КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2008                                                                                           № 05-5-49/1080

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової Л.Г.

суддів:           Алданової С.О.

Коротун О.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -не з’явилися

від відповідача - не з’явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закрите акціонерне товариство "Фактор"

на рішення Господарського суду м.Києва від 23.01.2008

у справі № 05-5-49/1080 (Митрохіна А.В.)

за позовом                               Закрите акціонерне товариство "Фактор"

до                                                   Закрите акціонерне товариство "Фактор"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  визнання банкрутом

Закрите акціонерне товариство “Фактор” у січні 2008 року звернулося до господарського суду міста Києва з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.01.2008 № 05-5-49/1080 позовні матеріали повернуті заявнику без розгляду на підставі п.п. 1, 3 ст. 63 ГПК України.

Ухвала мотивована тим, що подана заява про порушення провадження у справі про банкрутство не містить доказів на підтвердження того, що Бабічук О.А., Могильний Р.Г. та Струпинський А.М дійсно є акціонерами Закритого акціонерного товариства “Фактор”.

В апеляційній скарзі № 508 від 06.02.2008 (вх. 02-4.1/682 від 12.02.2008 Київського апеляційного господарського суду) боржник (апелянт) просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 23.01.2008 № 05-5-49/1080 з підстав порушення норм процесуального права та передати справу на розгляд до господарського суду міста Києва по суті.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Заявник вказує, що боржником при поданні заяви про порушення провадження у справі про банкрутство додано протокол Загальних зборів акціонерів ЗАТ “Фактор” б/н від 28.09.2007, яким директор ЗАТ “Фактор” Мартинюк В.С. призначений головою ліквідаційної комісії. Зазначений протокол підписаний трьома акціонерами: Бабічук О.А., Могильним Р.Г. та Струпинським А.М Таким чином, боржником подано документ, що підтверджує повноваження особи, яка підписала заяву про порушення провадження у справі про банкрутство.

Також апелянт зазначає, що він надав докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, зокрема: бухгалтерський баланс станом на 01.01.2008 з розшифровкою статей, висновок Аудиторської фірми “Артія”, протокол загальних зборів ЗАТ “Фактор” від 28.09.2007, повідомлення державного реєстратора Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, копії сторінок газет тощо.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2008 року було відновлено апелянту строк подання апеляційної скарги, прийнято її до розгляду та порушено апеляційне провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 11.03.2008 року.

В судове засідання 11.03.2008 представники сторін не з’явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце засідання суду, про що свідчать наступні повідомлення про вручення кореспонденції суду: № 39980 від 25.02.2008, № 039891 від 25.05.2008, № 639921 від 25.02.2008, № 603967 від 25.02.2008, № 39956 від 26.02.2008, № 39808 від 26.02.2008, № 039832 від 28.02.2008.

Таким чином, суд апеляційної інстанції належним чином повідомив учасників судового процесу про час і місце розгляду апеляційної скарги, хоча останні не повідомили суд апеляційної інстанції про поважність причин неприбуття чи неподання будь-яких доказів через обставини, що від них не залежать; заяв, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 18.02.2008 року явка представників учасників судового процесу не визнавалася обов’язковою. При цьому пунктом 4 вищевказаної ухвали Київський апеляційний господарський суд довів до відому сторін, що нез’явлення їх представників в засідання судової колегії не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

За таких обставин Київський апеляційний суд повідомив належним чином всіх учасників судового процесу про час і місце розгляду апеляційної скарги, але останні не скористалися своїми правами, передбаченими ст.22 ГПК України. Виходячи з того, що явка представників учасників судового процесу не визнавалася обов’язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені ст.22 ГПК України) є правом, а не обов’язком, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 11.03.2008.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, наявні матеріали, Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Заявником (боржником) до господарського суду міста Києва була подана заява (вх.№ 967 від 17.01.2008 господарського суду міста Києва) про порушення провадження у справі про банкрутство в порядку ст.51 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі - Закон). Судом першої інстанції заявнику було повернуто подану заяву без розгляду на підставі п.п. 1, 3 ст. 63 ГПК України та ч.1 ст.9 цього ж Закону.

Так, господарський суд першої інстанції вказав, що до заяви не додано доказів на підтвердження того, що Бабічук О.А., Могильний Р.Г. та Струпинський А.М дійсно є акціонерами Закритого акціонерного товариства “Фактор”. Ухвала ґрунтується на тому, що до заяви про порушення справи про банкрутство не додано доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, а положеннями ст. 36 ГПК України встановлено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Крім того, в ухвалі зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону суддя повертає заяву про порушення справи про банкрутство і додані до неї документи без розгляду, про що виносить ухвалу, у тому числі з підстав, передбачених ст. 63 ГПК України, з врахуванням вимог цього закону.

Однак, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується з вищевказаними висновками місцевого господарського суду про повернення заяви без розгляду, з огляду на наступне.

Підстави повернення позовних заяв та заяв про банкрутство встановлені в ст.63 ГПК України та ст.9 Закону.

Недодержання вимог статей 54 - 58 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви, дійсно, тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України, тобто, повернення позовної заяви.

Згідно зі ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані , на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до вимог ст. 38 ГПК України у випадку, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов’язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їхньої участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Згідно зі ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку про безпідставність повернення судом першої інстанції поданої заяви та доданих до неї документів без розгляду на підставі п.п. 1, 3 ст. 63 ГПК України та ч.1 ст.9 Закону. В цій частині судом апеляційної інстанції приймаються, як обґрунтовані, доводи апелянта стосовно того, що він надав докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, зокрема: бухгалтерський баланс станом на 01.01.2008 з розшифровкою статей, висновок Аудиторської фірми “Артія”, протокол загальних зборів ЗАТ “Фактор” від 28.09.2007, повідомлення державного реєстратора Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, копії сторінок газет, а в разі, якщо цих доказів було, за висновком суду першої інстанції, недостатньо, він був не обмежений правом витребувати у встановленому порядку будь-які інші докази.

Що ж стосується посилання суду апелянта на порушення судом п.3 ст. 63 ГПК України, слід зазначити, що відповідно до п.2.1 Роз’яснення Вищого господарського суду України від 31.05.2002 року № 04-5/609, якщо подані сторонами докази є недостатніми, то суд за клопотанням сторін або з власної ініціативи має право витребувати їх від підприємств, установ, організацій, державних органів.

За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку, що господарський суд міста Києва міг витребувати необхідні докази від заявника для розгляду справи.

Відповідно до приписів ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року згідно Закону України № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір, зокрема, щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно з ч.1 ст.51 Закону передбачено, що якщо вартості майна боржника – юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор зобов’язаний звернутися до господарського суду із відповідною заявою, яка й була подана апелянтом до господарського суду.

Відповідно до ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що доводи апелянта про те, що ухвала місцевого господарського суду про повернення його заяви без розгляду, була винесена з порушенням норм процесуального права (зокрема, п.п. 1, 3 ст. 63 ГПК України та ч.1 ст.9 Закону), що призвело до прийняття неправильного рішення, є обґрунтованими.

У зв’язку з цим, апеляційна скарга Закритого акціонерного товариства “Фактор” підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала господарського суду міста Києва – повному скасуванню (п. 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 104 ГПК України) з направленням матеріалів для розгляду по суті до господарського суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 99, 101, 103 - 106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Ухвалу господарського суду міста Києва від 23.01.2008 №05-5-49/1080 скасувати.

2.          Матеріали № 05-5-49/1080 за заявою Закритого акціонерного товариства “Фактор” (вх.№ 967 від 17.01.2008 господарського суду міста Києва) про порушення провадження у справі про банкрутство передати на розгляд господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Смірнова Л.Г.

Судді                                                                                          Алданова С.О.

Коротун О.М.

17.03.08 (відправлено)