ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"06" лютого 2008 р.

11:00

Справа №  2/2/08

Суд в складі:

Судді Моргуленко Т.Є.,
при секретарі судового засідання Соловйовій К.М., розглянувши справу за
адміністративним позовом Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, м.
Миколаїв, АДРЕСА_1

до відповідача:  Державної податкової інспекції у Центральному
районі м. Миколаєва, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 24

про
визнання недійсними рішень про застосування штрафних санкцій № від
25.07.07р. та № від 27.07.07р.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: Плахотна О.М.,
дов. №3/9/10-011 від 08.01.08р.

Позивач позовні вимоги підтримує,
просить позов задовольнити, визнати
недійсними рішення про застосування штрафних санкцій № від
25.07.07р. та № від 27.07.07р. В обгрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що позивач про проведення перевірки її не повідомив,
перевірку проведено без її участі, з актом складеним за результатами перевірки
її не ознайомлено, акт від її імені підписано невідомою їй особою, податкові
повідомлення-рішення вона не отримувала, а тому не мала можливості їх
оскаржити.

Відповідач позовну заяву вважає
необгрунтованою та просить в задоволенні позову позивачеві відмовити,
посилаючись на наступне:

1)
перевірку палатки суб'єкта підприємницької діяльності -приватного
підприємця проведено на підставі п. 2 ст. 11 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні»від 04.12.1990р. №509-ХІІ та згідно направлень на
проведення перевірки від 20.07.07р. №2067/23-517, №2068/23-517. Направлення на
перевірку були вручені продавцю ОСОБА_2

2) штрафні санкції застосовано до
відповідача за встановлені в ході перевірки порушення п. 2, 5 ст. 3 Закону
України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг»від 06.07.1995р. №265/95-ВР, ч. 1 ст. 3 та ч.
1 ст. 7 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності»від 23.03.1996р. №98/96-ВР.

В обгрунтування своїх заперечень
щодо позиції позивача про те, що акт підписаний особою їй не відомою,
відповідач посилається на Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва
від 12.09.07р. по справі №3-9-190003/2007р., якою встановлено, що продавцем ПП
ОСОБА_1 є ОСОБА_2, яку визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого
ч. 1 ст. 155-1 КупАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Отже направлення на перевірку було
вручено ОСОБА_2 - особі, яка виконувала
обов'язки продавця від імені ПП ОСОБА_1 Крім того, ОСОБА_2 отримала акт
перевірки, про що свідчить її підпис на сторінці 3 акту, зауважень до акту з
боку останньої не було.

Рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій Державною податковою інспекцією у Центральному районі м.
Миколаєва були направлені на адресу ПП ОСОБА_1 за адресою: м. Миколаїв,
АДРЕСА_1 рекомендованими листами 08.08.07р. та отримані нею 16.08.07р., про що
свідчать поштові повідомлення про вручення листів з підписом ОСОБА_1

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши позивача та представника відповідача, господарський суд -

встановив:

Позивач звернулась до
господарського суду з позовом до відповідача про визнання недійсними рішень про
застосування штрафних санкцій № від 25.07.07р. та № від
27.07.07р.

На підставі п. 2 ст. 11 Закону
України від 04.12.1990р. №509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні»із
змінами та доповненнями, за направленнями
№2067/23-517, №2068/23-517 від 20.07.07, ДПА у Миколаївській області
проведено перевірку позивача щодо контролю за здійсненням розрахункових
операцій за товари, наявністю торгових патентів та ліцензій.

В результаті перевірки встановлено
порушення позивачем  п. п. 2, 5 ст. 3
Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995р. №265/95-ВР, ч. 1
ст. 3 та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності»від 23.03.1996р. №98/96-ВР, про що співробітниками
податкової служби складений акт №14000818/23-50 від 20.07.07р.

На підставі акту перевірки  ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва
прийнято рішення № від 25.07.07р. та № від 25.07.07р.,
якими до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 520 грн.

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 12.09.07р. Білу О.І., яка працювала  продавцем літнього майданчику з виносною
торгівлею, що розташований біля  будинку
№4 по вул. Інгульський спуск у м. Миколаєві та належить суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_1, визнано винною у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП та притягнуто до адміністративної
відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС
України  постанова суду у справі про
адміністративний проступок, яка набрала законної сили є обов'язковою для
адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності
особи, щодо якої ухвалено постанову суду, лише в питаннях чи мало місце діяння
та чи вчинено воно цією особою.

Таким чином, постанова Центрального
районного суду м. Миколаєва є обов'язковою для адміністративного суду, який
розглядає позов про правомірність дій податкового органу, оскільки судовим
рішенням встановлено, що мало місце діяння, передбачене Кодексом України про
адміністративні правопорушення та воно вчинено продавцем ПП  ОСОБА_1 Тобто, рішенням суду встановлено, що
протиправні дії вчинено особою ОСОБА_2, яка виконувала свої обов'язки від імені
ПП ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає безпідставними доводи позивача
стосовно того, що акт перевірки від її імені підписано особою їй
невідомою, що з актом перевірки її не ознайомлено, оскільки той факт, що
ОСОБА_2 працювала продавцем торгової палатки, що належить суб'єкту
підприємницької діяльності ПП ОСОБА_1 встановлений постановою Центрального
районного суду м. Миколаєва від 12.09.07р.
Направлення на перевірку  та акт,
складений за результатами перевірки відповідачем були вручені продавцю ОСОБА_2,
про що свідчить підпис останньої у вказаних актах. ОСОБА_2 повинна була
повідомити власника палатки про проведення перевірки та вручити їй примірник
акту перевірки.

Доводи позивача, стосовно того, що
вона не отримувала податкові повідомлення-рішення, також, безпідставні.
Податкові повідомлення-рішення № від 25.07.07р. та № від
27.07.07р. про застосування штрафних санкцій ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва були направлені ПП ОСОБА_1 за адресою: м. Миколаїв, АДРЕСА_1 та
вручені їй, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового
відправлення №01000026 від 17.08.07р. та № 0100034 від 17.08.07р. Отже,
позивач  отримувала зазначені податкові повідомлення
- рішення та мала можливість оскаржити їх у встановленому законодавством
порядку.

Враховуючи наведене, суд вважає
позовні вимоги позивача необгрунтованими, в задоволенні яких слід
відмовити.

Керуючись Законом України «Про
державну податкову службу в Україні»від 04.12.1990р. №509-ХІІ, ст. ст. 23,
158-163, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити повністю.

Постанова у відповідності зі ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано.

Сторони, які беруть участь у справі,
мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у
порядку і строки встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя