ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2008 р.

№ 4/1172-14/166

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Іскра"

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 22.10.2007 р.

у справі

№ 4/1172-14/166

господарського суду

Львівської області

за позовом

Прокурора Залізничного району м. Львова в інтересах держави в особі уповноваженого органу Львівської міської ради в особі Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал"

до

Відкритого акціонерного товариства "Іскра"

про

стягнення 40 180,95 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

прокуратури:

— не з'явились;

позивача-1:

— не з'явились;

позивача-2:

Коваль Р.П., дов. № 36-8 від 15.09.2006 р.;

відповідача:

— не з'явились;

В С Т А Н О В И В:

У травні 2007 р. Прокурор Залізничного району м. Львова (далі – Прокурор) звернувся до господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі уповноваженого органу Львівської міської ради в особі Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" (далі –Підприємство) з позовною заявою, у якій просив стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Іскра" (далі –Товариство) на користь Підприємства 33 253,20 грн. та в доход міського бюджету м. Львова –6 927,75 грн.

Позовні вимоги Прокурор обґрунтовував тим, що Товариство, в порушення вимог договору № 300072 від 02.12.2003 р., укладеного з Підприємством, та Правил приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова, затверджених рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.09.2002 р. № 292 (далі –Правила № 292), здійснювало скид використаної води з перевищенням допустимих концентрацій забруднювальних речовин, чим порушувало вимоги Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 р. № 37 (далі –Правила № 37) та ст. ст. 10 і 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", у зв'язку з чим має сплатити додаткову плату за водовідведення, проте виставлену відповідну претензію Підприємства Товариство відхилило.

Рішенням господарського суду Львівської області від 08.08.2007 р. (суддя Кітаєва С.Б.) позовні вимоги Прокурора задоволено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.10.2007 р. (колегія суддів: Орищин Г.В., Дубник О.П., Якимець Г.Г.) рішення господарського суду Львівської області від 08.08.2007 р. залишено без змін.

Вказані судові акти прийняті з мотивів, наведених Прокурором у позовній заяві.

Товариство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22.10.2007 р. і рішення господарського суду Львівської області від 08.08.2007 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Прокурора. Викладені у касаційній скарзі вимоги Товариство обґрунтовує тим, що господарські суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних рішення та постанови порушили ст. ст. 34 та 43 Господарського процесуального кодексу України, не застосували п. п. 7.2.34 Правил № 292, п. п. 5.2, 7.7, 7.2.34, 8.1 положення Правил Керівного Нормативного Документа 211.1.0.009-94, затвердженого наказом Міністра охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки від 28.12.1994 р. № 125 (далі –Правила КНД).

Підприємство скористалось правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та надіслало до Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу Товариства, у якому просить залишити її без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22.10.2007 р. і рішення господарського суду Львівської області від 08.08.2007 р. –без змін. Викладені у відзиві вимого Підприємство обґрунтовує тим, що твердження Товариства, наведені у касаційній скарзі, є безпідставними, а оскаржувані судові акти –законними.

Прокурор та Львівська міська рада не скористались правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та відзивів на касаційну скаргу Товариства до Вищого господарського суду України не надіслали, що не перешкоджає касаційному перегляду судових актів, які оскаржуються.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Товариства не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено та матеріалами справи підтверджується, що:

– Товариство на підставі укладеного з Підприємством договору № 300072 від 02.12.2003 р. використовує для виробничих потреб воду з комунального водопроводу та здійснює скид стічних вод у систему каналізації м. Львова;

– Товариство внесено до Переліку підприємств, для яких встановлюється ліміт скиду забруднювальних речовин у міську каналізацію; обов’язок щодо погодження ліміту та одержання дозволу на скид стічних вод Товариству доведено;

– Підприємство 17.05.2006 р. провело вибірковий контрольний відбір проб стічних вод Товариства для проведення головного і контрольного хімічних аналізів;

– за результатами досліджень відібраної проби стічних вод було встановлено, що Товариство скидало використану воду з перевищенням допустимих концентрацій забруднювальних речовин;

– п. п. 4.2.2.4, 8.4.3 та 9 Правил № 292 та п. 3.6 № 300072 від 02.12.2003 р. зобов'язують Товариство у такому випадку сплатити додаткову плату Підприємству за водовідведення, обчислену за підвищеним коефіцієнтом кратності.

П. 2.4 Правил № 37, розроблених відповідно до Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Водного кодексу України та інших нормативно-правових актів України, передбачає, що підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів зобов'язані, зокрема:

– виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки Водоканалу за надані послуги;

– дотримуватись установлених Водоканалом кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках Підприємства;

– оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників.

За таких обставин колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позовних вимог Прокурора.

Посилання Товариства на те, що місцевими та апеляційними господарськими судами було дано невірну оцінку доказам по справі не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів Вищого господарського суду України, оскільки, виходячи із наданих господарському суду касаційної інстанцій ст. ст. 1115 та 1117 Господарського процесуального кодексу України повноважень, він не може давати оцінку доказам, а повинен на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевірити застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України постанова Львівського апеляційного господарського суду від 22.10.2007 р. ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Товариства не спростовують висновків господарського суду другої інстанції, у зв’язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Іскра" залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22.10.2007 р. у справі № 4/1172-14/166 господарського суду Львівської області –без змін.

Головуючий суддя                                                   Г.А. Кравчук

Суддя                                                                       Г.М. Мачульський

Суддя                                                                       В.І. Шаргало