скаргу
такою, що не підлягає задоволенню.

Представник третьої   особи
ОСОБА_3.  в  судовому
засіданні  пояснив, що  вважає
рішення  господарського  суду
таким, що  не  відповідає
фактичним  обставинам  справи.

Представники  третіх
осібОСОБА_1.  та ОСОБА_2.   до
судового  засідання  не
з»явились, про  причини  не
явки  судову  колегію
не  повідомили, хоча  були
належним  чином  повідомлені
про час, місце  та  дату
слухання  справи,  через що
судова  колегія  вважає за
можливе  розглянути  справу
у  їх  відсутності.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у
повному обсязі.

Заслухавши
пояснення представників сторін, третьої
особи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому  задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
19.06.06р. приблизно о 10.30 годин на автодорозі Краматорськ-Слов'янськ сталася
дорожньо-транспортна пригода у вигляді зіткнення автомобілю, що належить
відповідачу - ГАЗ 3302 державний номерНОМЕР_1
під керуванням водія ОСОБА_2, з автомобілем BMW-320і Touring державний
номер НОМЕР_2під керуванням водія ОСОБА_3, що рухалися в попутному напрямку.

Внаслідок
зіткнення вказаних транспортних засобів автомобіль BMW-320і Touring державний
номер НОМЕР_2здійснив наїзд на стоящий на смузі
розгону  та не приймаючий   участі
в дорожньому руху  автобус ЛАЗ-695
державний номер НОМЕР_3, за кермом якого знаходився водій позивача ОСОБА_1, в
результаті чого автомобілю позивача були заподіяні механічні ушкодження.

Відповідно  до
свідоцтва  про  реєстрацію транспортного  засобу ЛАЗ-695 державний номер НОМЕР_3, його
власником є позивач (т.1 а.с.9).

Вказані
обставини сторонами не оспорюються.

Постановою Дружківського
міського  суду Донецької  області
від 20.07.06р. у справі № 3-1744 водія відповідача ОСОБА_2визнано винним
у вчиненні правопорушення, що передбачено ст.124 КпАП України. Цією постановою
встановлено, що  19.06.06р. о 10:30 год.
ОСОБА_2., керуючи  автомобілем ГАЗ 3302
державний номерНОМЕР_1,  на  7  км по  автошляху Слов»янськ-Донецьк, при здійсненні
маневру перестроєння  не  надав дорогу
транспортному  засобу, який  рухався
у  попутному  напрямку по смузі, на  яку
він  мав  намір перестроїтись,  в
наслідок  чого  скоїв
зіткнення, транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Вказана
постанова набрала чинної сили, вона не була скасована у встановленому законом
порядку.

Предметом  позовних
вимог  позивача є вимоги  про
стягнення  з  відповідача
матеріальної шкоди у  розмірі  1599,48грн., яка  складається
з  вартості  відновлювального  ремонту
пошкодженого транспортного
засобу  -1549,48грн.,   послуг
експертного  бюро 50грн.
Також  позивач  вимагає
стягнути  моральну  шкоду
у  розмірі 1700грн. яка  завдана
його  підприємству та  виражається
у  порушені  організаційної  діяльності
та  виробничого  ритму
підприємства, невиконання
договірних зобов»язань з
замовником, зниження  розміру  прибутку
та  авторитету  підприємства у  транспортному
процесі, порушені  відносин  з
засновниками  підприємства.

Як  вбачається
зі  змісту  позовної заяви,  заявлена до стягнення сума матеріальної
шкоди, що  вказана в  мотивувальній
частині  (1599,48грн.)  та резулятивній (1768,48грн.) частині  позовної
заяви   - не  співпадають.

В  судовому
засіданні  апеляційної  інстанції представник  позивача пояснив наявне протиріччя   допущенням
арифметичної  помилки при
друкуванні резолютивної частини позовної заяви, підтвердив правильність
вказаної в мотивувальній частині загальної суми матеріальної шкоди в
1599,48грн. (ремонтних робіт та вартості проведеного експертно-товарознавчого
дослідження). Сума у вказаном розмірі і є предметом дослідження при розгляді
цієї справи  в  частині
позовних  вимог  матеріального
характеру.

Як  вбачається
зі  змісту  висновку
фахівця автотоварознавчого
дослідження  №698 від 27.07.06р.
ТОВ «Єксперт»,  вартість  матеріальної
шкоди, яка  спричинена  володільцю
транспортного  засобу ЛАЗ 695
державний номер НОМЕР_3, в
результаті  ДТП склала  1549,48 грн., що визначена як  вартість
поновлювального  ремонту, без  обліку
експлуатаційного  зносу деталей,
що  заміняються,  з
урахуванням  розрахунку  втрати
товарної  вартості.

