ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

04 червня 2008 р.                                                             Справа № 18/108

За позовом Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Ужгород

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „КІММ”, с. Великі Береги Берегівського району

про стягнення 6 760 грн.19 коп.,

Суддя господарського суду –В.Кривка

при секретарі Л. Драгуській

представники:

Позивача – Шибаєв А.М., довіреність від 10.01.2007 року;

Відповідача –Товт А.А., директор;

СУТЬ СПОРУ: Закарпатським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів, м. Ужгород заявлено адміністративний позов до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „КІММ”, с. Великі Береги Берегівського району про стягнення 6 760 грн.19 коп.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить задоволити позов в повному обсязі та стягнути 6 738,10 грн. адміністративно-господарських санкцій за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, передбаченого статтею 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (далі Закон) та 22,09 грн. пені за порушення строків їх сплати. Відповідно до вимог статті 19 Закону кількість інвалідів, які повинні працювати на підприємстві становить 2 особи, в той же час середньооблікова кількість інвалідів становить 1 особа, відповідач (форма 10 ПІ річна „Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів” за 2007 рік), тому повинен був самостійно в строк до 15 квітня 2008 року розрахувати та сплатити позивачу адміністративно-господарські санкції.

У ході розгляду справи уповноважений представник відповідача позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що подав відповідні письмові пояснення та заявив клопотання про надання відстрочки у зв’язку з скрутним фінансовим становищем підприємства.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, які мають значення для справи, заслухавши пояснення представників сторін,

продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 04.06.2008 року у справі № 18/108

Суд встановив:

Частиною першою ст.19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 875 –ХІІ від 21.03.1991 з подальшими змінами та доповненнями (далі Закон), для підприємств (об’єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання, встановлено норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих.

Пунктом 14 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 № 314 „Про організацію робочих місць та працевлаштування інвалідів” (далі Положення) встановлено, що підприємства у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів; щорічно до 01 лютого року, що настає за звітним, подають відділенням Фонду соціального захисту інвалідів відомості, про середню річну заробітну плату на підприємстві, середню облікову чисельність штатних працівників облікового складу та про кількість працюючих інвалідів; інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Отже, нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні на підприємства покладено обов’язок щодо створення певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до поданого Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю „КІММ” звіту форми №10—ПІ середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу станом за 2007 рік склала 42 особи, а працюючих інвалідів на даному підприємстві –один, при нормативі встановленому –2 особи. Керуючись вимогами ст. ст. 19, 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (надалі –Закон), якими встановлено норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4% від загальної кількості працюючих та обов`язок сплати штрафних санкцій за меншу кількість працюючих інвалідів, Відповідач, зобов’язаний сплати 6 738,10 грн. адміністративно –господарських санкцій за 1 нестворене робоче місце для працевлаштування інвалідів та 22,09 грн. пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій.

Згідно з п.3 Положення, робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інваліда відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда. А пунктом 2 Положення передбачено, що робочим місцем інваліда може бути звичайне робоче місце, якщо за умовами праці та з урахуванням фізичних можливостей інваліда воно може бути використано для його працевлаштування.

Відповідно до пунктів 5, 14 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів визначено, що підприємства інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватись праця інваліда.

продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 04.06.2008 року у справі № 18/108

Відповідачем не подано суду доказів про створення такого робочого місця, інформування відповідних органів про його створення, та доказів працевлаштування інваліда.

Відповідно до статті 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Враховуючи, що відповідачем не працевлаштовано одного інваліда, а середньорічна заробітна плата штатного працівника на підприємстві у 2007 році становила 6738,10. (графа 05 звіту форми № 10 –ПІ), відповідач повинен сплатити позивачу 6 738,10 адміністративно-господарських санкцій. Однак, відповідач вказану суму позивачу добровільно не сплатив, у зв’язку з чим, вона підлягає стягненню.

Крім того, з відповідача також належить стягнути 22,09 грн. пені, відповідно до статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", нарахованої позивачем за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій.

Клопотання відповідача про відстрочення сплати суми адміністративно-господарських санкцій до задоволення не підлягає, з огляду на необґрунтованість та неподання підтверджуючих документів в підтвердження заявлених доводів, викладених у клопотанні.

Таким чином, вимога позивача належним чином обґрунтована доданими до матеріалів справи документальними доказами, відповідачем визнана, проаналізована судом, а отже підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 21, 69, 71, 86, 94, 98, 158, 162, 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „КІММ”, вул. Ейлер, 51, с. Великі Береги Берегівського району (ідентифікаційний ) на користь Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (м. Ужгород, пл.Ш.Петефі,14, ідентифікаційний ) суму 6760 (Шість тисяч сімсот шістдесят) грн. 19 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України

Суддя                                В.Кривка