КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2008                                                                                           № 8/293 (10/64)

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Калатай Н.Ф.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Свиридов С.С. – представник за довіреністю № 1134 від 08.01.2008 р

від відповідача          не з’явилися

від третьої особи          не з’явилися

від прокуратури          не з’явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційне подання заступника прокурора м. Чернігова в інтересах держави в особі управління

комунального майна Чернігівської обласної ради

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.01.2008

у справі № 8/293 (10/64)

за позовом                               першого заступника прокурора міста Чернігова в інтересах держави в особі

управління комунального майна Чернігівської обласної ради

до                                                   Дочірнього підприємства "Постач-Нафто-Сервіс" Відкритого акціонерноготовариства "Постачальник"

третя особа відповідача           Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області

про                                                  витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

23.01.2007 р. перший заступник прокурора міста Чернігова звернувся догосподарського суду Чернігівської області з позовом в інтересах Управління комунального майна Чернігівської обласної ради про витребування бази відпочинку „Механізатор” з незаконного володіння нею ДП „Постач-Нафто-Сервіс” ВАТ „Постачальник” та про передачу даної бази до спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської обласної ради, посилаючись на те, що база відпочинку „Механізатор”, яка належить до комунальної власності, була передана у безоплатне користування ВАТ „Постачальник”, яке в подальшому безпідставно безоплатно передало це нерухоме майно до статутного фонду ДП „Постач-Нафто-сервіс” без згоди на це власника, а тому підлягає повернення з чужого незаконного володіння з підстав ст. 388 Цивільного кодексу України як таке, що набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати.

Відповідач проти позову заперечує як необґрунтованого, посилаючись на те, що база відпочинку „Механізатор” була безкоштовно передана у власність ВАТ „Постачальник” на законних підставах, а також на те, що передача бази відпочинку до статутного фонду відповідача відбулася у 1997 році, і враховуючи, що на витребування майна з чужого незаконного володіння поширюється загальна позовна давність у три роки, встановлена ст. 257 ЦК України, перший заступник прокурора міста Чернігова звернувся до суду з порушенням встановленого законом строку без зазначення поважних причин його пропуску.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 03.04.2007 р., залишеним у силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 р., у справі № 10/64 у позові відмовлено з посиланням на те, що позивачем не було надано суду жодних документів, які б підтверджували його право власності на спірне майно та його право витребовування цього майна, та доказів, які б підтверджували незаконність перебування цього майна у власності відповідача, а також з тих підстав, що строк позовної давності для звернення позивача до суду за захистом свого права на час звернення з позовною заявою сплив.

Постановою Вищого господарського суду України рішення господарського суду Чернігівської області від 03.04.2007 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 р. у справі № 10/64 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Чернігівської області.

При цьому суд касаційної інстанції зауважив на тому, що зазначати у рішенні про відмову в позові з підстав пропуску строку для звернення з позовом можна, крім випадків, коли позов не доведений; що висновок про відмову у позові за пропуском строку позовної давності зроблено судом першої інстанції всупереч його іншому висновку про необґрунтованість вимог позивача, що виключає відмову за пропуском строку позовної давності.

Ухвалою від 03.12.2007 р. господарського суду Чернігівської області справу прийнято до розгляду за № 8/293 (10/64).

Позивач у поясненнях від 18.12.2007 р. та третя особа у поясненнях від 09.01.2008 р. позов підтримали і просили суд позов задовольнити його у повному обсязі.

12.01.2008 р. позивач звернувся до суду із заявою від 09.01.2008 р. № 01-3 про збільшення позовних вимог, якою додатково просить суд прийняти рішення, яким визнати право спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області на базу відпочинку „Механізатор”, яка розташована у с. Серединка Чернігівського району.