Локалізація
пошкоджень, що визначені фахівцем, як таки, що спричинені автомобилю
позивача  внаслідок ДТП, що  трапилась
19.06.06р.,  співпадають  з
даними, що  містяться  в
копії протоколу  огляду місця
ДТП  від 19.06.06р. (а.с.99 т.1).

Відповідач
та треті особи наявність вказаних пошкоджень автомобілю ЛАЗ 695 державний номер
НОМЕР_3 та їх вартість не оспорюють, доказів на їх спростування не надали, про
наявність таких не заявили.

Відповідно  до
копії  квитанції  до
прибуткового  ордеру №306 від
01.08.06р. позивачем  на  користь
ТОВ «Єксперт» сплачено  50 грн.
за  проведення  вищезазначеного  дослідження.

За  таких
підстав,  судова  колегія
вважає заявлений  до  стягнення
розмір  матеріальної  шкоди в 1599,48грн., що  зазнав
позивач  внаслідок  ДТП 19.06.06р. доведеним  та
не  спростованим іншими  учасниками
процесу.

За
приписами п.1.10  Правил  дорожнього
руху (далі Правила),
дорожньо-транспортна  пригода це  подія, що
сталася під  час  руху
транспортного  засобу,
внаслідок  якої  загинули або
поранені  люди чи  завдані
матеріальні  збитки.

З  вищенаведеної
норми  вбачається, що  учасниками цієї події визнаються лише
транспортні  засоби,  які
під  час  зазначеної
події  рухались.

За
приписами ч.ч.1,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних
засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких
звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену
небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.  Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Характерними  ознаками
джерела  підвищеної  небезпеки є
неможливість повного
контролю  зі  сторони
людини,  наявність  шкідливість
властивостей, велика  ймовірність
завдання  шкоди

Отже
з урахуванням фактичних обставин події, відповідно до  вимог ст. 1187 ЦК України, автомобілі відповідача
та третьої особи мали ознаки джерел підвищеної
безпеки в  момент ДТП. Щодо
транспортного засобу  позивача, який в
момент події знаходився  на  смузі
розгону та не був учасником
дорожнього руху,  ознак
джерела  підвищеної  небезпеки у виниклій дорожній ситуації
не  мав.

Відповідно  до  ч.2
ст.1188 ЦК України,  якщо внаслідок
взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи,
які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої
вини.

У
процесі розгляду  справи в  господарському суді   було призначено  автотехнічну експертизу, провадження  якої
доручено Донецькому
научно-дослідницькому
інституту  судових  експертиз.
В  результаті  ії проведення    судом
було  отримано висновок №2647/18
від 03.07.07р.

Висновком  зазначеної
експертизи  встановлені   відсутність
технічної  можливості у  водія
автомобілю BMW-320 ОСОБА_3. попередити
зіткнення  з  автомобілем ГАЗ 3302 шляхом  зниження
скорості  до зупинення,   та
відсутність в  його  діях  невідповідностей  вимогам
Правил, які  б  знаходились
в  причинному  зв»язку
з  ДТП. Встановлений  причино-наслідковий   зв»язок між
порушенням  водієм  автомобілю ГАЗ 3302 ОСОБА_2. вимог п.п. 10.1,
10.3 Правил з  пригодою, що  трапилась. Підтверджено відсутність впливу
будь-яких дій водія  автомобілю  позивача на
подію  пригоди, через  знаходження
автобусу ЛАЗ 695 без  руху.

В  мотивувальній
частині  дослідження  експертом
відображений  встановлений  механізм взаємодії  транспортних
засобів відповідача  та  третьої
особи, а  саме - в  момент
зіткнення   обидва  автомобіля
рухалися,  причому  автомобіль ГАЗ 3302 змінюючи  направлення
руху , контактував в  праву  бокову
частину автомобілю БМВ 320.

Ухвалою  від 26.09.07р. господарського  суду Донецької  області призначено  повторну
автотехнічну   експертизу,
провадження  якої  доручено ЗАТ Українському  центру
післяаварійного  захисту
«Експерт-Сервіс». Своє  рішення  суд
мотивував  тим, що  попередній
висновок  експертизи  є
неповним та  існує  необхідність розширення  експертного
дослідження.

