донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

09.04.2008 р.                                                              справа №44/363

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Старовойтової Г.Я.,

суддів:

Волкова Р.В., Запорощенка М.Д.

за участю представників сторін:

від позивача:

Дорошенко Д.П. –представник дов. № б/н від 24.03.2008р; Браславський Р.Г. –представник за дов. № б/н від 21.11.2007р..

від відповідача:

Мішук Н.С. представник дов. № 415 від 03.01.2007р.; Барабашева Н.В. представник дов. № 416 від 03.01.2007р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерного банку “Український Бізнес Банк” м. Донецьк

на рішення

господарського суду

Донецької області

від

03.01.2008 р.

у справі

№44/363 ( суддя Мєзєнцев Є.І. )

за позовом:

до відповідача:

Відкритого акціонерного товариства “Іловайськнафтопродукт”

м. Іловайськ

Акціонерного банку “Український Бізнес Банк” м. Донецьк

про

відшкодування збитків, заподіяних неправомірним виконанням акредитиву, в розмірі 6453839 грн.40коп.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 03.01.2008 р. у справі №44/363 (суддя Мєзєнцев Є.І.) задоволені позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Іловайськнафтопродукт” м. Іловайськ до Акціонерного банку “Український Бізнес Банк” м. Донецьк.

Стягнено з Акціонерного банку “Український Бізнес Банк” м. Донецьк на користь Відкритого акціонерного товариства “Іловайськнафтопродукт”, м. Іловайськ, суму завданих збитків у розмірі 6453839 грн. 40 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн. та відшкодування сплаченого державного мита в розмірі 25500 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, відповідач, Акціонерний банк “Український Бізнес Банк” м. Донецьк, звернувся з апеляційною скаргою про скасування рішення місцевого суду, оскільки вважає, що воно прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Відповідач просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Іловайськнафтопродукт” м. Іловайськ, вважає рішення господарського суду законним та обґрунтованим. На його думку, місцевий господарський суд повністю з’ясував обставини, що мають значення для справи та правильно застосував норми матеріального та процесуального права відповідно до чинного законодавства. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду –без змін.

Вивчивши матеріали справи, доводи заявника скарги, вислухавши представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, судова колегія встановила.

Відкрите акціонерне товариство “Іловайськнафтопродукт” звернулося до суду з позовом до Акціонерного банку “Український Бізнес Банк” про відшкодування збитків, заподіяних неправомірним виконанням банком акредитиву, у розмірі 6453839 грн.40 коп.

Позивачем було заявлене клопотання щодо вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти в сумі 6453839 грн. 40 коп. на власних рахунках відповідача. Господарський суд ухвалою від 23.11.07 року (залишена без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 17.12.2007р.) вказане клопотання задовольнив, наклав арешт на грошові кошти в сумі 6453839 грн. 40 коп. на рахунках, які належать банку.

Між Представництвом ТОВ “Спецнефтьпромтехника” (продавець) та ВАТ “Іловайськнафтопродукт” (покупець) 31.10.2007р. був укладений договір №49-DDP-D2 купівлі-продажу нафтопродуктів (далі Договір), з умов якого вбачається, що продавець зобов’язався передати у власність покупцю дизельне пальне Л 0,2-62, а покупець зобов’язався оплатити та прийняти нафтопродукти на умовах “DDP ст. Іловайськ Донецької залізниці” у відповідності з умовами договору та додаткових угод до нього. в кількості, якості та на умовах, що зазначені у додаткових угодах до Договору, а Покупець зобов’язався прийняти означене майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Порядок поставки означеної продукції визначений згідно з вимогами пункту 4.2 Договору –у відповідності до умов Delivered duty paid named place of destination (DDP) Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року, згідно яких продавець здійснює поставку покупцю продукції, яка пройшла митне очищення для імпорту, без розвантаження з будь-якого прибулого транспортного засобу в названому місці призначення –тобто, на станції Іловайськ Донецької залізниці.

Згідно з пунктами 5.1-5.4 Договору, порядок оплати та вартість поставленої продукції має визначатись додатковими угодами до Договору, по узгодженню сторін, порядок оплати може провадитись у будь-якій формі, яка не суперечить чинному законодавству України.

На виконання пунктів 5.1-5.2 Договору, сторони (продавець та покупець) 31.10.07 року підписали додаткову угоду №2 до Договору, згідно з пунктами 2 та 4 якої покупець провадить оплату товару з акредитиву протягом одного банківського дня з моменту підписання акту приймання-передачі товару на станції Іловайськ Донецької залізниці, у розмірі 100% вартості поставленої партії. Розкриття акредитиву провадиться на підставі поданих до виконуючого банку таких документів:

1.копія договору купівлі-продажу;

2.оригінал рахунку на оплату;

3.оригінал реєстру залізничних накладних;

4.копії залізничних накладних;

5.оригінал акту приймання-передачі товару.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що покупець здійснює приймання товару за кількістю та якістю у відповідності з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України, затвердженої спільним наказом Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту України, Державного комітету по стандартизації, метрології та сертифікації України, Державного комітету статистики України від 2 квітня 1998 року № 81/38/101/235/122 (далі –Інструкція), у відповідності з діючим законодавством України, а також з умовами цього Договору та додаткових угод до нього.

