СУД
Постанова

Іменем України

07
квітня 2008 року

Справа
№ 2-280/05-20-7/316

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  Щепанської
О.А.,

суддів                                                                      Волкова
К.В.,

Черткової І.В.,

за участю
представників сторін:

позивач: ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1 від
26.10.1999,  ОСОБА_1;

позивача: ОСОБА_4 повноваження
перевірені,  ОСОБА_1;

відповідача: ОСОБА_2, довіреність №б/н   від 04.09.2007, товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробничий центр "ЕКО";

відповідач: ОСОБА_2, паспорт  НОМЕР_2 від 16.10.1998,  ОСОБА_2;

відповідач: не з'явився,   ОСОБА_3;

розглянувши
апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр
"ЕКО" на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя Ілюхіна
Г.П.) від 21.02.2008 року у справі № 2-280/05-20-7/316,

за
позовом           ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до           Товариства з
обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "ЕКО" (вул.
Руднєва, 1-г, Севастополь, 99045, пр. Ген. Острякова, 61-8, Севастополь, 99029)

ОСОБА_2
(АДРЕСА_2)

ОСОБА_3
(АДРЕСА_3)

про
визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "НВЦ
"Еко" від 18.01.2004; в порядку статті 22 ГПК України, підстави
позовних вимог змінено: про визнання недійсним рішення зборів учасників ТОВ
"НВЦ "Еко" від 18.01.2004 про визнання ОСОБА_1 такою, що не має
права на частку в статутному фонді ТОВ "НВЦ "Еко", про визнання
ОСОБА_1 такою, що вийшла зі складу ТОВ "НВЦ "Еко", про розподіл
часток в статутному фонді товариства у зв'язку з виходом ОСОБА_1 зі складу
товариства, про внесення змін до установчих документів у зв'язку з виключенням
ОСОБА_1 з товариства,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Севастополя
від 21.02.2008 року у справі №2-280/05-20-7/316 (суддя Ілюхіна Г.П.) частково
задоволено позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю
"Науково-виробничий центр "Еко", ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "НВЦ "Еко" від
18.01.2004.

Суд
визнав недійним рішення зборів учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Науково-виробничий центр "Еко" від 18.01.2004 в частині
визнання ОСОБА_1 такою, що не має права на частку в статутному фонді ТОВ
"НВЦ "Еко" (пункт 1 Рішення зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробничий центр "Еко" від 18.01.2004).

В
частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю  "Науково-виробничий центр
"Еко" про визнання недійним рішення зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробничий центр "Еко" від 18.01.2004 щодо
визнання ОСОБА_1 такою, що вийшла зі складу ТОВ "НВЦ "Еко",
розподілу часток в статутному фонді товариства у зв'язку з виходом ОСОБА_1 зі
складу товариства, внесення змін до установчих документів у зв'язку з
виключенням ОСОБА_1 з товариства, - було відмовлено.

У
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було відмовлено в повному  обсязі.

Суд
стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю  "Науково-виробничий центр
"Еко" на користь ОСОБА_1 державне мито у сумі 02,13грн.

Відповідач
- товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр
"Еко", не погодившись з рішенням господарського суду звернувся до
Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в
якій просить змінити зазначене рішення місцевого господарського суду, у
задоволенні вимоги про визнання недійсним рішення зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "Еко" від
18.01.2004 в частині визнання ОСОБА_1 такою, що не має права на частку в
статутному фонді ТОВ "НВЦ "Еко" (пункт 1 рішення зборів
учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий
центр "Еко" від 18.01.2004) - відмовити.

Сторона
посилається на те, що господарським судом при прийнятті рішення, було порушено
норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Відповідач
вказує на те, що порядок скликання зборів не порушений, кворум дотриманий,
заява про вихід з товариства надавалась позивачем, на день проведення зборів
позивач не мала статусу учасника товариства; вважає, що ним доведений факт
невнесення позивачем будь-яких внесків до статутного фонду товариства,
невиконання позивачем свого обов'язку по внесенню внесків (банківський ордер
від 30.06.1997 № 1901, прибуткові касові ордери №№ 52 53 від 29.12.2001);
вважає, що позивач не має права на будь-яку частину майна товариства при виході
з товариства, а тому оскаржуване рішення загальних зборів товариства в цій
частині не порушує права позивача; товариством на адресу позивача був
надісланий лист від 17.12.2003, яким позивач повідомлявся про скликання
загальних зборів на 18.01.2004 за юридичною адресою товариства та про порядок
денний загальних зборів, яке вручено позивачу 18.12.2003; позивач був належним
чином повідомлений про час, місце та порядок денний загальних зборів учасників
товариства (т.1 а. с. 43-44, т.3 арк.с.25-27, 94, 131-134).

На
підставі статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова
колегія повторно розглянувши матеріали справи, встановила наступне.

11.02.2004
(вх.№ 2-3108) ОСОБА_1 звернулась до Гагарінського районного суду міста
Севастополя з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Товариство з
обмеженою відповідальністю „Науково-виробничий центр „Еко” про визнання
недійсними загальних зборів учасників ТОВ „НВЦ „Еко”, що відбулися 18.01.2004,
з посиланням на статті 50, 58, 59, 60, 61 Закону України „Про господарські
товариства”, Статут та установчим договором ТОВ „НВЦ „Еко” (т.1 а. с.3-5).

Від
позивача надійшла заява (вх.№ 43348) про зміну підстав позовних вимог, в якій
позивач просив визнати недійним рішення зборів учасників ТОВ „НВЦ „Еко” від
18.01.2004 про визнання ОСОБА_1 такою, що не має права на частку в статутному
фонді ТОВ „НВЦ „Еко”, про визнання ОСОБА_1 такою, що вийшла зі складу ТОВ „НВЦ
„Еко”, про розподіл часток в статутному фонді товариства у зв'язку з виходом
ОСОБА_1 зі складу товариства, про внесення змін до установчих документів у
зв'язку з виключенням ОСОБА_1 з товариства (т.3 а. с. 80-81).

Позивач
в обгрунтування своїх позовних вимог вказав наступне: Рішення зборів визнається
недійсним, якщо при проведенні зборів були порушені норми статті 60, частин
другої, четвертою, п'ятої статті 61 Закону України „Про господарські
товариства” та пункти 3.3., 3.4. Статуту ТОВ „НВЦ „Еко”. 16.12.2003 директор
товариства ОСОБА_2 звернувся до голови зборів ОСОБА_1 з пропозицією про
скликання позачергових зборів; позивач, як голова зборів, направила учасникам
товариства оголошення про проведення зборів 18.01.2004, яке отримали ОСОБА_3
05.01.2004 -за 14 днів до зборів, ОСОБА_2 -23.01.2004 - після зборів, у зв'язку
з недотримання строків, визначених частиною п'ятою статті 61 Закону України „Про
господарські товариства” збори не відбулись; 18.01.2004 учасники товариства
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оголосили про проведення інших зборів, однак у порушення
частини п'ятої статті 61 Закону України „Про господарські товариства” провели
збори не через 30 днів, а в день оголошення 18.01.2004; збори учасників в 2004
році відповідно до вимог частини першої статті 60 Закону України „Про
господарські товариства” не є правомочними, якщо на ньому були присутні
учасники товариства, що мають менше 60 % голосів; позивач має 43,75% голосів,
ОСОБА_2 -50% голосів, ОСОБА_3 -6,25% голосів; позивач на зборах не була
присутня, у учасників зборів було менше 60% голосів, тому збори та рішення,
прийняті на ньому, є недійсними; позивач не вибувала з товариства, не подавала
заяву про вивід її зі складу товариства; рішенням Ленінського районного суду
міста Севастополя від 19.12.2003 встановлено, що позивач є учасником
товариства, не виключалась зі складу товариства, наміру вийти зі складу
товариства не має; позивач вносила внески в статутний фонд товариства, тому не
могла бути виведена зі складу учасників товариства, що підтверджується доказами
формування статутного фонду та її частки в ньому.

Суд
першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково.

Судова
колегія розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом
першої інстанції обставин справи та правильність застосування норм
матеріального та процесуального права, дослідивши надані докази, вислухавши
пояснення представників сторін, дійшла наступного висновку.

Як вбачається
з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 05.01.1995
Кримський республіканський благодійний фонд милосердя та здоров'я, ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9 уклали
Засновницький договір про створення ТОВ „НВЦ „Еко”, уставний фонд якого складав
,00 крб. та був розділений на частки, зокрема: частка ОСОБА_1
складала 584640000,00 крб. (т.1 а. с.14-17).

01.08.1997
між ОСОБА_2 „Еко”, згідно з якою, учасниками Товариства були: ОСОБА_2
-10500,00грн., ОСОБА_1 -9187,50грн., ОСОБА_3 -1312,50грн., відповідно до якої,
були внесені зміни до Статуту НВЦ „Еко” в цій частині (т.1 а. с. 18, 19).

01.08.1997
реєстраційним записом №1475-2/228 затверджено Статут ТОВ „НВЦ „Еко”, згідно з
яким, учасником Товариства була, зокрема позивач: ОСОБА_1; для забезпечення
діяльності Товариства за рахунок внесків утворений Уставний Фонд Товариства в
розмірі ,00крб., внесок до Статутного Фонду Товариства ОСОБА_1
складав 584640000,00крб.  (т.1 а. с. 6-13).

19.10.1999
ОСОБА_1 надала ТОВ „НВЦ „Еко” заяву АВВ №831513 про виключення зі складу
засновників ТОВ „НВЙЦ „Еко”, яка засвідчена нотаріусом Севастопольського
міського нотаріального  округу ОСОБА_10,
зареєстрована в реєстрі за №1425 (т.1 а. с. 53).

11.02.2000
Протоколом №1/2000 засновницьких зборів ТОВ „НВЦ „Еко” ухвалено задовольнити
прохання ОСОБА_1 про вихід зі складу засновників ТОВ „НВЦ „Еко” на підставі
поданої нею заяви та ст.10 Закону України „Про господарські товариства”,
виплату здійснити відповідно до Закону до 14.02.2001, частка ОСОБА_1 переходить
до ТОВ „НВЦ „Еко” до перерозподілу (т.1 а. с. 87).

25.02.2000
позивач звернулась до ТОВ „НВЦ „Еко” з Заявою про надання повного розрахунку її
частки на 11.02.2000 у зв'язку з поданою заявою про вихід зі складу засновників
ТОВ „НВЦ „Еко” (т.1 а. с. 53).

17.11.2000
постановою Слідчого управління УМВС України в місті Севастополі задоволено
клопотання ОСОБА_1 про видачу їй
нотаріально засвідченої заяви про вихід зі складу засновників ТОВ „НВЦ
„Еко” (т.1 а. с. 54).

10.01.2001
вих. №4999 Голова Ленінського районного суду міста Севастополя на запит Ротань
В.Г. повідомила про обставини передачі оригіналу нотаріально засвідченої заяви
про вихід ОСОБА_1 зі складу засновників ТОВ „НВЦ „Еко” ОСОБА_2 (т.1 а. с. 88).

Аналогічне
підтвердження міститься в Акті від 11.02.2000 (т.1 а. с. 56).

21.06.2001
рішенням Ленінського районного суду міста Севастополя у справі №2-625/2001 за
позовом ТОВ „НВЦ „Еко” до ОСОБА_1, УМВС України в місті Севастополі про
витребування з чужого незаконного володіння нотаріально засвідченої заяви
ОСОБА_1 про вихід зі складу засновників ТОВ „НВЦ „Еко” в задоволенні позовних
вимог відмовлено, так як заява про вихід знищена ОСОБА_1 (т.1 а. с. 89).

02.10.2001
ухвалою судової колегії з цивільних справ апеляційного суду міста Севастополя у
справі №22-а-185-2001 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ „НВЦ „Еко” про визнання
недійсним рішення зборів засновників ТОВ „НВЦ „Еко” від 11.02.2000 провадження
у справі припинено апеляційну скаргу В.о. директора ТОВ „НВЦ „Еко” задоволено,
рішення Ленінського районного суду міста Севастополя від 15.06.2001 скасовано,
справу направлено на новий розгляд (т.1 а. с. 50).