Отже, суду на розгляд передані позовні вимоги про витребування бази відпочинку „Механізатор” з незаконного володіння нею ДП „Постач-Нафто-Сервіс” ВАТ „Постачальник”, про передачу даної бази до спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської обласної ради, про визнання права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області на базу відпочинку „Механізатор”, яка розташована у с. Серединка Чернігівського району.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 29.01.2008 р. у справі № 8/293 (10/64) у позові відмовлено повністю з тих підстав, що суду не надано доказів передачі бази відпочинку як об’єкта соціально-культурного призначення у комунальну власність відповідно до Положення про проведення інвентаризації державного майна, яке не увійшло до статутних фондів акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації та приватизації”, затвердженого постановою КМ України від 15.07.97 р. № 757, і доказів того, що спірне майно перебуває у власності Чернігівської обласної ради, яка в подальшому передала позивачеві права управління цим майном; що позивач у даній справі не є уповноваженим органом на здійснення прав власника комунального майна і позов в частині визнання права власності на базу відпочинку заявлений в інтересах неналежного позивача, оскільки представницьким органом територіальної громади сіл, селищ, міст Чернігівської області, яка здійснює правомочності власника, є Чернігівська обласна рада, яка не є стороною у спорі; що нормами господарського процесуального кодексу України не передбачена можливість заявлення позовних вимог, направлених на захист прав та інтересів інших осіб та заміни позивача.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновків, що передача бази відпочинку у власність ВАТ „Постачальник” не відбулася, оскільки вона не увійшла до статутного фонду товариства, а була передана йому безкоштовно з цільовим використанням; що строк позовної давності для подачі позову не пропущений, оскільки позивач, в інтересах якого подано позов, розпочав свою діяльність в квітні 2005 року, а позов поданий у січні 2007 року.

Заступник прокурора м. Чернігова не погодившись з рішенням суду, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційним поданням, в якому просить скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 29.01.2008 р. у справі № 8/293 (10/64) як такого, при прийнятті якого допущені порушення та неправильне застосування норм матеріального права, висновки, викладені в рішенні суду, не відповідають обставинам справи, судом неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи.

На думку заступника прокурора, судом безпідставно зроблено висновок, що в управління комунального майна Чернігівської обласної ради відсутні повноваження на звернення до суду з вимогами про визнання права комунальної власності територіальної громади сіл, селищ, міст Чернігівської області та витребування майна з чужого незаконного володіння

Ухвалою від 25.02.2008 р. колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя – Капацин Н.В., судді Пашкіна С.А., Коротун О.М. апеляційне подання заступника прокурора м. Чернігова прийнято до розгляду та порушене апеляційне провадження.

Розпорядженням Голови суду № 01–23/1/7 від 07.03.2008 р. справу № 8/293(10/64) передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Капацин Н. В., суддів Калатай Н.Ф., Коротун О.М.

Розпорядженням в.о. Голови суду № 01–23/1/6 від 31.03.2008 р. справу № 8/293(10/64) передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Калатай Н.Ф., суддів, Барицька Т.Л., Смірнова Л.Г.

В судових засіданнях 12.03.2008 р. та 31.03.2008 р. представники позивача та третьої особи підтримали апеляційне подання і просили суд скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 29.01.2008 р. у справі № 8/293(10/64) і прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, представник відповідача проти апеляційного подання заперечував і просив залишити рішення в силі.

Дослідивши доводи апеляційного подання, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та відповідача, з урахуванням правил ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно яким апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ „Постачальник” від 26.03.97 р. (протокол № 3 – а.с. 24-34 т. 1) створено дочірнє підприємство „Постач-Нафто-Сервіс”, до статутного фонду якого за Актом здачі-прийняття від 28.04.98 р. (а.с. 35-36 т. 1) передано базу відпочинку „Механізатор”.

Відповідач вважає, що ВАТ „Постачальник” володів базою відпочинку „Механізатор” і передав її до статутного фонду свого дочірнього підприємства на законних підставах.

Перший заступник прокурора, позивач та третя особа вважають таку передачу незаконною і вимагають витребувати базу відпочинку „Механізатор” з незаконного володіння нею ДП „Постач-Нафто-Сервіс” ВАТ „Постачальник”, передати дану базу до спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської обласної ради і визнати на неї право спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області.

Як свідчать матеріали справи, рішенням третьої сесії двадцять другого скликання обласної Ради народних депутатів від 21 березня 1995 року „Про обласну Програму приватизації на 1995 рік” затверджено обласну програму приватизації на 1995 рік, відповідно до якої Чернігівське орендне підприємство матеріально-технічного забезпечення агропромислового комплексу внесено до переліку об’єктів (АПК) комунальної власності обласної Ради народних депутатів, що пропонуються до приватизації в 1995 році шляхом продажу акцій відкритих акціонерних товариств.

27.07.2005 р. на підставі зазначеного рішення регіональним відділенням Фонду державного майна по Чернігівській області видано наказ № 388 Про дозвіл на приватизацію об’єктів АПК, яким дозволено приватизацію Чернігівського орендного підприємства матеріально-технічного забезпечення агропромислового комплексу шляхом продажу акцій відкритих акціонерних товариств.

Матеріали справи містять належну копію плану приватизації Чернігівського орендного підприємства матеріально-технічного забезпечення агропромислового комплексу (далі План приватизації), складеного комісією по приватизації Чернігівського орендного підприємства матеріально-технічного забезпечення агропромислового комплексу (далі Комісія по приватизації).

У Розділі 12 Плану приватизації викладено визначений Комісією по приватизації спосіб приватизації з урахуванням позиції покупця – продаж акцій відкритого акціонерного товариства, засновниками якого виступають Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області та Організація орендарів Чернігівського підприємства матеріально-технічного забезпечення агропромислового комплексу.

Згідно п. 2.7 Плану приватизації база відпочинку „Механізатор” залишковою вартістю 3829 млн. крб. приватизації не підлягає і до статутного фонду акціонерного товариства не включена.

Згідно п. 12.6 Плану приватизації, яким визначено порядок та умови використання об’єктів, які не включені до статутного фонду та не підлягають приватизації, база відпочинку „Механізатор” передається відкритому акціонерному товариству безкоштовно з цільовим використанням згідно чинного законодавства про приватизацію державного майна.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України „Про приватизацію майна державних підприємств” в редакції, чинній на дату складання Плану приватизації (далі ЗУ „Про приватизацію майна державних підприємств”), товариству покупців, створеному працівниками підприємства згідно з статтею 8 цього Закону, яке стало власником свого підприємства в результаті викупу підприємства, купівлі його на аукціоні, за конкурсом, придбання 51 і більше відсотків акцій, за його згодою відповідний державний орган приватизації безоплатно передає об'єкти соціально-побутового призначення, створені за рахунок коштів фонду соціального розвитку (аналогічних фондів) зазначеного підприємства із зменшенням ціни, за яку було придбано майно підприємства, на суму початкової ціни зазначеного майна.

Ці пільги поширюються на викуп державного майна орендними підприємствами.

Всі умови, за наявності яких закон дозволяє безоплатну передачу при викупі орендними підприємствами державного майна об'єктів соціально-побутового призначення, створених за рахунок коштів фонду соціального розвитку (аналогічних фондів), в даному випадку дотримані.

Так, у п. 12.1 Плану приватизації зазначено, що спосіб приватизації Комісією по приватизації визначений з урахуванням пропозицій покупця;

Пунктом 2.7 Плану приватизації, визначено, що вартість майна, що передається відкритому акціонерному товариству, зменшена на вартість, в тому числі, бази відпочинку „Механізатор. Факт зменшення учасниками не заперечується і підтверджується письмовим поясненням РВ ФДМУ по Чернігівській області (а.с. 29 т. 2);

Згідно п. 12.2 Плану приватизації загальна кількість акцій становить 4260120 шт. Наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області № 1030 від 28.11.97 р. „Про завершення приватизації відкритого акціонерного товариства „Постачальник”, яким процес приватизації ВАТ „Постачальник” визначено завершеним, акції у повному обсязі (100%) передані ВАТ „Постачальник”, якому доручено здійснити видачу акцій (сертифікатів акцій ) покупцям.

До того ж, згідно п. 12.7 Плану приватизації відсутні будь-які об’єкти, які передаються місцевим Радам при приватизації Чернігівського підприємства матеріально-технічного забезпечення агропромислового комплексу. Тобто Комісією по приватизації Чернігівського підприємства матеріально-технічного забезпечення агропромислового комплексу прийняте рішення про безоплатну передачу бази відпочинку „Механізатор” саме відкритому акціонерному товариству, а не залишення її у власності Чернігівської обласної ради народних депутатів, і це рішення викладене у Плані приватизації.

План приватизації є чинним, оскільки в матеріалах справи відсутні докази оскарження рішення Комісії по приватизації про затвердження цього плану у строки та порядку, передбаченому ч. 5 ст. 14 ЗУ „Про приватизацію майна державних підприємств”, і наявності правомочного рішення, винесеного в результаті такого оскарження.

Підсумків проведеної приватизації у встановленому законом порядку також не оскаржено.

Отже, база відпочинку „Механізатор” у встановленому законом порядку згідно Плану приватизації передана створеному в результаті приватизації Чернігівського орендного підприємства матеріально-технічного забезпечення агропромислового комплексу відкритому акціонерному товариству безоплатно як об’єкт соціально-побутового призначення, створений за рахунок коштів фонду соціального розвитку.

А ні заступник прокурора, а ні позивач а ні третя особа не надали суду жодного доказу на підтвердження того, що база відпочинку „Механізатор передана ВАТ „Постачальник” за Планом приватизації не на умовах права власності, а у користування без правомочності розпоряджатися, на що вони посилаються в своїх письмових та усних поясненнях.

При цьому, не може вважатися доказом на підтвердження зазначених обставин й зазначення в рішенні Комісії по приватизації Чернігівського підприємства матеріально-технічного забезпечення агропромислового комплексу, що база відпочинку „Механізатор” передається відкритому акціонерному товариству з цільовим використанням, на чому зауважує заступник прокурора у позовній заяві.

З огляду на обставини справи ,на думку колегії суддів, в даному випадку йдеться саме про передачу майна на праві власності, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку, що передача бази відпочинку „Механізатор” у власність ВАТ „Постачальник” не відбулася, виходячи з того, що вона не увійшла до статутного фонду товариства, а була передана йому безкоштовно з цільовим використанням.

За таких обставин, враховуючі, що ВАТ „Постачальник” мав законне право передати це майно до статутного фонду створеного ним дочірнього підприємства „Постач-Нафто-Сервіс”, позовні вимоги про витребування бази відпочинку „Механізатор” з незаконного володіння нею ДП „Постач-Нафто-Сервіс” ВАТ „Постачальник” і про передачу даної бази до спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської обласної ради задоволенню не підлягають як безпідставні, такі, що не ґрунтуються на вимогах закону та не підтверджуються матеріалами справи.

З огляду на підстави відмови у задоволенні вимог про витребування бази відпочинку „Механізатор” з незаконного володіння нею ДП „Постач-Нафто-Сервіс” ВАТ „Постачальник” і про передачу даної бази до спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської обласної ради, вимоги про визнання права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області на базу відпочинку „Механізатор”, яка розташована у с. Серединка Чернігівського району, задоволенню також не підлягають як безпідставні.

При цьому, на думку колегії судів, висновок суду першої інстанції, що строк позовної давності для подачі позову не пропущений, оскільки позивач, в інтересах якого подано позов, розпочав свою діяльність в квітні 2005 року, а позов поданий у січні 2007 року, є помилковим, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права і обов’язки виникають із підстав, передбачених законодавством України. Зокрема, згідно ст. 609 цього Кодексу зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи, крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, що, як свідчать матеріали справи, має місце в даному випадку.

Саме з питанням правонаступництва пов’язано в даному випадку питання наявності чи відсутності порушення строку позовної давності при зверненні з позовом до суду, проте, враховуючи, що у позовних вимогах колегією суддів відмовляється по суті, питання строку позовної давності як підстави відмови у позові в даному випадку судом не розглядається.

Згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті господарським судом Чернігівської області рішення від 29.01.2008 р. у справі № 8/293(10/64) мають місце невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, проте, враховуючи, що по суті рішення є вірним, колегія суддів не вбачає підстав для скасування цього рішення, незважаючи на підстави його прийняття судом першої інстанції.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України решта наявних в матеріалах справи доказів, зокрема, щодо передачі до комунальної власності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 311 „Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)” від 05.11.91 р. цілісного майнового комплексу виробничого об’єднання матеріально-технічного забезпечення „Облагропостач”, правонаступником якого є ВАТ „Постачальник”, до уваги судом не приймаються як такі, що не впливають на вирішення спору по суті.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційне подання заступника прокурора м. Чернігова на рішення господарського суду Чернігівської області від 29.01.2008 р. у справі № 8/293(10/64) залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Чернігівської області від 29.01.2008 р. у справі № 8/293(10/64) залишити без змін.

3. Повернути до господарського суду Чернігівської області матеріали справи № 8/293(10/64).

Головуючий суддя

Судді

14.04.08 (відправлено)