ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2008 р.

Справа № 02/61-12А.

За позовом Рожищенської районної санітарно-епідеміологічної станції

До Державної інспекції контролю за цінами у Волинській області

Про визнання нечинним рішення

Головуюча суддя С.В. Костюк

При секретарі О.Г. Сур'як

Представники:

Від позивача: н/з;

Від відповідача: Чабарай Р.В. –гол. спеціаліст-юрисконсульт.

Права та обов’язки представнику відповідача роз’яснені відповідно до ст.ст. 49,51 КАС України.

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу від представника відповідача не поступило.

В судовому засіданні 31.03.2008 р. оголошено перерву до 01.04.2008 р. для представлення відповідачем розрахунку необґрунтовано отриманої виручки з 01.11 по 04.12.2005 р.

Суть спору: Позивач просить визнати нечинним рішення Державної інспекції контролю за цінами у Волинській області від 05.12.2006 р. №25-к Про застосування економічної санкції за порушення державної дисципліни цін, відповідно до якого вирішено вилучити у Рожищенської районної санітарно-епідеміологічної станції в дохід державного бюджету 3 062 грн. необґрунтовано одержаної виручки та стягнути штраф в сумі 6 125,74 грн.

Обґрунтовуючи заявлену вимогу зазначає, що оспорюване рішення не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки при визначенні тарифів на роботи та послуги, позивач керувався листом –роз'ясненням ДПА України №8101/5/15-2416 від 15.09.2003 р., наданому на запит Міністерства охорони здоров'я України, яким передбачалось нарахування до тарифів, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2003 р. №1351 20% податку на додану вартість. При цьому вказує, що позивач при визначенні розміру тарифів керувався ст..8 Законами України «Про ціни та ціноутворення», ст.35 Закону України «Про забезпечення санітарно-епідеміологічного благополуччя населення»та Законом України «Про податок на додану вартість».

Відповідач в запереченні на позов вказує, що не згідний з доводами, викладеними в заяві позивача, оскільки вони суперечать законодавству України. При цьому зазначає, що матеріалами перевірки встановлено наступне:

- у період з 01.11.2005р. по 31.12.2005р. позивачем при нарахуванні плати за платні послуги до фіксованих розмірів тарифів, затв. Постановою КМУ від 27.08.2003р. № 1351, нараховувались непередбачені законодавством націнки в розмірі 20% (неправомірно застосовувались вільні ціни у період дії регульованих). Внаслідок чого із споживачів необґрунтовано було стягнуто понад установлені тарифи кошти в сумі 2417,67грн.

- у період з 11.05.2006р. по 31.05.2006р. неправомірно застосовувались вільні ціни у період дії регульованих (застосовувались тарифи, затверджені постановою КМУ від 27.08.2003р. № 1351, які з 11.05.2006р. відмінені постановою КМУ від 11.05.2006р. № 662). Необґрунтовано одержано виручку в сумі 645,87грн.

Всього необґрунтовано одержана виручка в результаті порушення державної дисципліни цін складає 3062,87грн., яка згідності.14 Закону України “Про ціни і ціноутворення”підлягає вилученню і зараховується в дохід відповідного бюджету із застосуванням штрафу у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки за належністю, яка складає 6125,74грн.

З представлених суду матеріалів вбачається наступне.

Держінспекцією цін проведено перевірку формування та застосування тарифів на роботи та послуги, що виконуються та надаються за плату Рожищенською районною санітарно-епідеміологічною станцією (СЕС) за період з 01.01.2005 р. по 24.10.2006 р., по результатах якої складено акт від 07.11.2006 р. Перевіркою встановлено, що у період з 01.11.2005 р. по 31.12.2005 р. при нарахуванні плати за надані платні послуги до фіксованих розмірів тарифів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2003 п. №1351 (надалі- Постанова №1351), нараховувались непередбачені законодавством націнки в розмірі 20 %. За період з 01.11.2005 р. по 31.12.2005 р. зі споживачів понад встановлені тарифи безпідставно отримано 2 417,67 грн.

За період з 11.05.2006 р. по 31.05.2006 р. СЕС неправомірно застосовувались вільні ціни у період дії регульованих, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2006 р. №662, внаслідок чого необґрунтовано одержано виручку в сумі 645,20 грн.

На підставі акту перевірки 05.12.2006 р. начальником інспекції прийнято рішення №25-к Про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, відповідно до якого вирішено вилучити у СЕС в дохід державного бюджету необґрунтовано отриману виручку в сумі 3 062 грн. 87 коп. та застосувати штраф в подвійному розмірі, що становить 6 125,74 грн.

Зазначене рішення є предметом спору по даній справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та враховуючи правову позицію Верховного суду України по даній категорії спорів, зокрема Постанову від 11.09.2007 р., господарський суд дійшов висновку, що висновок відповідача в частині отримання позивачем необґрунтованої виручки відповідає вимогам чинного законодавства, однак оспорюване рішення підлягає частковому скасуванню з врахуванням строків, встановлених ч.1 ст.250 Господарського кодексу України.

Даний висновок суду ґрунтується на наступному.

Згідно ст.13 Закону України «Про ціни та ціноутворення» та Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 р. №1819 саме на Держінспекцію по цінах покладено функції з питань додержання центральними та місцевими органами виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями вимог щодо формування, встановлення та застосування цін та тарифів. Дані функції Держінспекції виконують шляхом проведення перевірок документів, пов’язаних з формуванням, встановленням і застосуванням цін, тарифів на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності та приймають рішення про застосування до СПД передбачених чинним законодавством економічних санкцій за порушення порядку встановлення та застосування цін.

