ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"12" травня 2008 р.            Справа № 10/064-07

Розглянувши матеріали справи за позовом Відкритого акціонерного товариства „Димерське спецавтопідприємство 1006”, с. Козаровичі

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Склад”, с. Козаровичі

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області, м. Київ

про визнання недійсним договору

суддя Т.П. Карпечкін

від позивача –Північук Л. І. (дов. від 01.02.2008 року);

від відповідача – не зявився;

від третьої особи –Любенко С. В. (дов. № 11 від 06.02.2008 року).

обставини справи:

Відкрите акціонерне товариство „Димерське спецавтопідприємство 1006” (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Склад” (далі-відповідач) про визнання недійсним договору.

Ухвалою від 12 лютого 2007 року порушено провадження у справі № 10/064-07.

29 травня 2007 року у справі № 10/064-07 винесено рішення яким частково задоволено позовні вимоги.

Постановою від 13 лютого 2008 року Вищого господарського суду України, скасовано постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 10 жовтня 2007 року та рішення господарського суду Київської області від 29 травня 2007 року, справу № 10/064-07 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно резолюції Голови господарського суду Київської області Грєхова А. С. справа № 10/064-07 прийнята до провадження суддею Карпечкіним Т. П..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 13 січня 2003 року між позивачем в особі голови правління Ярошенко М. О. та відповідачем незаконно укладено догові купвлі-продажу згідно якого у позивача відчужено майно, а саме Комплектна трансформаторна підстанція –54. Про незаконно укладено угоду позивач дізнався лише в грудні 2006 року коли на запит нового голови правління Короля В. М., Вишгородський районний підрозділ „А.Е.С. Київобленерго” повідомив про те, що Комплектна трансформаторна підстанція –54 знаходиться у власності відповідача.

Незаконність угоди позивач мотивує тим, що станом на 2003 рік голова правління Відкритого акціонерного товариства „Димерське спецавтопідприємство 1006” не мав повноважень на відчуження майна підприємства. Також позивач зазначає, що згідно з Наказами Фонду державного майна України по Київській області № 5-25-2/5 від 10.03.1998 року, № 5-25-7/32 від 31.08.1998 року було прийнято рішення про приватизацію Димерського спеціалізованого автотранспортного підприємства та перетворення його у відкрите акціонерне товариство „Димерське спецавтопідприємство 1006, договір купівлі-продажу про відчуження спірного майна був укладений у 2003 році, тобто після наказів, отже у відповідності до ст. 12 Закону України „Про приватизацію державного майна” в редакції, яка діяла на 13 січня 2003 року, орган, що здійснює управління майном цього підприємства, передає у встановленому порядку функції з управління цим майном державним органам приватизації. Угоди по відчуженню майна здійснюються підприємством з дозволу органів приватизації.

Представник відповідача в усних та письмових поясненнях викладених в відзиві на позовну заяву проти позову заперечує. Заперечення обґрунтовані тим, що позивач не міг не знати як зазначає в позовній заяві про відчуження власного майна, оскільки угода по купівлі-продажу була укладена повноважною особою підприємства позивача. Також відповідач просить суд застосувати до даного позову строк позовної давності у відповідності до ст. 76 ЦК УРСР та п. 7 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки минув термін встановлений у три роки від дня коли особа мала можливість звернутися до суду з позовом для захисту свого порушеного права.

Представник третьої особи в усних та письмових поясненнях проти позову заперечує. Заперечення обґрунтовані тим, що згідно ст. 12 Закону України „Про приватизацію державного майна” позивач не мав права відчужувати майно без згоди Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області, оскільки на підприємстві проводилась приватизація згідно наказу № 5-25-7/32 від 1998 року.

Судом оглянуті оригінали документів залучених до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Згідно з п. 1.1 Статуту Відкритого акціонерного товариства „Димерське спецавтопідприємство 1006” зареєстрованого Вишгородською районною державною адміністрацією 31 сепня 1998 року, Відкрите акціонерне товариство „Димерське спецавтопідприємство 1006” засноване згідно з наказом засновника - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 31 серпня 1998 року № 5-25-7/32, шляхом перетворення державного Дилерського спеціалізованого автотранспортного підприємства –1006 у Відкрите акціонерне товариство „Димерське спецавтопідприємство 1006” згідно з Законом України „Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі”. Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 1996 року № 755 „Про прискорення приватизації майна в агропромисловому комплексі та спрощення процедури її проведення” і Порядком перетворення в процесі приватизації державних, орендних підприємств і підприємств із змішаною формою власності у відкриті акціонерні товариства, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 вересня 1996 року № 1099.

Між Відкритим акціонерним товариством „Димерське спецавтопідприємство 1006” (за договором-продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Склад” (за договором-покупець) 13 січня 2003 року укладено договір купівлі продажу ТП № 54 (далі-договір). За умов договору продавець продає, а покупець купує комплектну трансформаторну підстанцію –54.

Сторонами виконано умови договору, а саме позивач передав у власність відповідача комплектну трансформаторну підстанцію –54 за актом прийому-передачі КТП-250 № 54. Відповідач сплатив кошти позивачу за комплектну трансформаторну підстанцію –54 в розмірі 500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9 від 4 лютого 2004 року.

Спірний договір був підписаний в особі голови правління Ярошенко М. О., який згідно п. 8.4.5 статуту Відкритого акціонерного товариства „Димерське спецавтопідприємство 1006” керує роботою правління та має право без доручення здійснювати всі дії від імені товариства, уповноважений керувати поточними справами товариства і виконувати рішення вищого органу товариства, представляти в його відносинах з іншими юридичними особами, вести переговори та укладати угоди від імені товариства, організовувати ведення протоколів засідань правління. Згідно довідки Відкритого акціонерного товариства „Димерське спецавтопідприємство 1006” № 9 від 07.02.2007 року, Ярошенко М. О. з 31 серпня 1998 року по 25 квітня 2006 року працював на посаді голови правління Відкритого акціонерного товариства „Димерське спецавтопідприємство 1006”.

Цивільний кодекс України, прийнятий 16 січня 2003 року, набрав чинності з 1 січня 2004 року. Відповідно до. п. 4 Перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року № 435-IV, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Оскаржуваний договір було укладено 13 січня 2003 року, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України від 16 січня 2003 року № 435-IV, тому до спірних правовідносин застосовуються норми ЦК УРСР.

У відповідності до ст. 29 ЦК УРСР юридична особа набуває цивільних прав і бере на себе цивільні обов’язки через свої органи, що діють у межах прав, наданих їм за законом або статутом (положення). Порядок призначення або обрання органів юридичної особи визначається їх статутом (положенням).

Таким чином спірний договір підписаний уповноваженою особою від імені Відкритого акціонерного товариства „Димерське спецавтопідприємство 1006”. А отже про відчуження майна (комплектна трансформаторна підстанція –54) юридична особа - Відкрите акціонерне товариство „Димерське спецавтопідприємство 1006” дізналось 13 січня 2003 року.

Згідно з ст. 71 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до ст. 80 ЦК України, закінчення строку позовної давності до пред’явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту. Аналогічне положення міститься і у ст. 257 чинного на даний час Цивільного кодексу України.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3 та ч. 4 Цивільного кодексу України).

Відповідач в відзиві на позовну заяву просить суд застосувати до даного позову строк позовної давності, оскільки загальний строк для захисту права за даним позовом у позивача сплинув.

Приписами ст. 33 Господарського кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд не визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, оскільки як зазначалось вище спірний договір підписано особою уповноваженою особою від імені юридичної особи. Позивачем не надано до суду інших доказів на підтвердження того, що причина пропуску строку позовної давності є поважною.

З врахуванням вищевикладеного суд вважає правомірним та обґрунтованим в позові Відкритого акціонерного товариства „Димерське спецавтопідприємство 1006” відмовити повністю.

Судові витрати відповідно до ст. 44, ст. 46, ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові Відкритого акціонерного товариства „Димерське спецавтопідприємство 1006” відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя

Рішення підписано 19.05.2008 р.