ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"14" квітня 2008 р.

справа № 5020-11/087

За позовом Відкритого акціонерного товариства “Севастопольский приборостроительный завод “Парус”

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельний будинок “Парус”

про стягнення суми заборгованості в розмірі 27729,33 грн.,

Суддя Дмитрієв В.Є.

Представники:

від позивача - не з’явився

від відповідача - не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості в розмірі 27729,33 грн.

В судове засідання представники сторін не з’явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно, належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник позивача в позові на задоволенні позовних вимог наполягає , позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням умов Договору № 28/95 від 23.12.2005.

Представник відповідача відзив на позов не надав.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення сторін, суд, встановив:

23.12.2005 між позивачем та відповідачем було укладено Договір комісії № 28/95 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору комісіонер (Товариство з обмеженою відповідальністю “Торгівельний будинок “Парус”) зобов`язується за дорученням комітента (Відкрите акціонерне товариство “Севастопольский приборостроительный завод “Парус”) здійснювати в інтересах останнього від свого імені угоди щодо продажу майна.

Відповідно до п. 2.6 Договору комісіонер зобов`язаний по виконанню кожного доручення, вказаного у будь –якому додатку до Договору, передавати звіти комітенту та передавати останньому усі права та документи відносно покупця (в тому числі грошові кошти, отримані від останніх), які випливають із угод.

Відповідно до п. 5.1 Договору за виконання доручень комітент сплачує комісіонеру винагороду в розмірі 10 % від ціни продажу майна за Договором, погодженої сторонами у додатках.

Відповідно до звітів та актів виконаних робіт (арк. с. 7-20) винагорода відповідача за Договором склала 2694,52 грн., однак за розрахунок позивача, винагорода склала 3565,52 грн. Судом перевірено розрахунки позивача, було встановлено, що при врахуванні акту № 232 від 28.08.2006 (арк. с. 12) позивачем помилково до розрахунку загальної суми винагороди було включено суму винагороди 1742,0 грн., а необхідно було вказати 871,0 грн.

Так за умовами Договору та розрахунками суду заборгованість відповідача перед позивачем склала 27792,68 грн. (вартість реалізованого майна –30487,2 грн. –сума винагороди в розмірі 2694,52 грн.).

Однак, відповідно до п. 2 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України суд має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони. Враховуючи, що вищезазначеного клопотання представник позивача не заявляв, суд вважає за необхідне задовольнити повні вимоги в розмірі 2692168 грн.

На момент вирішення спору відповідач заборгованість не сплатив, доказів погашення заборгованості суду не надав.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного Кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Додатково позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних в розмірі 807,65

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, зобов’язаний сплатити кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3 % річних, суд вважає, що дані розрахунки здійснені з урахуванням вимог діючого законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідача витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИ Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельний будинок “Парус” (99016 м. Севастополь, вул. Чехова, 1; р/р 260082692 в СФ АППБ “АВАЛЬ”, МФО 324504, ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Севастопольский приборостроительный завод “Парус” (99016 м. Севастополь, вул. Переяславська, 3; р/р 260072974 в СФ АППБ “Аваль”, МФО 324504, ) заборгованість в розмірі 27729,33 грн., з яких заборгованість в розмірі 26921,68 грн., 3% річних в розмірі 807,65 грн., а також витрати по сплаті державного мита в розмірі 277,29 грн. та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118,0 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Копії рішення направити сторонам.

Суддя В.Є. Дмитрієв

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України і підписано 17.04.2008

РОЗСИЛКА:

Відкрите акціонерне товариство “Севастопольский приборостроительный завод “Парус” –99016 м. Севастополь,вул. Переяславська, 3

Товариство з обмеженою відповідальністю “Торгівельний будинок “Парус” –99016 м. Севастополь, вул. Чехова, 1