СУД
Постанова

Іменем України

03
квітня 2008 року

Справа
№ 2-1/17416-2006

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  Ткаченка
М.І.,

суддів                                                                      Антонової
І.В.,

Котлярової О.Л.,

за участю
представників сторін:

позивача
- не з'явився
(фізична особа-підприємець  ОСОБА_1);

відповідача - не з'явився (Сімферопольська
міська рада);

розглянувши
апеляційну скаргу Сімферопольської
міської ради на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим
(суддя  Ковтун  Л.О.) від 16 листопада 2006 року по справі
№2-1/17416-2006

за
позовом           фізичної особи-підприємця  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до          Сімферопольської міської ради (вулиця Толстого, 15,
місто Сімферополь, 95000)

про
спонукання до виконання певних дій,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського
суду Автономної Республіки Крим від 16 листопада 2006 року по справі №
2-1/17416-2006 позов фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Сімферопольської міської ради про спонукання до виконання
певних дій задоволений.

Не погодившись з вказаним
судовим актом, Сімферопольська міська рада звернулась до Севастопольського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вказане рішення суду першої інстанції та прийняти нове, котрим
відмовити у задоволені позовних вимог.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 15 березня 2007 року скаргу
Сімферопольської міської ради на зазначене вище рішення суду повернуто без
розгляду, оскільки скаргу подано зі спливом 10-денного строку без клопотання
про його відновлення.

На вказану ухвалу апеляційної
інстанції, Сімферопольською міською радою була подана касаційна скарга до
Вищого господарського суду України, в якій відповідач просив прийняті судові
акти скасувати та винести нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Постановою Вищого
господарського суду України від 4 грудня 2007 року у справі № 2-1/17416-2006
касаційну скаргу Сімферопольської міської ради задоволено частково.

Ухвала Севастопольського
апеляційного господарського суду від 15 березня 2007 року та ухвала
Севастопольського апеляційного господарського суду від 3 травня 2007 року
скасовані.

Справу направлено до
Севастопольського апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної
скарги по суті.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 8 січня 2008 року по справі №
2-1/17416-2006 прийнято апеляційну скаргу Сімферопольської міської ради до
провадження.

9 січня 2008 року до
Севастопольського апеляційного господарського суду надійшов запит про термінове
надсилання даної справи на адресу Вищого господарського суду України у зв`язку
з надходженням касаційної скарги на постанову Вищого господарського суду
України від 4 грудня 2007 року.

Відповідно до статті 79 Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі
у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов`язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 10 січня 2008 року провадження по справі
було зупинено.

7
лютого 2008 року Верховний суд України своєю ухвалою відмовив у порушені
касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України
від 4 грудня 2007 року по справі № 2-1/17416-2006.

12 березня 2008 року
матеріали справи № 2-1/17416-2006 повернуті до Севастопольського апеляційного
господарського суду.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 17 березня провадження по справі було
поновлено.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на
думку відповідача судом першої інстанції при
прийнятті рішення були не в поному обсязі досліджені матеріали справи.

В судове засідання
представники сторін не з'явилися, хоча про час і місце судового засідання були
повідомлені своєчасно та належним чином.

Судова колегія вважає
можливим розглянути справу за відсутністю представників сторін, оскільки  вони не надіслали судовій колегії  доказів про наявність поважних причин неявки
у судове засідання, а крім того їх явку не визнано обов'язковою.

Повторно розглянувши в
порядку, передбаченому статтею 101 Господарського процесуального кодексу України,
судова колегія встановила наступні обставини справи.

Позивач фізична особа
підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду АР Крим з позовом про
спонукання до виконання певних дій.

Як вказує в своїй заяві позивач,
рішенням Виконавчого комітету Сімферопольської міської Ради № 538 від 24 лютого
2006 року йому був наданий дозвіл на виконання комплексу проектних робіт для
будівництва офісного центру на земельної ділянки площею 650,0 кв.м. по вулиці
Жовтневій в місті Сімферополі (район житлового будинку № 7). Пунктом 5
вказаного рішення постановлено проект землеустрою по відводу земельної ділянки
внести на затвердження сесії міської ради після розробки та погодження
проектної документації для будівництва об'єкту у встановленому порядку.