18.12.2001
ухвалою судової колегії з цивільних справ апеляційного суду міста Севастополя у
справі №22-а-394-2001 за позовом ТОВ „НВЦ „Еко” до ОСОБА_1, УМВС України в
місті Севастополі про витребування з чужого незаконного володіння нотаріально
засвідченої заяви ОСОБА_1 про вихід зі складу засновників ТОВ „НВЦ „Еко”
апеляційну скаргу ТОВ „НВЦ „Еко” відхилено (т.1 а. с. 90).

27.08.2002
ухвалою судової колегії з цивільних справ апеляційного суду міста Севастополя у
справі №22-а-751/2002 за позовом ТОВ „НВЦ „Еко” до ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_1
такою, що втратила права та обов'язки учасника ТОВ „НВЦ „Еко” з11.02.2000 та
такою, що не має права на частку в Статутному фонді апеляційну скаргу ТОВ „НВЦ
„Еко” задоволено частково, рішення Ленінського районного суду міста Севастополя
від 19.06.2002 скасовано, провадження у справі припинено (т.1 а. с. 50).

16.12.2003
вих.№41 Директор ТОВ „НВЦ „Еко” ОСОБА_2 направив Голові зборів учасників ТОВ
„НВЦ „Еко” ОСОБА_1 лист з проханням зібрати збори учасників товариства
18.01.2004 о 14 год. 00 хв. за адресою: м. Севастополь, пр. Острякова, 61-8 з
зазначенням порядку денного (т.1 а. с. 55).

19.12.2003
позивач надала оголошення про проведення загальних зборів 18.01.2004 о 14 год.
00 хв. за адресою: м. Севастополь, пр. Ген. Острякова, 61-8 з іншим порядком
денним, але доказів надіслання оголошення відповідачам позивачем не надано (т.1
а. с. 27).

18.01.2004
здійснена реєстрація присутніх на засновницьких зборах ТОВ „НВЦ „Еко”, на Листі
реєстрації міститься підпис ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_11 (т.1 а. с.
53-зворотній бік).

18.01.2004
Протоколом загальних зборів учасників ТОВ „НВЦ „Еко” прийняті рішення:

- про
визнання ОСОБА_1 такою, що не має права на частку в Статутному фонді ТОВ „НВЦ
„Еко” на підставі того, що нею не сплачена частка в Статутному фонді ТОВ „НВЦ
„Еко”, відповідно до статей 11, 12, 13, 52 Закону України „Про господарські товариства”,
п.п.4, 5 Засновницького договору ТОВ „НВЦ „Еко” -56,25 %;

- про
визнання ОСОБА_1 такою, що вийшла зі складу ТОВ „НВЦ „Еко”;

- про
розподіл часток в статутному фонді товариства у зв'язку з виходом ОСОБА_1 зі
складу товариства;

- про
внесення змін до установчих документів у зв'язку з виключенням ОСОБА_1 з
товариства.

З
питання порядку денного про виключення ОСОБА_1 з товариства рішення не
приймалось (т.1 а. с. 46-49).

05.10.2004
ухвалою місцевого Ленінського районного суду міста Севастополя у справі
№2-40/2004 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ „НВЦ „Еко” про визнання недійсним рішення
загальних зборів  від 11.02.2000 позовні
вимоги залишені без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача (т.1 а. с.
57).

19.01.2005
вих.№165/45-1.1 Державний реєстратор Ленінської районної державної
адміністрації міста Севастополя повідомило ОСОБА_1 про те, що вона є учасником
ТОВ „НВЦ „Еко” згідно документів, що знаходяться в реєстраційній справі, частка
в статутному фонді складає 9187,50 грн., тобто 43,75% (т.1 а. с. 76).

