ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2008 р.

№
2-21/5950-2007

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Головуючого
судді:

Кота
О.В.,

Суддів:

Владимиренко
С.В.,

Шевчук
С.Р.

розглянув
касаційну скаргу

Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

на
постанову

Севастопольського
апеляційного господарського суду від 14.11.2007р.

та
рішення

господарського
суду Автономної Республіки Крим від 09.08.2007р.

у
справі

№2-21/5950-2007

за
позовом

Комунального
підприємства "Гурзуф"

до

Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

про

спонукання
до виконання певних дій,

за участю представників:

-          позивача: Юречко А.І., дов. б/н від
14.03.2007р.;

-          відповідача: ОСОБА_1 (особисто);

ВСТАНОВИВ:

У
квітні 2007р. Комунальне підприємство "Гурзуф" звернулося до
господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору оренди нежитлового
приміщення та зобов'язання відповідача звільнити орендоване приміщення протягом
10 днів, зобов'язання відповідача звільнити від своїх речей та іншого майна
самовільно зайняте приміщення, яке межує з орендованим приміщенням,
зобов'язання відповідача демонтувати самовільно встановлену драбину, стягнення
з відповідача на користь позивача штраф, передбачений договором оренди в
розмірі 180,39грн., витрат по сплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Рішенням
господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.08.2007р. у справі
№2-21/5950-2007 (суддя Чонгова С.І.) позов задоволено частково. Достроково
розірвано договір оренди нежитлового приміщення площею 14кв.м., яке розташоване
по вул. Пролетарська, 5 в смт. Гурзуф в м. Ялта, укладений 05.04.2002р.
між Приватним підприємцем ОСОБА_1 та Гурзуфським територіально-виробничим
управлінням житлово-комунального господарства. Зобов'язано Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 звільнити орендоване приміщення площею
14кв.м., яке розташоване по вул. Пролетарська, 5, в смт. Гурзуф в м. Ялта.
Зобов'язано Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 звільнити від своїх
речей та іншого майна самовільно зайняте приміщення, що граничить з орендованим
приміщенням площею 14кв.м., яке розташо ване по вул. Пролетарська, 5 в смт.
Гурзуф в м. Ялта. Зобов'язано Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
демонтувати самовільно встановлену драбину. Стягнуто з Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Гурзуф"
255грн. держа вного мита та 94,4грн. витрат, пов'язаних з
інформаційно-технічним за безпеченням судового процесу. Стягнуто з Комунального
підприємства "Гурзуф" на ко ристь державного бюджету 17грн.
державного мита. В частині вимог щодо стягнення суми штрафу у розмірі
180,39грн. відмовлено.

Постановою
Севастопольського апеляційного господарського суду від 14.11.2007р. у справі
№2-21/5950-2007 (колегія суддів у складі головуючого судді Волкова К.В., суддів
Щепанської О.А., Черткової І.В.) апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця  ОСОБА_1 залишено без
задоволення, рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від
09.08.2007р. у справі № 2-21/5950-2007 - без змін.

Не
погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, відповідач звернувся до
Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на
помилкове застосування судами норм матеріального та процесуального права,
просив скасувати постанову Севастопольського апеляційного господарського суду
від 14.11.2007р. та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від
09.08.2007р. у справі № 2-21/5950-2007, а справу -направити на новий розгляд.

Позивач
не скористався правом, наданим ст.1112 ГПК України та не надіслав
відзив на касаційну скаргу відповідача, що не перешкоджає касаційному перегляду
оскаржуваних судових актів.

Розглянувши
матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представників
сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи
правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як
встановлено попередніми судовими інстанціями, 05.04.2002р. між відповідачем та
Гурзуфським територіально-виробничим управлінням житлово-комунального
господарства був укладений договір оренди нежитлового приміщення площею
14кв.м., яке розташоване по вул.Пролетарська, 5 в смт Гурзуф м.Ялта, під склад
церковного інвентарю.

Рішенням
сесії Гурзуфської селищної Ради №45 від 02.12.2005р. орендоване відповідачем
приміщення було передано з балансу Гурзуфського територіально-виробничого
управління житлово-комунального господарства на баланс позивача.

Згідно
з пунктом 4.2 статуту комунального підприємства "Гурзуф", майно
підприємства є комунальною власністю селищної ради та закріплюється за ним на
праві повного господарського відання.

На
підставі зазначеного, суди дійшли висновку, що всі права та обов'язки
орендодавця за договором оренди перейшли до комунального підприємства
"Гурзуф".

Згідно
з п.3.4.1 вказаного договору орендар зобов'язаний використовувати орендоване
приміщення з метою складування церковного інвентарю.

Відповідно
до ч.2 ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального
майна" орендар зобов'язаний використовувати та зберігати орендоване майно
відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню.

Як
встановлено судами попередніх інстанцій з актів від 04.04.2006р. та від
28.12.2006р., спірне приміщення знаходиться у непридатному стані та
використовується не за призначенням, ремонтні роботи у ньому не провадяться.
Крім того, відповідачем виконувались будівельні роботи з монтажу металевої
драбини з приміщення та демонтажу крівлі орендованого приміщення без
відповідної дозвільної документації згідно листа Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю Ялтинської міської ради №03/6807 від
19.12.2006р.

Відповідно
до п.6.8 вказаного договору дострокове розірван ня договору Орендодавцем може
мати місце у випадках: при використанні Орендарем приміщення не за
призначенням, при погіршенні в результаті дій Орендаря технічного або
санітарного стану приміщення, що повинно було підтверджено двостороннім актом;
у разі ухилення Орендаря від внесення орендної плати протягом двох місяців; у
разі повного або часткового руйну вання приміщень, шляхом вилучення земельної
ділянки, на якій споруджу ється орендоване приміщення.

Частиною
3 статті 26 цього Закону встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір
оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у
разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених
законодавчими актами України.

Врахувавши
зазначене суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що вимога позивача в
частині розірвання договору оренди від 05.04.2002р. є обґрунтованою.

При
цьому, місцевим та апеляційним господарським судами зазначено, що спірна
будівля розташована по вул. Пролетарська, 5, в смт. Гурзуф в м.Ялта,
знаходиться на балансі позивача на праві господарського відання, та згідно з
технічним паспортом - складається з двох приміщень, одне з яких площею 5,4кв.м.
в оренду відповідачу не передавалося, тоді як актом від 28.12.2006р.
встановлено, що громадянкою ОСОБА_1 самовільно зайнято це приміщення площею
5,4кв.м., в якому останньою проведені будівельні роботи з улаштування металевих
сход з цього самовільно зайнятого приміщення площею 5,4кв.м. до будівлі по вулиці
Пролетарській, 5, в смт. Гурзуф, для улаштування балкону.

На
підставі зазначеного, враховуючи приписи ст.ст.321, 391 ЦК України, за якими
право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійснені, а власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм
майном, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позовні вимоги про
зобов'язання відповідача звільнити від своїх речей та іншого майна самовільно
зайняте приміщення, що граничить з орендованим приміщенням; зобов'язання
демонтувати самовільно встановлену драбину, підлягають задоволенню.

Поряд
з цим,  відмовляючи у задоволенні
позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу,
передбаченого договором оренди в розмірі 180,39грн., місцевий господарський суд
мотивував тим, що п.6.2 договору оренди, за яким сторона договору, що
несвоєчасно виконала будь-яке з своїх зобов'язань, сплачує уповноваженій
стороні штраф в розмірі 20% від річної суми орендної плати, не може бути
застосований до забезпечення виконання умов договору без конкретно
встановленого терміну їх виконання.

Однак
висновки судів попередніх інстанцій, викладені в оскаржуваних судових актах, є
передчасними з наступних підстав.

Відповідно
до п.6.8 спірного договору оренди дострокове розірван ня договору Орендодавцем
може мати місце у випадках: при використанні Орендарем приміщення не за
призначенням, при погіршенні в результаті дій Орендаря технічного або санітарного
стану приміщення, що повинно було підтверджено двостороннім актом.

Судами
попередніх інстанцій вказаного не враховано, не з'ясовано: чи викликався
відповідач на 04.04.2006р. та 28.12.2006р. (на дати складання актів комісії, на
підставі яких суди дійшли висновків щодо використання відповідачем спірного
приміщення не за призначенням, та знаходження цього приміщення в непридатному
стані, а також щодо незаконного зайняття відповідачем приміщення площею
5,4кв.м., яке в оренду останньому не передавалося); чи був присутнім відповідач
при проведенні вказаних перевірок комісіями, а також не з'ясовано належне
підписання акту від 28.12.2006р. усіма членами комісії.

Крім
того, відмовивши у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача
штрафу на суму 180,39грн. на підставі п.6.2 вказаного договору, суд першої
інстанції помилково зазначив про неможливість застосування цього пункту
договору до забезпечення виконання умов договору без конкретно встановленого
терміну їх виконання, без з'ясування судом наявності умов для застосування
цього пункту договору, а саме: несвоєчасного виконання відповідачем будь-якого
зі своїх зобов'язань, обумовлених цим договором. Зазначені обставини залишилися
нез'ясованими й судом апеляційної інстанції під час перегляду в апеляційному
порядку рішення місцевого господарського суду.

Отже,
суди попередніх інстанцій всупереч вимог процесуального права (ст.ст.43,
47, 38, 43 ГПК України), приймаючи оскаржувані судові акти, не
забезпечили всебічний та повний розгляд обставин справи, що призвело до
передчасних і необґрунтованих висновків, у зв'язку з чим прийняті у даній
справі судові акти не відповідають вимогам ст.ст.84, 105 ГПК України.

Оскільки
касаційна інстанція згідно з частиною другою статті 1117 ГПК України
не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази,
оскаржувані постанову апеляційного господарського суду та рішення місцевого
господарського суду слід скасувати з передачею справи на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції в іншому складі суду.

Під
час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно встановити
обставини, зазначені в цій постанові, дати їм належну правову оцінку і вирішити
спір з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 14.11.2007р. та рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.08.2007р. у справі
№2-21/5950-2007 скасувати.

Справу
№2-21/5950-2007 передати на новий розгляд до господарського суду Автономної
Республіки Крим в іншому складі суду.

Головуючий
суддя:

О. Кот

Судді:

С. Владимиренко

С. Шевчук