За
результатами   проведеної експертизи  отримано
висновок  №07/566 від 04.01.08р.,
який  в
частині  дослідження  технічної
можливості  водія автомобілю
БМВ-320 ОСОБА_3  попередити  зіткнення  з
автомобілем ГАЗ 3302 шляхом
зниження  скорості до  зупинення, протиріччить  вищевказаному
висновку ДНДІСЄ. В частині
оцінки  дій  водіїв
автомобілю  ГАЗ 3302 ОСОБА_2
та     автомобілю ЛАЗ 695 висновок ЗАТ
Українського  центру  післяаварійного  захисту «Експерт-Сервіс», підтверджує  висновок
експертизи НДІСЄ.

За
приписами ст. 42 Господарського процесуального
кодексу  України при необхідності
господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її
проведення іншому судовому експерту.

Підстави
такої  необхідності в ухвалі  суду
про  призначення  повторної
експертизи не  наведені.

Приймаючи  до
уваги   вищевказані  експертні
дослідження  у  якості
доказу  встановленого  механізму
взаємодії  транспортних  засобів відповідача та  третьої
особи,  як  таких,
що  рухались  в
момент їх  зіткнення,  а також
статичне  положення  автобусу ЛАЗ, що  зазнав
технічне  ушкодження  саме
внаслідок вищевказаного  зіткнення
автомобілів БМВ 320 та ГАЗ 3302, судова
колегія  вважає безпідставними  доводи
обох  експертів щодо   вихідних
даних розрахунку  технічної  можливості
водія БМВ попередити ДТП, оскільки
у  матеріалах  справи
не  міститься  фактичних
даних про  швидкість  автомобілю
відповідача з  моменту  виникнення
небезпеки для   руху автомобілю
третьої особи.   Здійснений  експертами розрахунок,  виходячи
зі  швидкості автомобілю  відповідача 60 км/ч  протиріччить
первісним  поясненням   водія
ОСОБА_2, (що  взяті  експертами
за  основу т.2 а.с. 16-17),
відповідно  до яких  перед
здійсненням  маневру  він «знизив
швидкість».

Разом  з  тим,
зазначеними  експертними  дослідженнями підтверджено, що ушкодження  автомобілю ЛАЗ-695 спричинені внаслідок
взаємодії  (зіткнення) автомобілів  відповідача та третьої особи, тому  наслідки, зазначені  в ч.2ст.1188 ЦК України,
розповсюджуються  на останніх, незалежно
від  того,  чий
із  зазначених  автомобілів здійснив  безпосередній    наїзд на автомобіль позивача.

Відповідно  до
приписів ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю
яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За
приписами ст.20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Судовою  колегією
не  встановлено  обставин та
сторонами  не  заявлено наявність таких обставин,  які
звільняють відповідача від несення
відповідальності, зокрема, ч.5 ст.1187 ЦК України.

За
приписами ст.1, ст. 12 ГПК України підприємства, установи, організації, інші
юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому
порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства
та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Господарським судам підвідомчі:  справи у
спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських
договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:
спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при
погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни
і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою
сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до
компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших
спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів
України віднесено до відання інших органів.

Отже
дослідження  питання щодо наявності     вини
третьої особи у  вчинені ДТП  не  має
правового  сенсу та не  охоплюється
межами  заявлених  позовних
вимог  по  цій
справі.

Крім
того,   третя  особа
є  фізичною  особою та
не  підпадає під  перелік
вищезазначеної  норми ГПК України,  тому
дослідження  цього  питання
взагалі  не   охоплюється
юрисдикцією господарського суду. Третя особа  не є стороною у даній справі.

Відповідно
до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже  з  відповідача  на
користь  позивача  підлягає
стягненню  1599,48грн.
матеріальної  шкоди.

Питання  щодо
розподілу  обов»язку  відшкодувати
шкоду пропорційно  вини  в
скоєнні ДТП  між  третьою
особою та  відповідачем може  бути
вирішено  в  передбаченому
законом  порядку в  місцевому
суді загальної  юрисдикції.

Відмовляючи  в
задоволенні  позовних  вимог,
суд  першої  інстанції не
дослідив  обставин  ДТП, статусу учасників ДТП  як володільців  джерел
підвищеної  небезпеки, що    призвело
до  неправильного  застосування
вимог  матеріального  закону, зокрема  ст.ст. 1166,
1187, 1188 ЦК України. Крім того, в
оскаржуваному  рішенні суд  першої
інстанції, вдавшись  до  теоретичного
дослідження  питання  щодо
підстав  відшкодування  шкоди,
в  порушення   ст. 84 ГПК України, взагалі  не
навів  мотивів,  за
якими  він  відмовив
у  задоволенні   позовних
вимог  про  стягнення
матеріальної  шкоди, не  встановив
обставин, що  мають  значення
для  вирішення  спору по
суті.

