ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"21" травня 2008 р.                                                            Справа №2/1916-А

За позовом Управління Пенсійного фонду України в Летичівському районі смт. Летичів

до Летичівського спільного підприємства „Ринок” смт. Летичів

про стягнення 3340 грн.11 коп.

Суддя Дячук Т.В.

Секретар судового засідання Кордас Ж.А.

Представники сторін:

від позивача: Синявська А. В.- представник по довіреності №1 від 03.01.2008р

від відповідача: не з’явився

Суть спору: позивачем подано позов про стягнення з відповідача 3340грн.11коп., в т.ч.: 3186грн.80коп. заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за грудень 2007 року, січень-лютий 2008 року, 153грн.31коп. пені.

Ухвалою від 31 березня 2008р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд на 07 травня 2008 року. Ухвала і повістки надіслані сторонам рекомендованими поштовими відправленнями, отримання яких підтверджено поштовими повідомленнями про вручення. Згідно поштового повідомлення №3440731 представник відповідача отримав ухвалу суду 03 квітня 2008р.

Ухвалою суду від 07.05.2008р. розгляд справи було відкладено на 21 травня 2008р. Ухвала і повістки надіслані сторонам рекомендованими поштовими відправленнями, отримання яких підтверджено поштовими повідомленнями про вручення. Згідно поштового повідомлення №3599773 представник відповідача ухвалу суду від 07 травня 2008р. отримав 12.05.2008р. Проте відповідач своїми процесуальними правами не скористався, повноважного представника в засідання суду не направив, заперечення на позов не подав та позовні вимоги по суті не оспорив.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

Летичівське спільне підприємство „Ринок” смт. Летичів зареєстровано в якості суб’єкта підприємницької діяльності, що підтверджується копією Довідки №2510 про включення до ЄДРПОУ та відповідно до п.1 ст. 15 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” є страхувальником і як страхувальник набуває статусу платника страхових внесків з дня його реєстрації у територіальному органі Пенсійного фонду (п. 3 ст. 15 Закону).

Відповідно до ч.2 п.6 ст. 17 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” відповідач як платник страхових внесків зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Встановлено, що в Летичівського спільного підприємства „Ринок” станом на 22.03.2008р. рахується заборгованість в сумі 3340,11 грн., за період з грудня 2007 року по лютий 2008 року включно. Борг не сплачений боржником, що підтверджується розрахунком суми позовних вимог, карткою особового рахунку, рішенням №28 від 08 лютого 2008р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків, розрахунком фінансової санкції та пені по особовому рахунку Летичівського СП „Ринок”.

За порушення, згідно п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003р. було нараховано пеню на суму 153,31 грн. згідно рішення №28 від 08.02.2008р.

Позивачем, відповідно до ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” виставлена відповідачу вимога №Ю-3 від 04.03.2008р. про сплату боргу по страхових внесках, яка вручена відповідачу 06.03.2008р. про що свідчить поштове повідомлення №308555.

Відповідач заборгованість по страхових внесках не заплатив.

У зв’язку з цим позивачем подано позов про стягнення з відповідача 3340грн.11коп., в т.ч. : 3186грн.80коп. заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за грудень 2007 року, січень-лютий 2008 року, 153грн.31коп. пені.

Досліджуючи надані докази та оцінюючи їх у сукупності, судом до уваги приймається наступне:

Відповідно ст. 1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Згідно п. 1 ст. 14 зазначеного Закону страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно ст.2 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” органи Пенсійного фонду України є контролюючими органами стосовно збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом ст. 58 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування“ від 09.07.03р. Пенсійний фонд є органом, який провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування про виплату пенсій.

Частина 1 п.7 ст. 64 Закону визначає, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право стягувати з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків.

Відповідно до п. 6 ст. 20 даного Закону страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно ст. 106 зазначеного Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Відповідно до п.2 ч.9 ст. 106 Закону за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі: 10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно; 20 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно; 50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки. У разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про стягнення недоїмки до господарського суду передбачені законодавством заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

На підтвердження позовних вимог прокурором надано необхідні докази про наявність заборгованості у відповідача та вжиття заходів її стягнення, відповідно до вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003р.

Керуючись ст.ст.6, 14, 51, 71, 86, 94, 104, 158-163, 167, 254-259, п.п. 3, 6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов управління Пенсійного фонду України в Летичівському районі смт.Летичів до Летичівського спільного підприємства „Ринок” смт.Летичів про стягнення 3340грн.11коп. задоволити.

Стягнути з Летичівського спільного підприємства „Ринок” (смт.Летичів, вул.Шевченка, 9, ідентифікаційний код 01526299) на користь управління Пенсійного фонду України в Летичівському районі (смт.Летичів, вул.Горького, 2/1, ідентифікаційний код 01563857) 3186грн.80коп. (три тисячі сто вісімдесят шість гривень 80коп.) заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування та 153грн.31коп. (сто п’ятдесят три гривні 31коп.) пені.

Згідно ст.ст.185-186 Кодексу адміністративного судочинства України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви по апеляційне оскарження. Заява і скарга подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,

постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      Т.В. Дячук