Згідно п.3 ст.116 Конституції України до повноважень Кабінету Міністрів України належить проведення цінової політики, яке реалізовано в Законі України «Про ціни та ціноутворення», згідно якого Кабінет Міністрів забезпечує здійснення державної політики цін, визначає перелік продукції, товарів і послуг, державні фіксовані та регульовані ціни (тарифи), які затверджуються відповідними органами державного управління. Згідно зі ст.35 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення»Кабінету Міністрів України надано право визначати перелік та тарифи на платні послуги, які надаються закладами санітарно-епідеміологічної служби, такий перелік було затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.2002 р. №1544, а Постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2003 р. №1351 затверджено тарифи (прейскуранти) на роботи і послуги, що виконуються за плату установами та закладами СЕС.

Дані тарифи були визначені з врахуванням податку на додану вартість в розмірі 20 %. Згідно порядку ціноутворення , що діє, регульовані тарифи встановлюються з врахуванням кінцевої вартості послуг для споживача, тому включають в себе ПДВ.

Однак, як з'ясувалось в ході перевірки СЕС при нарахуванні плати за надані платні послуги до фіксованих розмірів тарифів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2003 р. №1351 ще нараховувала націнку в розмірі 20%, чим безпідставно було отримано із споживачів в період з 01.11 по 31.12.2005 р. –2 417 грн. 67 коп.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2006 р. №662 були внесені зміни до Постанови №1351.

Постанова №662 згідно п.5 Указу Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності»набрала чинності з моменту прийняття, а саме, з 11.05.2006 р., що підтверджено також листом Мінюсту №34-26-2336 від 06.07.2006 р.

З чого слідує, що СЕС з 11.05.2006 р. при визначенні тарифів на послуги необхідно було керуватись Постановою Кабінету Міністрів України №662, відповідно до якої заклади санітарно-епідеміологічної служби зобов’язані надавати послуги по конкретно визначених розмірах тарифів.

Однак, як слідує з матеріалів перевірки, СЕС в період з 11.05 по 31.05.2006 р. застосовувались вільні ціни у період дії регульованих, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 11.05.2006 р. №662, внаслідок чого необґрунтовано одержано виручку в сумі 645,20 грн.

Оскільки, матеріалами перевірки встановлено факт завищення позивачем тарифів на платні послуги, що є порушенням Постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2003 р. №1351 із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2006 р. №662, тому відповідачем правомірно прийнято рішення №25-к від 05.12.2006 р., яке є предметом спору, про вилучення необґрунтовано одержаної виручки в результаті порушення державної дисципліни цін в дохід державного бюджету України на підставі ч.1 ст.14 Закону України «Про ціни і ціноутворення», згідно якої вся необґрунтовано одержана підприємством, установою, організацією виручка підлягає вилученню дохід відповідного бюджету залежно від підпорядкування підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди стягується штраф в подвійному розмірі одержаної суми виручки.

Водночас, відповідачем при винесенні рішення №25-к не взято до уваги те, що зазначена в рішенні санкція за своєю правовою природою підпадає під визначення ст.238 Господарського кодексу України, який вступив в дію з 01.01.2004 р., тобто є адміністративно-господарською, на неї поширюється положення ст..250 цього кодексу, стосовно можливості її застосування протягом строків, встановлених цією статтею, а саме не пізніше шести місяців з дня виявлення та не пізніше року з дня вчинення відповідного порушення.

З матеріалів перевірки слідує, що порушення було виявлено актом перевірки від 07.11.2006 р., штрафна санкція застосована рішенням від 05.12.2006 р., тобто в межах 6-ти місячного строку.

Водночас, як слідує з розрахунків суми необґрунтовано отриманої виручки при винесенні рішення 05.12.2006 р. взята з 01.11.2005 р., тобто поза межами річного строку, тому з врахуванням положень ст.250 ГК України необґрунтовану виручку необхідно рахувати за період з 05.12.2005 р. по 31.12.2005 р., яка становить 1 037,70 грн. (2 417,67 –1 379,97 за період з 01.11.2005 р. по 04.12.2005 р, тобто поза межами річного строку). Всього сума необґрунтованої виручки за період з 05.12 по 31.12.2005 р. та з 11.05.2006 р. по 31.05.2006 р. становить 1 682,90 грн. (1 037,70 +645,20), подвійний розмір штрафної санкції складає 3 365,80 грн.

З врахуванням зазначеного, вимога позивача підлягає частковому задоволенню, а оспорюване рішення слід визнати нечинним на суму 4 139,91 грн., з якої 1 379,97 грн. необґрунтована виручка та 2 759,94 грн. штрафна санкція.

Щодо посилання позивача на роз’яснення ДПА України, надане листом від 15.09.2003 р. №8101/5/15-2416 стосовно необхідності додавання податку на додану вартість до тарифів на послуги державної санепідемслужби, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2003 р. №1351, надані Міністерству охорони здоров'я, то зазначене в даному випадку не може застосовуватись, оскільки питання визначення структури ціни не відноситься до компетенції Державної податкової адміністрації.

Виходячи з вищезазначеного та керуючись Конституцією України, Законами України «Про ціни та ціноутворення», «Про податок на додану вартість», «Про забезпечення санітарного і епідеміологічного благополуччя населення», ст..ст.69,71,86,158-160 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

п о с т а н о в и в :

1. Позов задоволити частково.

2. Визнати нечинним рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін від 05.12.2006 р. №25-к на суму 4 139,91 грн., з якої 1 379,97 грн. необґрунтовано вилучена виручка та 2 759,94 грн. штрафна санкція.

3. В решті позову відмовити.

На постанову через суд першої інстанції може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі.

Апеляційну скаргу може бути подано через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу може бути подано без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, установлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя С.В. Костюк

Дата виготовлення повного

тексту постанови - 07.04.2008 р.