ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"02"
квітня 2008 р.

Справа
№ 3/19-75.

за
позовом підприємця
ОСОБА_1, м. Луцьк

до
відповідачів:
товариства з обмеженою відповідальністю „Рубін”, м. Ківерці

Ківерцівської
міської ради, м. Ківерці

про визнання права власності

Голова господарського суду

Волинської
області Кравчук В.О.

за участю
представників сторін:

від
позивача: ОСОБА_1
-підприємець, ОСОБА_2 -представник (дов. від 18.03.2008р.)

від
відповідачів: не
з'явились

Відповідно
до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України позивачу та його
представнику було роз'яснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не
було. В судовому засіданні на підставі ст. 22 ГПК України учасникам судового
процесу було роз'яснено їх права                                 та обов'язки.
Заяв та клопотань на розгляд господарського суду не поступило.

Суть
спору: Підприємець
ОСОБА_1, м. Луцьк звернувся                                до
господарського суду Волинської області з позовом до відповідачів:
товариства                             з
обмеженою відповідальністю „Рубін”, м. Ківерці та Ківерцівської міської ради,
м. Ківерці про визнання за суб'єктом господарювання права власності на об'єкт
нерухомого майна -частину майстерні по ремонту автомобілів „Б-1” загальною
площею 124,8 кв.м., котра складається                         із приміщень 1-1
майстерня площею 40,0 кв.м., 1-2 кладова площею 4,5 кв.м., 1-3 кладова площею
13,6 кв.м., 1-4 майстерня площею 35,5 кв.м., 1-5 майстерня площею 31,2 кв.м. та
знаходиться                  за адресою:
АДРЕСА_1

В
обґрунтування пред'явлених до відповідачів позовних вимог позивач
посилається                     на
отримання товариством „Рубін” у власність державного майна (павільйон ОП-54,
приміщення, павільйон ОП-54, огорожа, компресор та малоцінний інвентар) згідно
з укладеним 28.03.1996р.
з представництвом Фонду Державного майна України в Ківерцівському районі
договором купівлі-продажу, закріплення за гр. ОСОБА_1 та надання останньому у
зв'язку з виходом його із складу засновників ТзОВ „Рубін” майнових паїв у
вигляді боксів №№1, 2, 3, отримання підприємцем                 у власність земельних ділянок,
котрі розташовані безпосередньо під переданими об'єктами нерухомості, надання
Ківерцівською міською радою підприємцю ОСОБА_1 дозволу                            на проведення
реконструкції його нерухомого майна з одноповерховою добудовою загальною площею
25 м.кв., оформлення виконавчим комітетом Ківерцівської міської ради за
підприємцем-позивачем права власності на частину майстерні по ремонту
автомобілів, що знаходиться                          у АДРЕСА_1, звернення
позивача до органів технічної інвентаризації із заявою про реєстрацію права
власності на об'єкти нерухомого майна, а також відмову КП „Волинське ОБТІ” у
вчиненні зазначених дій.

В
судовому засіданні позивач та представник останнього пред'явлений позов
підтримали  та просять суд задовольнити
останній в повному об'ємі.

Представник
Ківерцівської міської ради в судовому засіданні 19.03.2008р. та у поясненні від
19.03.2008р. на позовну заяву пред'явлені підприємцем ОСОБА_1 позовні вимоги
визнав                 в повному об'ємі
зазначивши при цьому законність набуття позивачем права власності на об'єкти
нерухомого майна, що виступають предметом спору, знаходження нерухомості на
земельних ділянках, що є у власності позивача, а також проведення останнім
реконструкції приміщень
у відповідності та з дотриманням встановлених норм і правил.

