КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2008                                                                                           № 3/495

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:

за участю секретаря

судового засідання

представників сторін

- позивача: не з’явився,

- відповідача: Дашкеєв В.Г. (генеральний директор),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Телерадіокомпанія "Славія-TV"

на рішення Господарського суду м. Києва від 12.02.2008

у справі № 3/495

за позовом                               Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики"

до                                                   Приватного підприємства "Телерадіокомпанія "Славія-TV"

про                                                  повернення та звільнення орендованих приміщень,

ВСТАНОВИВ:

Державна науково-виробнича корпорація “Київський інститут автоматики” (далі-позивач) звернулася до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного підприємства “Телерадіокомпанія “Славія-ТV” (далі-відповідач) про зобов’язання відповідача повернути та звільнити об’єкт оренди по договору від 01.04.02 № 53/1 (нежитлові приміщення: кімнати №№ 514, 514а, 519, 519а, 424, загальною площею 161,4 кв.м.), розташований за адресою м. Київ, вул. Нагірна, 20.

Під час розгляду справи судом 1-ої інстанції позивачем було подано заяву про зміну позовних вимог, в якій він просив суд виселити відповідача із займаних за договором оренди від 01.04.02 №53/1 приміщень (кімнат №№ 514, 514а, 519, 519а, 424, загальною площею 161,8 кв. м.), розташованих за адресою м. Київ, вул. Нагірна, 20, та зобов’язати повернути позивачу об’єкт оренди за договором.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.02.08 позов задоволено повністю.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати у зв’язку з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ДНВК “КІА” залишити без задоволення.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач, вважаючи доводи відповідача необґрунтованими та безпідставними, а рішення місцевого господарського суду прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального права, просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Неявка представника позивача в судове засідання, на думку колегії суддів, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для її розгляду.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні докази, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

01.04.02 між Науково-виробничим підприємством “Київський інститут автоматики” (орендодавець), правонаступником якого є позивач, що встановлено рішенням Господарського суду м. Києва від 27.11.07 у справі № 4/268, та відповідачем (орендар) було укладено договір оренди № 53/1 індивідуально визначеного нерухомого майна (нежитлового приміщення), що належить до державної власності (далі-договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення, площею 54,8 кв.м., розміщене за адресою: вул. Нагірна, 20 в будинку, що знаходиться на балансі орендодавця. Приміщення передається в оренду з метою розміщення офісу резидента України.

Відповідно до п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування приміщенням у термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі приміщення.

Актом приймання-передачі приміщень, складеним і підписаним сторонами згідно з договором оренди від 01.04.02 № 53/1, підтверджується, що орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування приміщення кімн. 514, 514а, загальною площею 54,8 кв. м. з 01.04.02.

01.05.02 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору про оренду додаткового нежитлового приміщення площею 11,4 кв.м. (кімн. № 519а), розташованого за адресою: м. Київ, вул. Нагірна, 20, яке було передано орендарю за актом приймання-передачі від 01.05.02.

Додатковою угодою від 01.08.05 № 2 до договору орендодавець зобов’язався передати, а орендар прийняти в орендне користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Нагірна, 20, площею 95,2 кв.м. За актом приймання-передачі від 01.08.05 НВП “КІА” було передано, а ПП ТРК “Славія-ТV” прийнято в оренду приміщення кімн. № 519, 424 загальною площею 95,2 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 10.1 договору сторони встановили, що його укладено строком на один рік, з 01.04.02 до 31.03.03 включно. Згідно з додатковими угодами №№ 1, 2 до договору термін їх дії триває до припинення дії договору оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України (далі – ГК України) договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною четвертою статті 284 ГК України встановлено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Пунктом 10.6 договору встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим ще на один рік на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

За відсутності заяв обох сторін про припинення дії договору оренди від 01.04.02 у відповідності до п. 10.6. строк його дії було продовжено протягом наступних років і до 31.03.07.

03.04.07 позивачем на адресу відповідача було направлено заяву про припинення договору оренди у зв’язку із закінченням строку на який його було укладено, що підтверджується копією реєстру рекомендованих листів та касовим чеком (Т.1, а.с.26).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.08.07 у справі № 35/197 за позовом ПП “Телерадіокомпанія “Славія-ТV” до ДП “НВК “Київський інститут автоматики”, треті особи Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву, Міністерство промислової політики України про зобов’язання укласти договір оренди нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Нагірна, 20, загальною площею 209,3 кв.м. в позові відмовлено повністю. Цим рішенням встановлено небажання орендодавця продовжувати дію договору оренди від 01.04.02 № 53/1 після закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що з 31.03.07 дія договору оренди від 01.04.02 № 53/1 припинилася.

Частиною 1 ст. 785 ЦК України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов’язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження орендар зобов’язаний повернути орендодавцеві об’єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

На підставі п. 2.4 договору у разі припинення договору приміщення повертається орендарем орендодавцю за відповідним актом приймання-передачі. Приміщення вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Згідно з п. 5.6 договору орендар зобов’язаний, зокрема, у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцеві орендоване приміщення у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого приміщення з вини орендаря.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що відповідач, після закінчення терміну дії договору орендовані приміщення не звільнив, не передавши їх за актом приймання-передачі позивачу.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

З огляду на викладене колегія суддів, погоджуючись з судом 1-ої інстанції, вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги про зобов’язання відповідача звільнити орендовані на підставі договору від 01.04.02 приміщення та передати їх за актом приймання-передачі позивачу.

Твердження відповідача у скарзі, що він протягом квітня 2007 року не отримував листа позивача від 03.04.07 про припинення дії договору, та про те, що в матеріалах справи відсутні відповідні докази колегія суддів не приймає до уваги, оскільки Закон України “Про оренду державного та комунального майна” не містить норм, які б вимагали обов’язкового доказування факту отримання іншою стороною письмових повідомлень про припинення дії договору після закінчення його терміну дії.

Наявність листа від 03.04.07 доводить волевиявлення позивача не продовжувати дію договору оренди.

Посилання скаржника на п. 10.5 договору в редакції додатку до нього, погодженого Фондом державного майна України 27.10.03, та твердження, що позивачем не було відшкодовано відповідачеві витрати пов’язані з поліпшенням орендованого майна колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини не є предметом розгляду справи № 3/495. Крім того, відповідач у справі не позбавлений права звернутися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Заявлене відповідачем клопотання про забезпечення позову шляхом заборони позивачу здійснювати будь-які дії, направлені на зміну (ремонт, переобладнання, виконання будь-яких внутрішніх робіт з перепланування та зміни, внутрішнього ремонту) приміщень, які є предметом договору оренди від 01.04.02 № 53/1 та додаткових угод до нього, колегія суддів залишає без задоволення, оскільки скаржником не доведено суду ймовірність припущень останнього, що позивач має намір вчинити будь-яку із наведених вище дій.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 12.02.08 у справі № 3/495 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства “Телерадіокомпанія “Славія-ТV” – без задоволення.

Головуючий суддя

Судді

07.05.08 (відправлено)