ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.08                                                                                 Справа № 15/33

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Центру телекомунікаційних послуг Луганської філії ВАТ «Укртелеком», м. Луганськ Луганської області

до товариства з обмеженою відповідальністю «Власар», м. Луганськ

про стягнення 551 грн. 72 коп.

Суддя Пономаренко Є.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Покиньборода Б.О., юрисконсульт, довіреність від 18.10.06;

від відповідача: представник не прибув.

До початку слухання справи по суті жоден з учасників судового процесу не заявив вимогу про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв’язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: стягнути з відповідача заборгованість з основного боргу в сумі 542 грн. 15 коп., пеню –9 грн. 57 коп.

Представник позивача у судовому засіданні позовну вимогу підтримав у повному обсязі.

Відповідач витребувані судом документи не представив, участь свого представника у судовому засіданні не забезпечив, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином: ухвали суду направлялися за адресою, яка є офіційним місцезнаходженням підприємства та підтверджена довідками Головного управління статистики у Луганській області та державного реєстратора у виконавчому комітеті Луганської міської ради.

При цьому, слід відзначити, що інформаційним листом вищого господарського суду України від 02.06.2006 N 01-8/1228, визначено, зокрема що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

При розглядові справ суд має вчиняти певні дії, у тому числі і щодо повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, виключно у порядку та у спосіб, передбаченими законодавством.

Відповідно до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України рішення та ухвали розсилаються сторонам, прокурору, який брав участь в судовому процесі, третім особам не пізніше п'яти днів після їх прийняття або вручаються їм під розписку, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Вимоги вказаної норми судом виконувалися належним чином –ухвали суду вчасно направлялися сторонам поштою за належними адресами їх місцезнаходжень.

Відповідно до п. 3.5.1 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови Вищого господарського суду України від 10 грудня 2002 р. N 75 лише ухвала про порушення провадження у справі і призначення її до розгляду надсилається службою діловодства суду всім учасникам процесу з повідомленням про вручення.

Зазначена норма теж була виконана судом.

Чинним законодавством не передбачено обов’язку суду направляти ухвали про відкладення розгляду справи рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. Тому, ухвали суду про відкладення розгляду справи направлялися судом простою поштовою кореспонденцією.

Жодна з ухвал не повернута до суду підприємством поштового зв’язку через її невручення адресатові.

Таким чином всі ухвали були направлені сторонам у справі в установленому порядку, документів, які б свідчили про їх неотримання сторонами у справі, до суду не надходило.

У зв’язку з наведеним, враховуючи положення ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, Інструкції з діловодства в господарських судах України та наявні матеріали справи судом вжито всіх необхідних заходів з повідомлення сторін про дату, час та місце судових засідань. Тому, суд приходить до висновку, що представники сторін належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

На підставі викладеного справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані суд встановив наступне.

Між сторонами укладено договір від 13.07.2000р. №25690 про надання послуг електрозв’язку.

Відповідно до п.п. 4.2., 4.3., 4.6., даного договору відповідач зобов’язаний сплачувати послуги зв’язку щомісячно до 20-го числа поточного місяця.

Відповідач відповідно до умов договору не оплатив послуги зв’язку, внаслідок чого за період з листопада 2007р. по 20 березня 2008р. виникла заборгованість у сумі 542 грн. 15 коп. Крім того, у зв’язку з невиконанням вказаного грошового зобов’язання позивачем нарахована пеня у сумі 9 грн. 57 коп., розмір якої є обґрунтованим.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом та договором інше не встановлено.

Згідно п.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно п.5 ч.1 ст. 33 Закону України «Про телекомунікації»споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема: виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів сплати послуг не надав.

Таким чином, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України витрати з державного мита в сумі 102 грн. 00 коп. і на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Власар», м. Луганськ, вул. Ріслянда, б. 47а, ідентифікаційний код за на користь Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” м. Київ, бульвар Т. Шевченко, 18, ідентифікаційний код за , в особі Центру телекомунікаційних послуг Луганської філії, м. Луганськ, вул. Коцюбинського, б. 1, ідентифікаційний код за : борг у сумі 542 грн. 15 коп., пеню у сумі 09 грн. 57 коп., витрати зі сплати державного мита у сумі 102 грн. 00 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп., наказ видати.

В судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Рішення, оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України, підписано 22.05.2008 р.

На підставі ч. 3 ст. 85 ГПК України дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

Є.Ю.Пономаренко