30.09.2005
Протоколом №1 загальних зборів учасників ТОВ „НВЦ „Еко” повторно прийнято
рішення про визнання ОСОБА_1 такою, що вийшла з ТОВ „НВЦ „Еко”, про визнання
частки ОСОБА_1 такою, що відступлена ТОВ „НВЦ „Еко” на підставі поданої нею
заяви; про перерозподіл частки ОСОБА_1 між учасниками, які залишились: ТОВ „НВЦ
„Еко” -88,89%, ОСОБА_3 -11,11% (т.4 а. с. 34).

18.10.2005
за №1 зареєстрована нова редакція Статуту ТОВ „НВЦ „Еко”, згідно з
якою учасниками товариства є: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (т.3 а. с. 41-45).

08.11.2006
рішенням Ленінського районного суду міста Севастополя у справі №2-411/2006 за
позовом ОСОБА_1 до ТОВ „НВЦ „Еко” про визнання недійсним рішення загальних
зборів акціонерів  від 11.02.2000 про
виключення з товариства ОСОБА_1  у
зв'язку з виходом, - відмовлено в задоволенні позовних вимог.

27.08.2007
постановою Севастопольського апеляційного господарського суду у справі №
2-411/2006 рішення Ленінського районного суду міста Севастополя від 08.11.2006
скасовано, позов задоволено, визнано недійсним рішення загальних зборів
акціонерів Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробничий центр
„Еко” від 11.02.2000 про вихід ОСОБА_1 зі складу товариства (т.2 а. с.
111-118).

19.01.2008  постановою Вищого господарського суду України
у справі №2-411/2006 ”НВЦ „Еко” про визнання недійсним рішення загальних зборів
акціонерів постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від
27.08.2007 у справі № 2-411/2006 скасовано, а рішення Ленінського районного
суду міста Севастополя від 08.11.2006 у зазначеній справі залишено без змін
(т.4 а. с. 4-9).

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач надала докази внесення своєї частки в
зареєстрований статутний фонд товариства: аудиторський висновок рег.№01-05 від
01.02.2005 станом на 31.01.2005, Розрахунок частки засновника станом на
01.01.2000, Протокол загальних зборів членів трудового колективу від
09.12.1994, витяг з балансу станом на 01.10.1994, витяг з засновницького
договору; Протокол № 1 засновницьких зборів від 12.12.1994, Протокол зборів засновників
від 05.12.1996, протокол № 5 зборів засновників від 26.06.1997, яка станом на
31.01.2005 складала 9187,50грн. (5846,40 грн. - на момент створення ТОВ „НВЦ
„Еко”, 1590,00 грн. - за рахунок дивідендів, які розподілені згідно Протоколу №
4 від 14.04.1997; 1751,10 грн. - за рахунок грошових коштів, що підлягають
внесенню згідно Протоколу № 5 від 26.06.1997). Доля вартості частки майна
ОСОБА_1 в товаристві пропорційно внеску - її частки в статутному фонді не є
предметом спору, тому судом першої інстанції
не досліджувалась і не оцінювалась (т.3 а. с. 61-71).

Таким
чином, спір виник у зв'язку з тим, що позивач вважає, що оскаржуваним рішенням
порушені вимоги закону та її права і охоронювані законом інтереси, як
власника  корпоративних прав та частки в статутному
фонді товариства.

Судом
першої правомірно встановлено, що правовідносини сторін регулюються статтями
89, 116, 126, 147, 148 Цивільного кодексу України, статтями 10, 54, 59-60, 71
Закону України „Про господарські товариства”.

Порядок
виходу учасника з господарського товариства регламентовано статтями 126, 148
Цивільного кодексу України, статтями 54, 71 Закону України „Про господарські
товариства”.

Вихід
учасника з товариства зумовлює припинення корпоративних відносин між учасником
і товариством. Правовим наслідком виходу учасника є виникнення у товариства
зобов'язань щодо здійснення з ним розрахунків.

Зокрема,
стаття 54 Закону України „Про господарські товариства” передбачає, що при
виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується
вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному
капіталі. Така виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він
вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. Учаснику, який
вибув, виплачується також належна йому частка прибутку, одержаного товариством
в даному році до моменту його виходу.

