ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"01" квітня 2008 р., 11 год. 35 хв., м. Чернігів                              Справа № 6/122

Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді Блохіної Ж.В.

при секретарі Кузьміні М.М.,

за участю представників

позивача: Смуригіної К.О., довіреність №4037/9/10-010 від 31.03.08р.,

відповідача: не з’явився,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

позов Державної податкової інспекції у м. Чернігові,

м. Чернігів, вул. Кирпоноса, 28

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Ресурсна компанія”, вул. Станіславського, 40, м. Чернігів

про стягнення за рахунок активів 154,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ресурсна компанія” 154,00грн. податкового боргу по податку на додану вартість за рахунок активів. Податковий борг виник станом на 24.01.2008р.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання не з’явився, судова повістка, ухвала суду та копія позовної заяви з додатком, направлені за зазначеною в позовній заяві адресою, повернуті відділенням зв’язку з відміткою „за зазначеною адресою не значиться”.

Розглянувши матеріали справи та надані докази, вислухавши пояснення представника позивача, з’ясувавши фактичні обставини справи, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Ресурсна компанія” зареєстровано як суб’єкт підприємницької діяльності –юридична особа розпорядженням виконавчого комітету Чернігівської міської ради 19.04.2000р. та перебуває на обліку в ДПІ у м. Чернігові як платник податків з 27.04.2000р.

Відповідно до ст.4, п.3 ст. 9 Закону України “Про внесення змін і доповнень до Закону України “Про систему оподаткування” платники податків зобов’язані сплачувати належні суми податків та зборів (обов’язкові платежі) у встановлені законодавством строки.

Відповідно до ст.11 Закону України “Про систему оподаткування” платник податків несе відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податків та дотримання вимог чинного законодавства.

Станом на 24.01.2008р. відповідач має податковий борг по податку на додану вартість, який виник внаслідок несплати відповідачем податкового зобов’язання, визначеного ДПІ у м. Чернігові податковим повідомленням-рішенням №/0 від 22.05.2007р., яким визначена сума податкового зобов’язання в розмірі 170,00 грн. Станом на 18.06.2007р. по особовому рахунку з податку на додану вартість за відповідачем рахувалась переплата в сумі 16,00 грн.

Таким чином податковий борг становить 154,00 грн. (170,00 грн. –16,00 грн.), що підтверджується також випискою з облікової картки платника.

Згідно п.п.5.1 ст.5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-III від 21.12.2001р. податкове зобов’язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Відповідно до п.5.2 ст.5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове зобов’язання, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Згідно п.п.5.2.4 п.5.2 ст.5 вищевказаного Закону процедура адміністративного оскарження закінчується останнім днем строку, передбаченого підпунктом 5.2.2 цього пункту для подання заяви про перегляд рішення контролюючого органу, у разі, коли така заява була подана у зазначений строк.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов’язання платника податків.

Нараховану суму податкового зобов’язання відповідач не оскаржив, таким чином вона є узгодженою.

Відповідно до п.п.5.3.2 п.5.3 ст.5 вищевказаного Закону у випадках адміністративного узгодження суми податкового зобов’язання платник податків зобов’язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не сплатив узгоджену суму податкового зобов’язання в строки передбачені п.5.3 ст.5 зазначеного Закону, отже вона у відповідності з п.п.5.4.1 п.5.4 ст.5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” є сумою податкового боргу платника податків. Отже, податковий борг - це в будь-якому випадку узгоджене податкове зобов’язання, яке не сплачене у встановлений строк.

Відповідно до п.п.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-III від 21.12.2001р. ДПІ у м. Чернігові на узгоджену суму податкового зобов’язання були направлені перша податкова вимога №1/1134 від 22.06.2007р. (розміщена на дошці податкових оголошень 18.07.2007р.) та друга податкова вимога №2/1532 від 20.08.2007р. (розміщена на дошці податкових оголошень 11.10.2007р.).

У зв’язку з непогашенням відповідачем податкового боргу 13.11.2007р. заступником начальника ДПІ у м. Чернігові прийнято рішення № 363 про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків ТОВ „Ресурсна компанія” в рахунок погашення його податкового боргу.

Відповідно до п.п.3.1.1. п.3.1. ст.3 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-III від 21.12.2001р., активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкових зобов’язань виключно за рішенням суду.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю в сумі 154,00 грн.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути за рахунок активів з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ресурсна компанія” (вул. Станіславського, 40, м. Чернігів, код 30843603, р/р 26007175 ЧФ АБ „Синтез” м. Чернігів, МФО 353326) до державного бюджету (р/р 0002 ГУДКУ в Чернігівській області, код одержувача 22825965, МФО 853592) 154,00 грн. податкового боргу.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя Ж.В. Блохіна