Крім того, вищеназваним
рішенням виконкому Сімферопольської міської ради був затверджений акт вибору та
обстеження земельної ділянки для будівництва офісного центру по вулиці
Жовтневої (район житлового будинку №7), який належним чином погоджений з усіма
інстанціями.

14 липня 2006 року
начальником Управління градобудівництва та архітектури був погоджений висновок
№ 8411 про можливість цільового використання земельної ділянки, відповідно до
якого, погоджена передача земельної ділянки в оренду на п'ять років відповідно
до вимог Земельного кодексу України. Після видання об'єкту до експлуатації
можливо передача земельної ділянки у довгострокову оренду.

Між позивачем та Колективним
підприємством „Візавір” був укладений договір по складенню технічної
документації по землеустрою, по встановленню меж земельної ділянки в натурі.
Пунктом 4.2. вказаного договору передбачено, що виконавець (КП „Візавір")
здійснює розробку технічної документації протягом 35 календарних днів.

Однак, у встановлений строк
проект виконаний не був та лише 18 жовтня 2006 року проект відводу земельної
ділянки підприємця ОСОБА_1 був скерований до Сімферопольської міської ради.

Рішенням господарського суду позивні
вимоги були задоволені. Суд зобов'язав
Сімферопольську міську раду в строк до 16 грудня 2006 року винести на
затвердження сесії міської ради проект землеустрою по відводу земельної ділянки  площею 0,650 кв.м. для будівництва офісного
центру по вулиці Жовтневої (район житлового
будинку № 7) фізичної особи підприємця ОСОБА_1.

В рішенні суду також вказано,
що у разі невиконання  рішення суду в
строк, вважати проект землеустрою по відводжу земельної ділянки площею 650 кв.м.
будівництва офісного центру по вулиці Жовтневої (район житлового  будинку №7) фізичної особи підприємця ОСОБА_1
затвердженим.

Але з
таким рішенням суду першої інстанції неможливо погодитися з

наступних
мотивів.

Згідно
статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що пе
ребуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується.
Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою
виключно від повідно до закону.

Порядок
та умови набуття права користування земельною ділянкою

встановлено
Земельним кодексом

Чинне земельне законодавство
передбачає  два вида користування землею:
право постійного користування та оренда.

Право оренди земельної ділянки - це
засноване на договорі термінове платне володін ня та користування земельною
ділянкою, необхідною орендарю для ведення підприємницької та іншої діяльності
(стаття 93 Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права
користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності
за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого са моврядування та
державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташо вані
об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим
Кодек сом.

Статттею 124 Земельного
кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі
рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шля хом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в
оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб,
здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Частиною З цієї статті
встановлено, що передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним
особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здій
снюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123
цього Кодек су.

Згідно пункту 12 Перехідних
положень Земельного кодексу України до розмежування зе мель державної та
комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в ме жах
населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до частини 6 статті 93 Земельного
кодексу України відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Таким законом в Україні є
Закону України „Про оренду землі”.

Відповідно до пункту 1
розділу 8 „Перехідні положення” цього закону до розмежування відповідно до
закону земель державної і комунальної власності орендодавцями земельних ділянок
у межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, є
відповід ні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів -
відповідні органи виконав чої влади в межах повноважень, визначених Земельним
кодексом України.

Відповідно до частини 2 статті 123
Земельного кодексу України умови і строки розроблення проектів відведення
земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих
робіт відповідно до типового договору. Форма типового договору, нормативи та
строки розробки проектів відведення земельних ділянок визначаються Кабінетом
Міні стрів України.