Відповідно
до зазначених нормативних актів, учасник товариства з обмеженою
відповідальністю чи Товариства з додатковою відповідальністю вправі у будь-який
час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників. Вихід зі складу
учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з
внесенням змін до установчих документів товариства, у зв'язку з чим моментом
виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній
посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку.

Стаття
10 Закону України „Про господарські товариства” передбачає право учасника у
встановленому порядку в будь-який час вийти з товариства, незалежно від згоди
інших учасників чи самого товариства. Положення статутних документів, які
обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є незаконними.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що на вихід учасника
з товариства не вимагається згода інших учасників чи прийняття відповідного
рішення зборами учасників товариства, а днем виходу учасника з товариства є
день подачі ним заяви про вихід з товариства у встановленому порядку. Днем
подачі такої заяви слід розглядати день передачі її учасником будь-якому
виконавчому органу товариства або уповноваженому на це учаснику чи працівнику
товариства, а не тільки зборам товариства, підставою скликання яких була заява
позивача про вихід з товариства.

Матеріали
справи містять достатньо доказів, що підтверджують передачу позивачем заяви про
вихід виконавчому органу товариства.

Поняття
„вихід учасника з товариства”, „уступка своєї частки товариству чи третім
особам” та „виключення учасника з товариства” не є тотожними поняттями.

Чинне
законодавство не визначає підстав для визнання недійсними актів органів
юридичної особи на відміну від підстав визнання недійсними правочинів. Так,
частиною п'ятою статті 98 Цивільного кодексу України  передбачено право учасника товариства на
оскарження рішення загальних зборів до суду, проте не встановлено підстав для
визнання рішення загальних зборів недійсними.

Рішення
загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського
товариства є актами, оскільки ці рішення породжують певні правові наслідки,
спрямовані на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер
для суб'єктів цих відносин.

Підставами
для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників)
господарського товариства можуть бути:

-          порушення вимог закону та/або
установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів
товариства;

-          акціонер (учасник) товариства був
позбавлений можливості взяти участь у загальних зборах;

-          рішення загальних зборів порушує
права чи законні інтереси акціонера (учасника) товариства.

Не
всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних
зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих
на них рішень.

Зокрема,
безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів в силу
прямої вказівки закону є прийняття загальним зборами рішення за відсутності
кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статтями 59-60
Закону про господарські товариства).

При
вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими
порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів,
господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на
прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Для
визнання недійсними рішення загальних зборів товариства обов'язково необхідно
встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника
(акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факту такого
порушення не встановлено, у господарського суду відсутні підстави для
задоволення позову.

При
вирішенні спорів про визнання недійсними рішень загальних зборів господарського
товариства з підстав недопущення до участі в них всіх акціонерів (учасників)
товариства, судам необхідно з'ясувати, чи могла їх відсутність (або наявність)
істотно вплинути на прийняття спірних рішень.

Цей
висновок стосується і порушення порядку персонального повідомлення акціонерів
(учасників) товариства про проведення загальних зборів.

Носіями
корпоративних прав у товариствах з обмеженою відповідальністю, товариствах з
додатковою відповідальністю, командитних та повних товариствах є учасники цих
товариств. Стаття 116 Цивільного кодексу України передбачає право учасника господарського
товариства здійснити відчуження належної йому частки у статутному (складеному)
капіталі товариства. Порядок відчуження частки у статутному капіталі залежить
від виду господарського товариства.

Перехід
прав на частку у статутному капіталі товариств з обмеженою відповідальністю
врегульовано статтею 147 Цивільного кодексу України та статтею 53 Закону
України „Про господарські товариства”. Відповідно до частини четвертої статті
151 Цивільного кодексу України вказані положення застосовуються також до
відносин, пов'язаних з переходом частки у статутному капіталі товариств з
додатковою відповідальністю.

Відповідно
до частини першої статті 147 Цивільного кодексу України та частиною першої
статті 53 Закону України „Про господарські товариства” учасники товариств з
обмеженою та з додатковою відповідальністю мають право продати чи іншим чином
відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком
учасникам цього товариства. Закон не обмежує це право необхідністю отримання
згоди інших учасників товариства на передачу частки.