На
день та час розгляду справи в суді відповідачем -товариством з обмеженою
відповідальністю „Рубін” всупереч вимогам ухвали господарського суду від
05.03.2008р.                    про
порушення провадження у справі та ухвали від 19.03.2008р. про відкладення
розгляду справи не було представлено суду відзиву на позовну заяву, доводів та
заперечень з приводу пред'явленого позову, письмових пояснень та інших
витребуваних судом документів, компетентного представника в судове засідання
ТзОВ „Рубін” не направило, хоча про день та час розгляду справи в суді
повідомлялось належним чином (зазначені ухвали направлялись канцелярією
господарського суду за адресою відповідача -АДРЕСА_1 рекомендованою
кореспонденцією).

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника,
господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

28
березня 1996 року між товариством з обмеженою відповідальністю „Рубін”                                та
представництвом Фонду державного майна України в Ківерцівському районі було
укладено договір купівлі-продажу державного майна при викупі. Зазначений
договір було посвідчено державним нотаріусом Ківерцівської державної
нотаріальної контори Ясинською Н.М.

На
виконання вказаного договору 26.04.1996р. між представництвом Фонду державного
майна України в Ківерцівському районі та товариством з обмеженою
відповідальністю „Рубін” було підписано Акт передачі державного майна, згідно
якого ТзОВ „Рубін” отримало у власність павільйон ОП -54, приміщення, павільйон
ОП-54, огорожу, компресор та малоцінний інвентар (всього майна на суму 1,639
млрд. крб.)

З
огляду на те, що громадянин ОСОБА_1 був учасником товариства                    з обмеженою
відповідальністю „Рубін”, останнім 22 березня 2004 року було подано заяву про
вихід із складу засновників зазначеного товариства із зазначенням при цьому на
виділенні даним товариством належної учаснику частки в майні юридичної особи.

25
березня 2004 року зборами засновників ТзОВ „Рубін” (протокол зборів
долучено                    до матеріалів
справи -а.с. 17) було вирішено закріпити за гр. ОСОБА_1 майнові паї у вигляді
боксів за №1 та №2. 26 березня 2004 року цими ж зборами засновників було
вирішено надати позивачу у власність бокси за №№ 1, 2, про що складено протокол
зборів засновників
ТзОВ „Рубін” за №4.

08
грудня 2005 року зборами учасників ТзОВ „Рубін” було вирішено створити
комісію               по видачі майнових
паїв та видати паї відповідно до актів передачі, передавши у власність                    гр. ОСОБА_1 бокси за №№1,
2, 3, про що було складено відповідний протокол за №5/1.

На
виконання вищенаведеного рішення засновників 12 грудня 2005 року було створено
комісію по передачі майнових паїв (наказ №85), котрою було передано ОСОБА_1
бокси                    за №№1, 2, 3
складових павільйону ОП-54, 1983 року вводу в експлуатацію, що розташовані                  за адресою АДРЕСА_1. За
результатами передачі учаснику товариства „Рубін” належного йому майна було
складено акт прийняття-передачі основних засобів від 12.12.2005р. (а.с. 21).

Як вбачається
з матеріалів справи та наданих позивачем пояснень, на даний час передані  гр. ОСОБА_1 об'єкти нерухомого майна
використовуються останнім з метою здійснення підприємницької діяльності, а саме
для ремонту і технічного обслуговування легкових автомобілів.

Вказані
бокси розташовані на земельних ділянках, що належать підприємцю ОСОБА_1             на праві власності згідно
Державних актів на право власності на земельну ділянку серії                      НОМЕР_1 від 12.07.2004р.
та серії НОМЕР_2 від 07.03.2006р. Загальна площа вищенаведених земельних
ділянок становить 0,0406 га., цільове призначення землі -для ремонту   і технічного обслуговування легкових
автомобілів (копії Державних актів -а.с. 23, 24).

Рішенням
Ківерцівської міської ради за №272 від_29.07.2004р. підприємцю-позивачу,                 як власнику боксу №1 було
надано дозвіл на проведення реконструкції цього приміщення                          з одноповерховою добудовою
загальною площею 25 м. кв. З метою проведення такої реконструкції майна
позивачем було виготовлено всю необхідну технічну документацію та проведено
саму реконструкцію.