Статтею
22  Закону України „Про землеустрій”  землеустрій здійснюється на підставі:

а) рішень  органів
виконавчої  влади  та
органів  місцевого самоврядування
щодо проведення робіт із землеустрою;

б) укладених  договорів
між  юридичними чи фізичними
особами (землевласниками    і    землекористувачами)    та
розробниками документації із землеустрою;

в) судових рішень.

Частиною 2 статті 50 Закону
України „Про землеустрій” також встановила, що порядок складання проектів
землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №
677 від 26 травня 2004 року затверджений „Порядок розроблення проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок” згідно пункту 7 якого виконавець у
встановлений договором строк розробляє проект землеустрою, який включає
текстові та графічні матеріали, обов'язкові положення, встановлені завданням на
розроблення проекту, інші дані, необхідні для вирішення питання щодо відведення
земельної ділянки.

Відповідно до вимог статті 33
Господарського процесуального кодексу

України  кожна сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В апеляційній скарги
відповідач вказує на те, що
Сімферопольська міська рада не приймала ні яких актів по наданню дозволу
позивачу на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки площею
650 кв.м. для будівництва офісного центру по вулиці Жовтневій (район житлового
будинку № 7), а не засвідчена належним чином ксерокопія рішення № 538 від 24
лютого 2006 року визиває у судовий колегії сумнів в її справжності (відсутні
підписи будь якого члена виконкому міської ради, відсутня печатка виконкому).

Позивач на надав суду першої
інстанції та судовій колегії доказів направлення до Сімферопольської міської
ради заяви або клопотання про надання йому спірної земельної ділянки і
виконаного проекту землеустрою про відводу земельної ділянки -данні про
реєстрацію цих документів Сімферопольський міський раді відсутні.

Суд першої інстанції зобов'язав
розглянути на сесії міської ради заяву про фактичне наданні позивачу земельної
ділянки без наявності основного документу -заяви самого позивача, відповідно до
вимог статей 118,123 Земельного кодексу України без чого неможливо виконати цю
вимогу.

Суд першої інстанції в
порушення вимог Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України
„Про оренду землі”, Закону України” Про місцеве самоврядування в Україні”
привидів свої повноваження і фактично своїм рішенням підминив повноваження
органа місцевого самоврядування, зобов'язав
останнього винести сформоване судом рішення і затвердити не існуючий
проект землеустрою.

Крім того суд першої інстанції
також прийняв рішення, яким встановив, що в разі не виконання рішення суду у
встановлений строк врахувати проект землеустрою по відводжу земельної ділянки
площею 650 кв.м. для будівництва офісного центра по вулиці Жовтневій (район
житлового будинку № 7) фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 затвердженим і таким,
що дає підстави для оформлення договору оренди земельної ділянки.

На думку судової колегії суд
першої інстанції вийшов за межі розгляду позивних вимог самостійно встановив
строк виконання рішення без погодження позивача.

Суд першої інстанції не
наділений повноваженнями в частині затвердження проектної документації по
представленню земель.

Відповідно з нормами Земельного
кодексу України самовільно розроблена або не відповідна вимогам законом
проектна документація не може являтися підставою для укладення договору
оренди.

Судова колегія вважає, що  суд першої прийняв ріння по справі з
порушенням норм матеріального і процесуального права.

Згідно пункту 4 частини 1
статті 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для
скасування судового рішення є неповне з'ясування обставини, що мають значення
для справи..

За такими обставинами судова
колегія скасовує судове рішення.

При прийнятті нового рішення
судова колегія відмовляє в задоволенні позовних вимог фізичної особи підприємця
ОСОБА_1

Керуючись статтями 101, 103
(пункт 2), 104 (пункт 4 частини 1), 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу
Сімферопольської міської ради задовольнити.

2. Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від .) від 16 листопада 2006 року по справі
№2-1/17416-2006 скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

4. В задоволенні позивних
вимог фізичної особи підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Головуючий
суддя
М.І. Ткаченко

Судді
І.В. Антонова

О.Л. Котлярова