Учасник
товариства з обмеженою або з додатковою відповідальністю має право на
відчуження частки (її частини) у статутному капіталі третім особам за умови
дотримання переважного права інших учасників товариства на придбання
відчужуваної частки.

Абзац
другий частини другої статті 147 Цивільного кодексу України передбачає
переважне право учасників товариств з обмеженою відповідальністю на купівлю
частки (її частини) у статутному капіталі товариства, що відчужується. Відповідно
до статті 135 Цивільного кодексу України таким же правом користуються учасники
товариств з додатковою відповідальністю. Оскільки у абзаці другому частини
другої статті 147 Цивільного кодексу України йдеться про переважне право на
купівлю частки (її частини), переважне право не поширюється на відносини
дарування, іншого безоплатного відчуження частки у статутному капіталі
товариства з обмеженою відповідальністю або товариства з додатковою
відповідальністю, а також обмін цієї частки (її частини) на інше майно.

Позивач
не скористався своїм правом на відчуження чи уступку своєї частки, тому
товариство обґрунтовано само розпорядилось його часткою.

Відповідно
до статті 148 Цивільного кодексу України, учасник товариства з обмеженою
відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій
вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений
статутом. Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю,
має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному
капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата
вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі.
Якщо вклад до статутного фонду був здійснений шляхом передання права
користування майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати
винагороди. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна
частці учасника у статутному фонді, а також порядок і строки її виплати
встановлюються статутом і законом. Спори, що виникають у зв'язку з виходом
учасника із товариства з обмеженою відповідальністю, у тому числі спори щодо
порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру і строків виплати,
вирішуються судом.

Статтею
89 Цивільного кодексу України встановлено, що зміни до установчих документів
юридичної особи набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної
реєстрації, а у випадках, встановлених законом, - з моменту повідомлення
органу, що здійснює державну реєстрацію, про такі зміни. Юридичні особи та їх
учасники не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких
змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін.

На
думку судової колегії, суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги
посилання позивача  на те, що при
скликанні та проведенні зборів учасників ТОВ „НВЦ „Еко” допущені порушення
порядку скликання та проведення. Позивач на той час не була учасником
товариства.

Всі
доводи, мотиви, аргументи, заперечення та факти позивача спростовуються заявою
позивача від 19.10.1999 про вихід зі складу учасників товариства та наданими
доказами.

Вказаним
рішенням права і охоронювані законом інтереси позивача порушені в частині
визнання ОСОБА_1 такою, що не має права на частку в статутному фонді ТОВ „НВЦ
„Еко”, так як подача заяви про вихід підтверджує її волевиявлення на вихід з
товариства і пункт 1 оскаржуваного рішення, оформленого протоколом від
18.01.2004, зачіпає її інтереси. Позивач позбавлена можливості у встановленому
законом порядку звернутись з вимогами про стягнення вартості частки майна,
пропорційній її частці в статутному фонді товариства, так як в пункті 1
оскаржуваного рішення зазначено, що її визнано такою, що не має права на частку
в Статутному фонді ТОВ „НВЦ „Еко” на підставі того, що нею не сплачена частка в
Статутному фонді ТОВ „НВЦ „Еко”, відповідно до статей 11, 12, 13, 52 Закону
України „Про господарські товариства”, пунктами 4, 5 Засновницького договору
ТОВ „НВЦ „Еко”.

Відповідач
належних та допустимих доказів несплати ОСОБА_1 внеску в статутній фонд не
надав, тим більш, що формування статутного фонду лише частково здійснювалось в
грошовій формі.

Відповідно
до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона
повинна  довести  ті
обставини,  на  які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази
подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський   суд
приймає  тільки  ті
докази,  які  мають значення для справи.

Обставини
справи, які відповідно до законодавства повинні бути  підтверджені
певними  засобами  доказування, не можуть підтверджуватись
іншими засобами доказування.

Таким
чином, при викладених обставинах, у суду першої інстанції правомірно були
відсутніми підстави вважати, що збори учасників проводились з порушенням і
позивач була відсутня на них і було відсутнє її волевиявлення на вихід з
товариства, так як цей факт встановлений та підтверджений реєстрацією
учасників, в тому числі ОСОБА_1.