30.11.2006р.
виконавчим комітетом Ківерцівської міської ради було прийнято рішення                за №452, яким оформлено за
позивачем право власності на частину майстерні (Б-1) по ремонту автомобілів, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Загальна площа приміщень, право власності на
котрі було оформлено за підприємцем ОСОБА_1 згідно із зазначеним рішенням
становила 124,8 м. кв., в тому числі: майстерня 1-1 площею 40,0 м. кв.;
кладова                  1-2 площею 4,5
м. кв., кладова 1-3 площею 13,6 м. кв.; майстерня 1-4 площею 35,5 м. кв.;
майстерня 1-5 площею 31,2 м. кв.

З
метою виготовлення правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомості та з
метою проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно
-частину майстерні
по ремонту автомобілів „Б-1” загальною площею 124,8 кв.м., котра
складається із приміщень
1-1 майстерня площею 40,0 кв.м., 1-2 кладова площею 4,5 кв.м., 1-3
кладова площею 13,6 кв.м.,            1-4
майстерня площею 35,5 кв.м., 1-5 майстерня площею 31,2 кв.м. та знаходиться за
адресою: Волинська область, АДРЕСА_1, підприємцем ОСОБА_1 на адресу
комунального підприємства „Волинське обласне бюро технічної інвентаризації”
було направлено ряд правовстановлюючих документів.

Рішенням
від 15.11.2007р. за №2121 КП „Волинське ОБТІ” було відмовлено позивачу              у проведенні державної реєстрації
права власності на зазначені об'єкти нерухомості.

Підставою
для відмови у проведенні державної реєстрації права власності стало посилання
КП „Волинське обласне БТІ” на невідповідність представлених позивачем первинних
правовстановлюючих документів вимогам, встановленими Тимчасовим положенням про
порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженому Наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. за №7/5 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України за №157/6445 18.02.2002р.) та положеннями інших
актів чинного законодавства України, відсутність реєстрації за товариством
„Рубін” права власності на передане останнім ОСОБА_1 нерухоме майно                    в якості майнової частки
останнього, непредставлення документів в підтвердження права власності ТзОВ
„Рубін” на майстерню по ремонту автомобілів у АДРЕСА_1.

Відмова
комунального підприємства „Волинське обласне бюро технічної
інвентаризації”               у державній
реєстрації за підприємцем ОСОБА_1 права власності на об'єкт нерухомості стала
підставою для звернення останнього до господарського суду з відповідним
позовом.

Відповідно
до ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права та майнові обов'язки
суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з
угод,                               не
передбачених законом, але таких, що йому не суперечать, а згідно ст. 147
Господарського кодексу, майнові права суб'єктів господарювання захищаються
законом.

Згідно
положень ст.ст. 655, 656 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу
-            це угода, за якою одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується передати майно                         у власність другій
стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно              і сплатити за нього певну грошову
суму.

Зазначена
угода спрямована на безповоротне відчуження продавцем майна і перехід його             у власність (повне господарське
відання чи оперативне управління) покупця, виступає юридичною підставою
виникнення права власності іншої сторони за угодою на придбаний згідно договору
об'єкт.

Істотними
умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну угоди,
недосягнення сторонами згоди щодо цих істотних умов, незважаючи на визначення
останніми всіх інших можливих істотних умов (про строк, місце, спосіб виконання
і т.п.) тягне за собою визнання цієї угоди неукладеною.

В
даному випадку сторонами за договором купівлі-продажу державного майна при
викупі від 28.03.1996р., а саме представництвом Фонду державного майна України
в Ківерцівському районі та товариством з обмеженою відповідальністю „Рубін”,
поряд із зазначенням в угоді умов щодо строків, місця та способу її виконання,
положень щодо порядку проведення розрахунків             за придбаний об'єкт та порядку
передачі останнього у власність покупця, було визначено і всі необхідні при
цьому обов'язкові істотні умови договору купівлі-продажу -умови щодо предмету
договору (його складу, особливостей, місце знаходження і т.п.) та ціни договору
купівлі-продажу (в даному випадку, вартості об'єкту відчуження).

