ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2008 р.

№ 18/243

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. –головуючого, Мележик Н. І., Подоляк О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Приватного торгівельно-посередницького малого підприємства фірми "Едельвейс" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29 листопада 2007 року у справі господарського суду Львівської області за позовом Приватного торгівельно-посередницького малого підприємства фірми "Едельвейс" до Державного комунального підприємства "Центральна районна аптека №136" про стягнення боргу,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2007 року Приватне торгівельно-посередницьке мале підприємство фірма "Едельвейс" звернулось до господарського суду з позовом до Державного комунального підприємства "Центральна районна аптека №136" про стягнення 41000 грн. боргу та 20500 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду Львівської області від 19 вересня 2007 року позов задоволено частково. З відповідача стягнено 5500 грн. штрафу. В частині стягнення суми основного боргу в розмірі 41000 грн. провадження у справі припинено, а в іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29 листопада 2007 року рішення господарського суду залишено без зміни, а апеляційна скарга - без задоволення.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції в частині відмови в стягненні 15000 грн. штрафу та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги щодо стягнення штрафу в повному обсязі, посилаючись на порушення судами положень ст.101 ГПК України, ст. ст. 525, 550, 1050 ЦК України.

Представники сторін у судове засідання не з’явились.

З огляду на те, що про час і місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглянути касаційну скаргу за відсутності їх представників.

Обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 83 ГПК України встановлено право господарського суду при прийнятті рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Таке ж саме правило передбачено ст. 551 ЦК України.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобов'язання.

Судами встановлено, що 1 квітня 2003 року ПТПМП фірма “Едельвейс” надало ДКП “Центральна районна аптека №136” безпроцентну позику в сумі 50 000 грн. на умовах, визначених договором, а останній зобов'язався повернути позику шляхом перерахування вказаної суми коштів на поточний рахунок позикодавця протягом 10 днів після вимоги останнього.

Згідно з п. 1.2 договору повернення позики здійснюється шляхом перерахування позичальником суми коштів на поточний рахунок позикодавця протягом 10 календарних днів після вимоги останнього.

29 січня 2005 року позивачем на адресу відповідача було надіслано лист №31585 з вимогою повернути надану позику протягом 10 днів з моменту отримання вимоги.

Після отримання вимоги про повернення позики відповідачем було частково повернуто суму позики в розмірі 9 000 грн.

Також встановлено, що після звернення ПТПМП фірма “Едельвейс” з позовом до суду відповідач погасив суму основного боргу в повному обсязі.

Вбачається, що у зв'язку з простроченням повернення суми позики у ПТПМП фірма “Едельвейс” виникло, відповідно до п.2.3. договору позики, право на стягнення 50 % штрафу від простроченої суми, що становить 20500 грн.

Право на стягнення позивачем штрафу забезпечене, зокрема, положеннями ст. ст. 546, 549, 550 ЦК України та умовами договору позики.

Водночас, судами було встановлено, що стягнення заявленої в позові суми штрафу може фактично призвести до припинення діяльності відповідача, який є державним комунальним підприємством і здійснює реалізацію життєво необхідних медикаментів незабезпеченим верствам населення із мінімальною націнкою та рентабельністю, що в свою чергу, матиме значний негативний соціальний ефект.

З огляду на наведені обставини, Вищий господарський суд України знаходить в цілому підставним застосування судами попередніх інстанцій положень п. 3 ст. 83 ГПК України, та відповідно зменшення розміру задоволених вимог зі стягнення штрафу до 5 500 грн.

Відтак, оскаржувані судові рішення зміні чи скасуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117 –1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29 листопада 2007 року - без змін.

Головуючий                                          Т. Козир

Судді Н. Мележик

О. Подоляк