ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 квітня 2008 р.

№ 36/70

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:

Суддів:

Михайлюка М.В.,

Дунаєвської Н.Г.,

Рибака В.В.,

перевіривши касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Павлоградспецмаш"

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 12.02.2008 р.

у справі

№ 36/70 господарського суду Донецької області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Павлоградспецмаш"

до

Закритого акціонерного товариства "Українська будівельна компанія"

про

та за зустрічним позовом

до

про

стягнення 348416,30 грн.

ЗАТ "Українська будівельна компанія"

ТОВ "Завод "Павлоградспецмаш"

визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Завод "Павлоградспецмаш" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою № 23 від 25.02.2008 року на рішення господарського суду Донецької області від 24.12.2007 р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 12.02.2008 р. у справі №36/70.

У резолютивній частині касаційної скарги оскаржувач просить скасувати рішення та постанову у повному обсязі. Предметом позовних вимог у даній справі за первісним позовом є стягнення боргу, а за зустрічним позовом –визнання договору недійсним.

Згідно вимог ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993 №7-93 (в редакції від 25.03.2005 року), розміри ставок державного мита із касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами становлять - 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми. Із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, державне мито сплачується в таких розмірах: 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Із позовних заяв немайнового характеру, в тому числі із заяв про визнання недійсними повністю або частково актів ненормативного характеру; із заяв кредиторів про порушення справ про банкрутство, а також із заяв кредиторів, які звертаються з майновими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки заявником оскаржуються судові рішення у даній справі в повному обсязі, то кожна із заявлених сторонами та розглянутих судом позовних вимог підлягає оплаті державним митом у встановленому розмірі.

Разом з тим, як вбачається із доданого до касаційної скарги платіжного доручення №306 від 22.02.2008 р., зазначені вимоги заявником не дотримані. Скаржник сплатив тільки 1742,08 грн., тобто за вимогу майнового характеру.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню. Після усунення зазначених недоліків скаржник має право повторно подати належно оформлену касаційну скаргу у порядку, встановленому розділом ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу з доданими до неї документами повернути скаржнику.

Головуючий, суддя М. Михайлюк

Судді: Н. Дунаєвська

В.Рибак