У
відповідності до ст.ст. 328, 334 Цивільного кодексу України, право власності
набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із
закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право
власності у набувача майна за договором виникає                        з моменту передання
майна, якщо інше не встановлене законом або договором. Право власності  на майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або
з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.

В
силу положень чинного законодавства України власник не може бути позбавлений
права власності на своє майно.

В
даному випадку, товариство з обмеженою відповідальністю „Рубін” набуло права
власності на об'єкти нерухомості -власність павільйон ОП -54, приміщення,
павільйон ОП-54, огорожу, компресор та малоцінний інвентар (всього майна на
суму 1,639 млрд. крб.) на підставі укладеного з представництвом Фонду
державного майна України в Ківерцівському районі договору купівлі-продажу від
28.03.1996р.

Зазначений
договір між сторонами за останнім було укладено у відповідності до вимог
чинного законодавства України, будь-яких порушень та недоліків при укладенні
даного договору господарським судом встановлено не було, зазначена угода
предметом судового розгляду
не виступала, в судовому порядку недійсною та неукладеною не
визнавалась, будь-яких порушень положень чинного законодавства України при
переході права власності на об'єкт нерухомості від одного суб'єкта
господарювання до іншого судом встановлено не було, у суду відсутні будь-які
підстави вважати договір купівлі-продажу недійсним, так як і відсутні підстави
вважати товариство „Рубін” незаконним власником переданого у відповідності до
цієї угоди нерухомого майна.

Статтею
175 Господарського кодексу України передбачено, що майново-господарськими
визнаються зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Майнові
зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Статтею
328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах,                        що не заборонені
законом, зокрема із правочинів.

В
даному випадку, як було зазначено вище, бокси за №№1, 2, 3 гр. ОСОБА_1
отримав                в якості частки
останнього в майні ТзОВ „Рубін” після свого виходу із складу засновників даного
товариства.

Статтями
116, 148 Цивільного кодексу України передбачено право учасника                       товариства на свій вихід
з останнього. Вихід учасника з товариства пов'язаний з обов'язком останнього
сплатити певну суму коштів чи передати майно. В даному випадку суд вважає,                   що позивачу, як особі, котра
заявила про своє бажання вийти із складу учасників товариства було правомірно
та в межах чинного законодавства надано майно товариства, яке складається із
трьох боксів за №№1, 2, 3, а відтак останній набув права власності на об'єкти
нерухомості згідно документів про виділення та передачу частки майна.

Разом
з тим, бокси за №№1, 2, 3 розташовані на земельних ділянках, що належать
позивачу на праві власності згідно Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії
НОМЕР_1, виданого Ківерцівським районним відділом земельних ресурсів
12.07.2004р.                   на
підставі договору про виділення частки учасника від 07.07.2004р., та згідно
Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого
Ківерцівським районним відділом земельних ресурсів 07.03.2006р. на підставі
договору про виділення частки учасника від 02.02.2006р. Загальна площа вищенаведених
земельних ділянок становить 0,0406 га., цільове призначення землі -для ремонту
і технічного обслуговування легкових автомобілів.

Рішенням
Ківерцівської міської ради за №272 від_29.07.2004р. позивачу, як власнику боксу
№1, було надано дозвіл на проведення реконструкції останнього з одноповерховою
добудовою загальною площею 25 м. кв. З метою проведення реконструкції даного
боксу підприємцем              ОСОБА_1
було виготовлено всю необхідну технічну документацію та  проведено саму реконструкцію.

30.11.2006р.
виконавчим комітетом Ківерцівської міської ради винесено рішення №452 про
оформлення за підприємцем ОСОБА_1 право власності на частину майстерні  по ремонту автомобілів, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1. Загальна площа приміщень, що була затверджена за підприємцем
в якості власності останнього, становила 124,8 м. кв., з яких: майстерня 1-1
площею 40,0 м. кв.; кладова 1-2 площею 4,5 м. кв., кладова 1-3 площею 13,6 м.
кв.; майстерня 1-4 площею 35,5 м. кв.; майстерня 1-5 площею 31,2 м. кв.

