ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

23.04.2008

Справа №2-5/2233-2008

За позовом – ТОВ «Алуштинський завод будівельних матеріалів і конструкцій», м. Сімферополь

До відповідачів – 1. Маломаяцької сільської ради, м. Алушта, с. Малий маяк; 2. ТОВ «Вестбудіндустрія», Закарпатська область.

Про визнання недійсним договору.

Суддя М.П.Гаврилюк

ПРЕ ДСТАВНИКИ:

Від позивача – Шепотенко С.В., представник, дов. від 08.02.2008р.

Від відповідачів – 1) Головін В.В., представник, дов. № 02-14/325 від 21.04.2008р.; 2) не з'явився

Сутність спору:

Позивач - ТОВ «Алуштинський завод будівельних матеріалів і конструкцій», м. Сімферополь звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом, в якому просить визнати недійсним договір оренди індивідуально-визначеного нерухомого майна, що знаходиться в комунальній власності Маломаяцької сільської ради від 02.06.2006 року, укладений між Маломаяцькою сільською радою та ТОВ «Вестбудіндустрія».

Свої вимоги позивач мотивує тим, що Маломаяцька сільська рада АР Крим безпідставно та незаконно розпорядилась майном позивача, внаслідок чого було порушено його право власності.

Відповідач – Маломаяцька сільська рада письмового відзиву на позов не представив.

Відповідач - ТОВ «Вестбудіндустрія» у судове засідання не з’явився, про причини відсутності суд не повідомив, про день слухання спору був сповіщений належним чином: рекомендованою поштою.

22 квітня 2008 року у судовому засіданні оголошена перерва до 23 квітня 2008 року, після перерви судове засідання продовжено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

02.06.2006 року між Маломаяцькою сільською радою (орендодавець) та ТОВ «Вестбудіндустрія» (орендар) був укладений договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що знаходилось в комунальній власності Маломаяцької сільської ради.

Відповідно до пункту 1 договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально-визначене майно - будівлі та споруди цегляного заводу, розташованого за адресою: с. Малий Маяк, вул. Промзона, 6, що знаходиться в комунальній власності Маломаяцької сільської громади.

Пунктом 11.1. договору оренди визначено, що цей договір укладено строком на 11 (одинадцять) місяців, та діє з «02» червня 2006 року до «02» травня 2007 року включно.

Згідно пункту 11.6. Договору у випадку відсутності заяви однієї зі сторін про припинення чи зміну цього договору протягом місяця до закінчення строку його дії, договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах, які були передбачені цим договором.

Позивач вважає, що вказаний Договір оренди укладений з порушенням норм діючого законодавства, у зв’язку з чим просить визнати його недійним.

Суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне:

Як убачається з матеріалів справи, право власності на об'єкти нерухомості: будівлі літ. «А» - виробничий комплекс (площею 934,2 кв.м.) 51 % готовності, будівлі літ. «Б» - корпус фракційного накопичувача (площею 633,9 кв.м) 70 % готовності, споруди № 1 – кульовий млин (площею 35,1 кв.м.), розташовані за адресою: АР Крим, м. Алушта, с. Малий Маяк, Промзона, буд. 6, було зареєстровано у встановленому законом порядку в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером 10624349 від 27.04.2005 року за Іщенко І.В. на підставі рішення Кримського третейського суду при концерні «ДСН» від 15.04.2007 року по справі № 01-04/053-2005.

Відповідно до протоколу № 1 загальних зборів учасників від 14.05.2007 року та акту прийняття-передачі майна у від 14.05.2007 р. Іщенко І.В. зробила свій внесок до статутного капіталу ТОВ «Алуштинський завод будівельних матеріалів та конструкцій» в розмірі 399960 грн. наступним майном літ. «А» виробничий корпус (недобудований) площею 934,2 кв. м 51% готовності (вартість 159 795 грн.), літ. «Б» корпус фракційного накопичувача (недобудовний) площею 633,9 кв.м. 70% готовності (вартість – 238 648 грн.) , споруда № 1 – кульовий млин 35,1 кв.м (вартість – 1 517 грн.), розташованого в АР Крим, м. Алушта, с. Малий Маяк, Промзона, 6.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про господарські товариства» товариство є власником майна, переданого йому засновниками та учасниками у власність.

Згідно до ст. 115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність у вигляді вкладу в статутний капітал. Вкладом в статутний капітал господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або немайнові або інші відчужувані права, які мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.

Право власності позивача зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером 10624349 від 21.05.2007 року.

Згідно до ст. 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Представник відповідача Маломаяцької сільської ради не надав суду правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке було передано ТОВ «Вестбудніндустрія» за договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна від 02.06.2006 року. Тому суд приходить до висновку, що Маломаяцька сільська рада не мала жодних законних підстав розпоряджатися майном, яке не належало їй на праві власності.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 15 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути передбачено, зокрема, визнання правочину недійсним.. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Тим самим, суд вважає, що відповідач Маломаяцька сільська рада безпідставно та незаконно розпорядилась майном, яке не належало їй на праві власності та не входило до складу комунальної власності.

Суд дійшов висновку, що право позивача порушене внаслідок того, що наявність спірного договору оренди надає ряд переважних прав ТОВ «Вестбудіндустрія» (орендарю за цим договором), в тому числі право на укладання договору оренди на новий строк, переважне право переді іншими особами на придбання цього майна у раз його продажу та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсність правочину не створює юридичних наслідків, окрім тих, які пов'язані з його недійсністю.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати недійсним Договір оренди індивідуально-визначеного нерухомого майна, що знаходиться в комунальній власності Маломаяцької сільської ради від 02.06.2006 року, укладений між Маломаяцькою сільською радою (98540, АР Крим, с. Малий Маяк, вул. Кооперативна, 8, ідентифікаційний код 04367387) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вестбудіндустрія» (88007, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Проектна, 7а, ідентифікаційний код 33925510).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Гаврилюк М.П.