Щодо  позовних
вимог  про  стягнення
моральної  шкоди  у
розмірі  1700грн.,  то
судова  колегія  вважає їх
такими, що не  підлягають
задоволенню виходячи  з  наступного.

За
приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та  гідності фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

За
приписами  ч. 1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже
поняття відповідальності за заподіяну шкоду включає такі складові, як наявність
шкоди, протиправна поведінка (бездіяльність) заподіювача шкоди, причинний
зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача.

Обґрунтовуючи  заявлені
вимоги  про   стягнення
моральної  шкоди  позивач
посилається  на   зниження
авторитету  підприємства, але  будь-яких доказів   цього позивачем не  надано.

Розмір
заявленої до стягнення моральної шкоди
є  також не  обгрунтованим,   позивачем
не  наведено  з
чого  саме  він
складається.

Інші  підстави, що
заявлені  в  обґрунтування
понесеної  моральної  шкоди не засновані  на
вимогах  ст. 23  ЦК України,
як  такі, що  охоплюються
правом юридичної  особи на  таке
відшкодування.

Судова  колегія
вважає  висновок   суду
першої  інстанції про  відмову
у  задоволені  позову
в  частині  стягнення
моральної  шкоди вірним.

З
урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог п.1 ч.ч.1, 2, 3, 4
ст.104 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського
суду Донецької області від 14.02.2008 р. у справі №40/418  підлягає
частковому   скасуванню, через
неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи,  недоведеність обставин, що мають значення для
справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими,  невідповідність висновків, викладених у
рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та   порушення норм матеріального права.

В  скасованій
частині по справі слід  прийняти
нове рішення, яким   позовні  вимоги
задовольнити в  частині  стягнення
матеріальної  шкоди  у
розмірі 1599,48грн.,
стягнувши  цю  суму
з  відповідача на  користь
позивача.

В   частині
відмови  у  задоволенні
позовних  вимог  про
стягнення  моральної  шкоди
рішення  господарського  суду
Донецької  області  по справі
40/418 від 14.02.08р. слід
залишити  без  змін, а
апеляційну  скаргу  - без
задоволення.

Відповідно
до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по
справі слід покласти  на  сторони
пропорційно  розміру  задоволенних
позовних  вимог,  стягнувши
з  відповідача  на
користь  позивача  153 грн.
судових  витрат за  подання
позовної  заяви  та
апеляційної  скарги. Витрати  по
сплаті  проведених  експертних
досліджень  покласти  на
відповідача.

Витрати
за  інформаційно-технічне  забезпечення
судового  процесу  покласти
на  обидві  сторони в
рівних  частинах, стягнувши  з
відповідача  на  користь
позивача  59 грн.

Керуючись
ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процессуального кодексу
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргу Закритого акціонерного товариства "Сіріус" м.Макіївка
Донецької області  задовольнити частково.

Рішення  господарського суду Донецької області від
14.02.2008 р. у справі №40/418  скасувати
в  частині  відмови у задоволенні позовних вимог в
частині  стягнення    матеріальної  шкоди.

В
скасованій  частині прийняти  нове
рішення,  яким  позовні  вимоги Закритого акціонерного товариства
"Сіріус" м.Макіївка Донецької області до  Приватного малого підприємства
"Лоцмен" м.Краматорськ про
стягнення  матеріальної  шкоди
у  розмірі  1599,48грн -задовольнити.

Стягнути
з Приватного малого підприємства "Лоцмен" м.Краматорськ
на  користь Закритого акціонерного
товариства "Сіріус" м.Макіївка Донецької області 1599,48грн.  матеріальної
шкоди.

В  іншій
частині  рішення  господарського  суду Донецької області від 14.02.2008 р. у
справі №40/418   залишити  без
змін.

Стягнути  з Приватного малого підприємства
"Лоцмен" м.Краматорськ на
користь Закритого акціонерного товариства "Сіріус" м.Макіївка
Донецької області   212грн. судових  витрат.

Доручити
господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Головуючий          О.В.
Стойка

Судді:          Г.І.
Діброва

Т.А.
Шевкова

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС