ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.02.08р.

Справа № 25/6-08(12/18-07)

За позовом Закритого акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К",

м.Дніпропетровськ

до Відповідача-1: Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

Відповідача-2: Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про стягнення 3987 грн. 40 коп.

Суддя Чередко А.Є.

Представники:

Від позивача: Заворотній О.М. дор. № 01/4375 від 07.11.2007р.

Від відповідача-1: Бірюк Л.В., дор. № 4/11-556 від 28.12.2007р.

Від відповідача-2: Стефлюк Ю.В., дор. № 12-14/19 від 09.01.2008р.

СУТЬ СПОРУ:

У січні 2007 року ЗАТ "Кондитерська фабрика "А.В.К." звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Дніпропетровської міської ради та управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області котштів, що були перераховані в якості орендної плати за грудень 2003 року платіжним дорученням № 13834 від 13.01.2004р. у розмірі 12696,00 грн. замість 8708,60 грн.

У подальшому позивач надав доповнення до позовної заяви про уточнення обставин справи від 01.03.2005р. № 35 та просив стягнути з Державного бюджету України (через Головне управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області м. Дніпропетровськ, вул. Челюскіна, 1, помилково перераховані до державного бюджету кошти в сумі 3987 грн. 40 коп. посилаючись на те, що вказані кошти є переплатою за оренду у 2003р. за договорами оренди земельних ділянок № 164 від 02.06.2000р., № 166 від 02.06.2000р., № 167 від 02.06.2000р., № 1584 від 27.12.2001р., оскільки у 2003р. підлягало до сплати 83606 грн. 05 коп., а фактично позивачем була перерахована сума 108504 грн. 00 коп., тобто переплата у 2003 р. склала 24897 грн. 95 коп., у тому числі: 20910 грн. 55 коп. по вказаних вище договорах та помилково сплачена сума 3987 грн. 40 коп. за земельну ділянку площею 0,5972 га по вул. Журналістів, 7в, що була надана в оренду на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 08.10.2003р. за № 276/12 та зобов’язання по сплаті орендної плати за цю земельну ділянку у позивача виникло не з 08.10.2003р., а з моменту державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 24.02.2004р. № 4988, яка була проведена 16.03.2004р. Тобто, зобов’язання по сплаті орендної плати у позивача виникло з 16.03.2004р. Надлишкову оплату в сумі 3987 грн. 40 коп. позивачем здійснено за платіжним дорученням № 13834 від 13.01.2004р.

Також, позивач вказує на те, що згідно з листом НБУ № 25-011/46-181 від 09.01.2003р. та Указом Президента № 227/95 від 16.03.1995р. помилково перераховані грошові кошти повинні бути повернуті на розрахунковий рахунок позивача в п’ятиденний строк. За ст. 1212 ЦК України особа, яка незаконно одержала майно за рахунок іншої особи, зобов’язана повернути безпідставно придбане майно цій особі.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2007р. у справі № 12/18-07 стягнуто з Державного бюджету України (через головне управління Державного казначейства у Дніпропетровській області) на користь ЗАТ "Кондитерська фабрика "А.В.К." 3790,78 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.06.2007р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2007р. у справі № 12/18-07 змінено, стягнуто з місцевого бюджету Дніпропетровської міської ради (через головне управління Державного казначейства у Дніпропетровській області) на користь ЗАТ "Кондитерська фабрика "А.В.К." помилково перераховані кошти у сумі 3790,78 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.10.2007р. у справі № 12/18-07 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2007р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.06.2007р. у справі № 12/18-07 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

15.01.2008р. позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, за якою просить суд стягнути з місцевого бюджету (через Головне управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області м. Дніпропетровськ, вул. Челюскіна, 1, п/р 0002 банк ГУДКУ у Дніпропетровській області, , МФО 805012, КБК 13050200) на користь позивача наддмірно сплачені до місцевого бюджету 3987,40грн.

Відповідач-1 проти позову заперечує посилаючись на те, що позивачем пропущений строк позовної давності щодо вимоги повернення коштів за платіжним дорученням № 13834 від 13.01.2004р. та позивачем не враховані діючі договори оренди земельних ділянок № 163 і № 165. Вказані договори діяли і на 2003р., по ним також нараховувалась орендна плата. Крім того, у наявних в матеріалах справи платіжних дорученнях, якими підтверджується сплата орендної плати, позивачем не зазначено ні номеру договору, ні земельної ділянки за яку здійснювалась орендна плата. На спірний період у позивача в оренді було шість земельних ділянок, а тому стверджувати за які саме земельні ділянки сплачувалась орендна плата є неможливим.

Відповідач-2 проти позову заперечує, просять відмовити в позові посилаючись на те, що повернення надмірно сплачених платежів проводиться відповідачем-2 за поданням органів стягнення відповідно до вимог ст. 50 Бюджетного кодексу України та Порядку повернення платникам помилково та/або надмірно сплачених податків та зборів (обов’язкових платежів) затверджений наказом Державного казначейства України від 10.12.2002р. № 226 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.12.2002р. за № 1000/7288. Документи, на підставі яких повинно здійснюватись повернення коштів з бюджету до відповідача-2 не надходили, у зв’язку з чим останній був позбавлений можливості щодо повернення позивачу помилково перерахованих коштів.

У судовому засідання по справі оголошувалась перерва з 15.01.2008р. по 04.02.2008р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

У 2000р.-2001р. між Дніпропетровською міської радою та АТЗТ "Дніпропетровська кондитерська фабрика" (нове найменування з 17.06.2006 року ЗАТ "Кондитерська фабрика „А.В.К.") було укладено ряд договорів оренди земельних ділянок, а саме: договір оренди земельної ділянки № 163 від 02.06.2000р., розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Юрія Савченко, 79; договір оренди земельної ділянки № 164 від 02.06.2000р., розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Калинова, 1; договір оренди земельної ділянки № 165 від 02.06.2000р., розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 34а; договір оренди земельної ділянки № 166 від 02.06.2000р., розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Журналістів, 11; договір оренди земельної ділянки № 167 від 02.06.2000р., розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Журналістів, 7в; договір оренди земельної ділянки № 1584 від 27.12.2001р., розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Журналістів, 11-Г.

Як вбачається з матеріалів справи у відповідності з договорами оренди земельних ділянок № 164 від 02 червня 2000 року, № 166 від 02 червня 2000 року, № 167 від 02 червня 2000 року, № 1584 від 27 грудня 2001 року за оренду зазначених ділянок у 2003 році підлягало сплаті 83606,05 грн., фактично ж на рахунок Управління державного казначейства України у Дніпропетровській області позивачем була перерахована сума 108 504,00 грн, тобто надмірно сплачено відповідачу у 2003 році 24897,95 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 1316 від 14.02.2003 р. в сумі 8710,00 грн., № 2137 від 14.03.2003 р. в сумі 8100,00 грн., № 2925 від 14.04.2003 р. в сумі 8300,00 грн., № 3759 від 14.05.2003 р. в сумі 8400,00 грн., № 4789 від 13.06.2003 р. в сумі 8400,00 грн., № 5670 від 14.07.2003 р. в сумі 10347,00 грн., № 6749 від 14.08.2003 р. в сумі 8700,00 грн., № 9284 від 12.09.2003 р. в сумі 8800,00 грн., № 10321 від 14.10.2003 р. в сумі 8631,00 грн., №11621 від 14.11.2003 р. в сумі 8710,00 грн., № 12836 від 12.12.2003 р. в сумі 8710,00 грн., № 13934 від 13.01.2004 р. в сумі 12696,00 грн., копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Зарахування вказаних вище платежів до бюджету по договорам оренди за землю підтверджується і наявним в матеріалах справи листом відповідача-2 від 19.02.2007р. № 02-05/609, загальна сума яких за 2003р. становить 108504,00 грн.

Як встановлено судом дані платежі були здійснені позивачем за договорами оренди № 164 від 02.06.2000р., № 166 від 02.06.2000р. № 167 від 02.06.2000р. № 1584 від 27.12.2001р.

В обгрунтування заперечень проти позову відповідач-1 посилається на те, що в період 2003 року був чинним договір оренди земельної ділянки № 163 від 02 червня 2000 року площею 0,8360 га у м. Дніпропетровську по вул. Юрія Савченка, 79 для розміщення складу та договір оренди земельної ділянки № 165 від 02 червня 2000 року площею 0,0009 га у м. Дніпропетровську по вул. Косіора, 34а для проектування та улаштування торговельного кіоску, отже позивачем не було здійснено переплати, оскільки відповідні кошти були зараховані в оплату за оренду за наведеними договорами.

Між тим, рішенням Дніпропетровської міської ради № 289/4 від 06.11.2002 року земельна ділянка площею 0,8360 по вул. Юрія Савченка, 79 (договір № 163) була вилучена у позивача, та зазначений договір оренди земельної ділянки було визнано таким, що втратив чинність, а рішенням № 216/10 від 18.06.2003р. було вилучено у позивача земельну ділянку площєю 0,0009га. по вул. Косіора, 34а (договір № 165), а рішення про надання в оренду землі визнано таким, що втратило чинність.

Вилучення зазначених земельних ділянок відбулося внаслідок відчуження позивачем будівель та споруд, розташованих на зазначених земельних ділянках іншим особам, про що позивачем було повідомлено Дніпропетровську міську раду та Дніпропетровське

управління земельних ресурсів для внесення відповідних змін в державний земельний

кадастр.

Таким чином, згідно з ст.ст. 140, 141, 142 ЗК України позивач втратив право користування земельною ділянкою по вул. Ю. Савченка, 79 з 06.11.2002р., а земельною ділянкою по вул. Косіора, 34а з 18.06.2003р.

Згідно з ст. 7 Закону України „Про плату за землю", об'єктом плати за землю є земельна ділянка, яка перебуває у власності або користуванні. Отже за відсутності права позивача на користування земельною ділянкою в нього відсутній і обов’язок сплачувати орендну плату.

При цьому, суд також враховує, що оскільки підставою для укладення договору оренди земельної ділянки згідно з ст. 124 ЗК України є рішення відповідного органу місцевого самоврядування, то в разі втрати чинності таким рішенням не може мати чинності і договір укладений на підставі рішення про надання в оренду земельної ділянки. Розірвання ж такого договору у встановленому порядку у даному випадку не впливає на час втрати особою права користування земельною ділянкою та відповідно на час припинення зобов’язання щодо сплати орендної плати.

До того-ж, з матеріалів справи вбачається, що позивач фактично не використовував вищенаведені земельні ділянки після продажу нерухомого майна, що розташовани на них з дати укладення договорів купівлі-продажу 21 серпня 2001р. та 27.06.2000 р. відповідно.

Також, є безпідставними посилання відповідача-1 і на пропущений строк позовної давності та на те, що визначити надлишкову сплату орендної плати за землю неможливо, оскільки дані твердження спростовуються вищенаведеними доказами наявними в матеріалах справи про те, що останній платіж був здійснений позивачем 13.01.2004р. платіжним дорученням № 13934, а позов направлений 12.01.2007р., що підтверджується поштовим конвертом з відтиском штемпеля пошти від 12.01.2007р.

З акту від 27.02.2007р. звірки взаємних розрахунків за землю нарахування та сплати за 2003р. по договорах № 163, 164, 165, 166, 167, 1584 вбачається, що позивачем не враховано заборгованість по орендній платі за договором оренди № 165 від 02.06.2000р. в сумі 196 грн. 62 коп., так як договір оренди № 165 від 02.06.2000р. втратив чинність 18.06.2003р.

Між тим, за користування земельними ділянками в 2003 році позивачем відповідачу надмірно сплачено 24897,95 грн., а позов заявлено на суму 3 987,40 грн., тобто менше фактичної заборгованості, тому враховуючи, також те, що платіжні доручення на перерахування орендної плати не містили інформації щодо сплати орендної плати по конкретному договору, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсягу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов’язана повернути це майно.

В даному випадку відповідач-1 безпідставно набув грошові кошти позивача в сумі 3 987,40 грн., які повинні бути повернуті позивачу у відповідності до вимог вищезазначеної норми Закону.

Враховуючи усе вищевикладене, суд вважає позовні вимоги правомірними та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати за розгляд справи слід віднести на відповідача-1.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги позивача задовольнити.

Стягнути з місцевого бюджету (через Головне управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області м. Дніпропетровськ, вул. Челюскіна, 1, п/р 0002 банк ГУДКУ у Дніпропетровській області, , МФО 805012, КБК 13050200) на користь Закритого акціонерного товариства „Кондитерська фабрика „А.В.К.” м. Дніпропетровськ” (49051, м. Дніпропетровськ, вул. Журналістів, 11, рахунок № 26008774 в АКБ „ХФБ Банк Україна”, МФО 320724, ) надмірно сплачені до місцевого бюджету 3987,40грн., видати наказ.

Стягнути з Дніпропетровської міської ради ( 49600, м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, 75, ) на користь Закритого акціонерного товариства „Кондитерська фабрика „А.В.К.” м. Дніпропетровськ” (49051, м. Дніпропетровськ, вул. Журналістів, 11, рахунок № 26008774 в АКБ „ХФБ Банк Україна”, МФО 320724, ) - витрати по сплаті державного мита в сумі 102,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00грн., видати наказ.

Суддя

А.Є. Чередко

Рішення підписано