ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2008 р.

№ 36/100-2/298

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

ВАТ "Укрнафта"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2007р.

у справі

господарського суду м. Києва

за позовом

Полтавського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Погарщинської міської ради, Головного фінансового управління Полтавської облдержадміністрації та фінансового управління Лохвицької райдержадміністрації

до

треті особи

ВАТ "Укрнафта"

Полтавське обласне головне управління земельних ресурсів

Полтавська обласна виробнича асоціація "Родючість"

Управління з контролю за використанням та охороною земель у Полтавській області

про

стягнення 40540 грн. ,

за участю представників сторін :

від позивача: ГПУ–Сахно Н.В. посв. № 99 від 20.05.04

від відповідача: Олексієнко М.Г. дов. № юр-141/д від 11.03.08

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 01.10.07 господарського суду м. Києва позов Полтавського міжрайонного природоохоронного прокурора, заявленого в інтересах держави в особі Погарщинської сільської ради, Головного фінансового управління Полтавської обласної державної адміністрації, Фінансового управління Лохвицької районної державної адміністрації залишено без розгляду.

Ухвалу мотивовано тим, що відповідно до ст. ст. 13-17 Земельного кодексу України визначено повноваження органів виконавчої влади в галузі земельних відносин і серед цих органів не зазначено сільські, селищні, міські, обласні ради, які є лише представницькими органами відповідних територіальних громад без надання їм функцій виконавчих органів.

Прокурором не було надано правовстановлюючих документів на підтвердження повноважень позивача –2, та позивача –3 до представлення інтересів Полтавської обласної ради та Лохвицької районної ради. Пунктом 27 ст. 2 Бюджетного кодексу України дано визначення не фінансовим управлінням відповідних районних та обласних державних адміністрацій, а місцевим фінансовим органам.

Зважаючи на викладене господарський суд м. Києва дійшов висновку, що Полтавський міжрайонний природоохоронний прокурор визначив позивачем у даній справі орган місцевого самоврядування, якому законом не надані повноваження у спірних правовідносинах органу виконавчої влади, а тому даний позов підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою від 17.12.07 Київського апеляційного господарського суду згадану вище ухвалу господарського суду м. Києва скасовано, справу передано на розгляд до господарського суду м. Києва.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду, Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати згадану вище постанову, а ухвалу господарського суду м. Києва залишити без змін.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту, знаходить необхідним у задоволенні касаційної скарги відмовити з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи Полтавським міжрайонним природоохоронним прокурором заявлено позов в інтересах держави в особі Погарщинської сільської ради, Головного фінансового управління Полтавської обласної державної адміністрації, Фінансового управління Лохвицької районної державної адміністрації про стягнення з відповідача на користь держави в особі Погарщинської сільської ради 60 відсотків від суми нарахованих сільськогосподарських витрат в розмірі 24324 грн., на користь Головного фінансового управління Полтавської обласної державної адміністрації 25 відсотків від суми нарахованих сільськогосподарських втрат в розмірі 10135 грн., на користь Фінансового управління Полтавської районної державної адміністрації 15 відсотків від суми нарахованих сільськогосподарських втрат в розмірі 6081 грн.

Скасовуючи ухвалу господарського суду м. Києва апеляційна інстанція виходила з того, що прокурором в позовній заяві самостійно визначено в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовано необхідність їх захисту, а також вказано органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, з дотриманням положень, викладених у рішенні Конституційного суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 у справі № 1-1/99 згідно якого в основі інтересів держави завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб’єктів права власності та господарювання тощо, під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством , що перебуває під особливою охороною держави: право власності набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР встановлено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За приписами ст. 209 Земельного кодексу України втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, зумовлені вилученням сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, підлягають відшкодуванню і зараховуються на спеціальні рахунки відповідних місцевих рад у таких розмірах: Автономній Республіці Крим, обласним радам –25 відсотків; районним радам –15 відсотків; міським, сільським, селищним радам –60 відсотків, міським радам Києва та Севастополя –100 відсотків.

З огляду на викладене попередня судова інстанція дійшла правомірного висновку, що Полтавський міжрайонний природоохоронний прокурор у межах наданих законом повноважень щодо представництва інтересів у суді обґрунтовано подав позов в інтересах держави в особі Погарщинської сільської ради про стягнення з відповідача на користь держави в особі Погарщинської сільської ради Лохвицького району Полтавської області суми нарахованих сільськогосподарських втрат.

Крім того, колегія суддів вважає, що апеляційна інстанція обґрунтовано звернула увагу господарського суду на ту обставину, що постановою Вищого господарського суду України від 16.05.07 дану справу було відправлено на новий розгляд із вказівками, які в силу ст. 11112 є обов’язковими для господарського суду, серед яких відсутня вказівка щодо з’ясування правомірності заявлених вимог прокурором.

Керуючись ст.ст. 1115, 1119, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову від 17.12.07 Київського апеляційного господарського суду у справі № 36/100-2/298 залишити без змін.

Головуючий Божок В.С.

Судді: Костенко Т.Ф.

Коробенко Г.П.