КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2008                                                                                           № 16/340

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Моторного О.А.

суддів:           Алданової С.О.

Вербицької О.В.

при секретарі           Цецарському А.О.

за участю представників:

від позивача – Костюченко Ю.В.,

від відповідача - не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Конференц-Готель-Майстер"

на рішення Господарського суду м.Києва від 04.12.2007

у справі № 16/340 (Ярмак О.М.)

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства "Мостобуд"

до                                                   Приватного підприємства "Конференц-Готель-Майстер"

про                                                  стягнення 458347,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 413 737,58 грн. основного боргу, 22 670,56 грн. пені, 17 790,72 грн. індексу інфляції, 4 148,72 грн. 3 % річних за неналежне виконання зобов’язання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2007 у справі № 16/340 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 413 737,58 грн. основного боргу, 17790,72 грн. індексу інфляції, 4148,72 грн. річних, 4346,77 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступне:

30.12.2005 між позивачем як замовником та відповідачем як виконавцем був укладений договір № 423-юр-Д, відповідно до якого позивач доручив, а відповідач зобов’язався здійснювати від свого імені і за рахунок замовника за узгодженими цінами, дії із замовлення і бронювання місць в санаторії „Журавочка”, „Оздоровчого культурного комплексу”, який знаходиться за адресою: с. Пухівка, м. Київ, Пуща водиця для проживання працівників ВАТ „Мостобуд” працюючих вахтовим методом по будівництву Подільсько-Воскресенського мостового переходу через р. Дніпро м. Київ.

Пунктом п.1.2. договору визначено, що даний договір укладений на строк до 31 грудня 2006 р.

Сторонами по справі укладались додаткові угоди №1/2 від 01.01.2006, № 1/3 від 01.02.2006, № 1/4 від 01.08.2006, № 1/3 від 01.11.2006 до договору № 423-юр-Д від 30.12.2006, якими додатково були визначені санаторії та встановлено дію додаткових угод до виконання вказаного договору.

Відповідно до п. 2.1. договору позивач зобов’язався своєчасно подавати відповідачу заявки на надання місць для проживання в письмовому вигляді за п’ять днів до заїзду співробітників, щомісячно проводити звірку розрахунків, оплатити надані послуги згідно підписаного акту.

Згідно платіжних доручень позивач здійснив авансові платежі в грудні 2006 р.- лютому 2007 р. на загальну суму 1 410 000 грн.

Відповідно до актів здачі - приймання робіт (надання послуг) вартість наданих послуг склала 1 206 140 грн. (акт № ОУ - 0000362 на суму 651755 грн., акт № ОУ-31/01/07-2 на суму 554385 грн.).

Згідно акту звірки станом на 01.12.2006 за відповідачем обліковувалась заборгованість в сумі 209 877,58 грн.

Відповідно до п. 6.2. договору замовник має право в будь-який час відмовитися від виконання договору шляхом направлення письмового повідомлення виконавцю. Договір вважається розірваним з моменту отримання виконавцем повідомлення замовника, якщо в повідомленні не вказаний більш пізніший строк розірвання договору.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення № 2657436, відповідач 05.04.2007 отримав Додаткову угоду № б/н від 31.01.2007 про припинення дії договору № 432-юр-Д від 30.12.2005.

13.04.2007 відповідачем було отримано претензію позивача від 03.04.2007 № 99-юр з вимогою повернути невикористані авансові платежі у сумі 413 737,58 грн.

Однак, відповідач відповіді на претензію не надав, кошти не повернув.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов’язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов’язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно положень ст. 536, ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання вчиняється у письмовій формі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 413 737,58 грн. заборгованості, 17 790,72 грн. індексу інфляції, 4148,72 грн. – 3 % річних та відмовлено в частині позовних вимог щодо стягнення 22 670,56 грн. пені у зв’язку з відсутністю у договорі положень щодо її застосування.

Доводи відповідача про порушення судом процесуальних норм не знаходять підтвердження в матеріалах справи, оскільки згідно відмітки ухвала від 20.11.2007 відправлена відповідачу на дві адреси 26.11.2007.

При цьому, заперечень щодо суті оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об’єктивно з’ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга Приватного підприємства „Конференц-Готель-Майстер” не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2007 у справі № 16/340 не підлягає скасуванню.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Конференц-Готель-Майстер” залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2007 у справі № 16/340 – без змін.

2.          Матеріали справи № 16/340 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Моторний О.А.

Судді                                                                                          Алданова С.О.

Вербицька О.В.