Твердження
позивача, що збори 18.01.2004 не відбувались спростовується наданими доказами,
позивач була присутня на зборах, однак в цей час вона вже не була учасником
товариства та її доля могла в голосуванні участі не приймати, так як ще не була
розподілена між іншими учасниками і між учасниками йшли судові спори, пов'язані
з виходом зі складу учасників.

ОСОБА_1,
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 готували кожний свій порядок денний зборів учасників від
18.01.2004. ОСОБА_1 не могла готувати збори та їх порядок денний на 18.01.2004,
так як в цей час вже вийшла зі складу учасників.

Предметом
розгляду і спору є рішення зборів з порядку денному, яке готувалось ОСОБА_2 та
ОСОБА_3.

В
статутні документи товариства внесені зміни шляхом реєстрації нової редакції
Статуту на підставі рішення зборів від 30.09.2005 (протокол №11).

Позивач
11.02.2000 вийшла зі складу учасників ТОВ „НВЦ „Еко”, що підтверджено рішенням,
оформленим Протоколом від 11.02.2000 та її заявою про вихід зі складу
товариства, тому рішення від 18.01.2004 тільки підтверджує та встановлює цей
факт повторно.

Рішення
загальних зборів товариства від 11.02.2000 є чинним, ніким не скасовано і не
визнано недійсним, що відповідно до частини другої статті 35 Господарського
процесуального кодексу України не потребує доказування, так як встановлено
рішенням у справі № 2-411/2006.

Позивач
вправі звернутись до ТОВ „НВЦ „Еко” з відповідною заявою про виділення її
частки з частини майна, що належить товариству та виплатити її його вартість в
порядку, встановленому діючим законодавством України.

За
заявленими позовними вимогам та за підставам, що містяться в позовній
заяві,  суд першої інстанції встановив
факт порушення прав позивача в частині визнання ОСОБА_1 такою, що не має права
на частку в статутному фонді ТОВ „НВЦ „Еко”.

Також,
відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є неналежними відповідачами, так як загальні збори
товариства є органом товариства, їх рішення мають розцінюватись, як рішення
самого товариства, а не окремих учасників товариства, тому відповідачем у
справах про визнання недійсним рішення загальних зборів є товариство.

За
викладеними обставинами, підстави для задоволення позовних  вимог до ТОВ „НВЦ „Еко” в частині визнання
недійним рішення зборів учасників ТОВ „НВЦ „Еко” від 18.01.2004 про визнання
ОСОБА_1 такою, що вийшла зі складу ТОВ „НВЦ „Еко”, про розподіл часток в
статутному фонді товариства у зв'язку з виходом ОСОБА_1 зі складу товариства,
про внесення змін до установчих документів у зв'язку з виключенням ОСОБА_1 з
товариства, відсутні, так як ці дії відповідача в цій частині законні та
обґрунтовані, не порушують права та охоронювані законом інтереси позивача.

Позовні
вимоги в частині  визнання недійним
рішення зборів учасників ТОВ „НВЦ „Еко” від 18.01.2004 про  визнання ОСОБА_1 такою, що не має права на
частку в статутному фонді ТОВ „НВЦ „Еко” обґрунтовані, законні, що дало суду
право для висновку про задоволення позову в цій частині, так як позивач надала
докази, що підтверджують внесення нею своєї долі в статутний фонд ТОВ „НВЦ
„Еко”, її доля змінювалась також за рахунок дивідендів і складає 9187,50грн.

Отже,
судова колегія не може прийняти до уваги посилання відповідача, які було
викладено в апеляційній скарзі, оскільки вони суперечать нормам чинного
законодавства та спростовуються доказами наданими в матеріалах справи.

З
огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення
було прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права та
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись
статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення
господарського суду міста Севастополя від 21.02.2008 року у справі №
2-280/05-20-7/316 залишити без змін.

2.Апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр
"ЕКО" залишити без задоволення.

Головуючий
суддя
О.А. Щепанська

Судді
К.В.
Волков

І.В. Черткова