Відповідно
до ст. 29 Закону України „Про планування та забудову території”, дозволом             на виконання  будівельних
робіт виступає документ,  що
засвідчує право забудовника                           та підрядника на
виконання будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних
мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт. Дозвіл на
виконання будівельних робіт надається на підставі проектної документації.
Проектна документація -затверджені текстові та графічні матеріали,  якими визначаються містобудівні,
об'ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні
вирішення, а також кошториси об'єктів будівництва.

Законом
України „Про планування та забудову території” та положеннями Цивільного
кодексу України визначено, що будівництво чи реконструкція об'єктів
містобудування здійснюється згідно з законодавством, державними стандартами,
нормами та  правилами, регіональними і
місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацією. Власник
того чи іншого об'єкту нерухомості здійснює будівництво чи реконструкцію
останнього за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних,
екологічних та інших норм і правил.

В
даному випадку на проведені підприємцем будівельно-монтажні роботи було
підготовлено відповідні технічні документи, паспорти, отримано погодження та
дозволи,                      що також
підтверджено в судовому засіданні представником Ківерцівської міської ради
(відзив  від 19.03.2008р. -а.с. 41).

Відповідно
до вимог ст.ст. 331, 375, 376 Цивільного кодексу України власник земельної
ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті
водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці
іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним
будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову
здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних,
екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної
ділянки за її цільовим призначенням.

Житловий
будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Право
власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду
визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що
не була                    їй відведена
для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

На
вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва
(створення майна).

У
відповідності положень законодавства право власності -це врегульовані законом
суспільні відносини щодо володіння, користування та розпорядження власником
належним йому на праві власності майном. Кожен в Україні має право володіти,
користуватись та розпоряджатись своїм майном особисто або спільно з іншими.
Власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать
закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої не
забороненої законом діяльності, власникам забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

Здійснюючи
своє право щодо володіння земельною ділянкою, володіння, користування              та розпорядження об'єктами
нерухомості, котрі знаходяться в межах останньої, підприємець ОСОБА_1 здійснив
реконструкцію належних йому приміщень.

У
відповідності до ст.ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності
набувається              на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена судом.

В
силу ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб, власник               не
може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків,
передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами.

Згідно
статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу
України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав
та інтересів може бути, зокрема,
і визнання права.

Захищаючи
право суб'єкта господарювання підприємець ОСОБА_1 відповідно до ст. 16 ЦК
України та ст. 20 ГК України звернувся до суду з позовною заявою саме про
визнання за останнім права власності на реконструйовані останнім об'єкти
нерухомого майна і господарський суд, враховуючи вищевикладене прийшов до
висновку про підставність заявлених позивачем позовних вимог та необхідність
задоволення останніх.

Враховуючи
заявлене підприємцем ОСОБА_1 клопотання (а.с. 40), суд вважає,                        що витрати,
пов'язані  з поданням позову до суду та
розглядом справи в суді, слід віднести                  на позивача.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 20 Господарського кодексу України,                   ст.ст. 316, 328, 331, 375,
376 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.
Позов задовольнити повністю.

2.
Визнати за підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) право
власності на об'єкт нерухомого майна -частину майстерні по ремонту автомобілів
„Б-1” загальною площею 124,8 кв.м., котра складається                         із приміщень 1-1
майстерня площею 40,0 кв.м., 1-2 кладова площею 4,5 кв.м., 1-3 кладова площею
13,6 кв.м., 1-4 майстерня площею 35,5 кв.м., 1-5 майстерня площею 31,2 кв.м. та
знаходиться                      за адресою:
АДРЕСА_1

Голова
господарського суду

Волинської
області
В.О. Кравчук