Сторонами підписано специфікацію до Договору від 31.10.2007р., згідно з якою якість дизельного палива марки Л-02-62 має бути узгоджена сторонами (по окремих показниках). Додатком № 2 до Договору визначено графік поставок –рівними частинами по 2500 метричних тон щомісяця з листопада 2007 року до жовтня 2008 року, усього 30000 метричних тон.

На виконання грошового зобов’язання, передбаченого розділом 5 Договору, ВАТ “Іловайсьнафтопродукт” 01.11.2007 р. подав до виконуючого банку –АБ “УкрБізнесБанк” заяву про відкриття акредитиву на строк до 30.11.2007 року на суму 6453839 грн.40 коп. У зазначеній заяві містяться коди ЄДР обох сторін за Договором (продавець–26594562 та покупець –03483938), а також умови цього акредитиву, зокрема, покупець (позивач), зобов’язав Банк здійснювати платіж за Договором лише за умови надання таких документів:

1.акт приймання-передачі товару –1 оригінал;

2.копії залізничних накладних;

3.реєстр залізничних накладних –1 оригінал;

4. договір купівлі-продажу нафтопродуктів –1 копія.

Листом №12.506/4716 від 13.11.2007 року Акціонерний банк “Український Бізнес Банк” повідомив ВАТ “Іловайськнафтопродукт”, що на підставі Реєстру документів за акредитивом №2 від 07.11.2007р. сума 6453839 грн. 40 коп. перерахована на рахунок бенефіціара.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду у справі №44/363 від 03.01.2008р. відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права та не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1093 Цивільного кодексу України у разі розрахунків за акредитивом банк (банк-емітент) за дорученням клієнта (платника) - заявника акредитива і відповідно до його вказівок або від свого імені зобов'язується провести платіж на умовах, визначених акредитивом, або доручає іншому (виконуючому) банку здійснити цей платіж на користь одержувача грошових коштів або визначеної ним особи - бенефіціара.

Згідно до вимог статті 1096 ЦК України для виконання акредитива одержувач грошових коштів подає до виконуючого банку документи, які передбачені умовами акредитива, що підтверджують виконання всіх умов акредитива. У разі порушення хоча б однієї з цих умов виконання акредитива не провадиться.

Якщо виконуючий банк відмовляє у прийнятті документів, які за зовнішніми ознаками не відповідають умовам акредитива, він повинен негайно повідомити про це одержувача грошових коштів і банк-емітент із визначенням причин відмови.

Відповідно до пунктів 8.20-8.22 “Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті”, затвердженої Постановою Правління Національного банку України

від 21 січня 2004 року №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України

29 березня 2004 р. за №377/8976 виконуючий (авізуючий) банк про відкриття та умови акредитива повідомляє бенефіціара (авізує акредитив) протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення від банку-емітента (авізуючого банку).

Після відвантаження продукції (виконання робіт, надання послуг) бенефіціар подає виконуючому банку потрібні документи, що передбачені умовами акредитива, разом з реєстром документів за акредитивом.

Реєстр документів за акредитивом складається за формою, наведеною в додатку 21 до цієї Інструкції, або за довільною формою та подається до банку, як правило, у чотирьох примірниках.

Виконуючий банк повинен ретельно перевіряє подані бенефіціаром документи щодо дотримання всіх умов акредитива і в разі порушення хоча б однієї з умов не проводить виплати за акредитивом, про що інформує бенефіціара, і надсилає повідомлення до банку-емітента для отримання згоди на оплату документів з розбіжностями. Зазначене повідомлення має містити повний перелік розбіжностей з умовами акредитива, виявлених під час перевірки.

У разі неотримання відповіді протягом семи робочих днів після відправлення повідомлення або надходження негативної відповіді виконуючий банк повертає бенефіціару всі документи за акредитивом, зазначивши на зворотному боці першого примірника реєстру документів за акредитивом причини повернення документів і засвідчивши цей запис підписами відповідального виконавця та працівника, на якого покладено функції контролера, і відбитком штампа банку.

Не приймаються до оплати за акредитивом документи, які мають розбіжності з умовами акредитива або зміст яких суперечить один одному.

З огляду на наведені приписи чинного законодавства та надані до матеріалів справи докази, судова колегія вважає, що господарський суд правомірно вказав на те, що виконання 07.11.2007 року банком акредитиву позивача, ВАТ “Іловайськнафтопродукт”, та перерахування бенефіціару суми коштів 6453839 грн.40 коп. здійснено без достатніх доказових підстав, оскільки документи, на підставі яких здійснене виконання акредитиву, є неналежними, такими, що суперечать одне одному, а також такими, що мають розбіжності з умовами акредитиву.

Згідно з параграфом 1 статті 7 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, яка є чинною для України з 05.06.92 року, а також додатку № 1 до пункту 1 наказу Міністерства транспорту України від 19.11.1998 року №460 “Про затвердження бланків перевізних документів”, залізнична накладна, яка є документом суворої звітності, складається з п’яти частин (аркушів) формату А4, кожна з яких заповнюється з обох боків, зокрема:

1.оригінал накладної;

2.дорожня відомість;

3.дублікат накладної;

4.лист видачі вантажу;

5.лист повідомлення про прибуття вантажу.

Як вбачається із наданих до матеріалів справи доказів відповідачу для виконання акредитиву були подані копії 28 дублікатів залізничних накладних (третя частина залізничної накладної), які не можуть вважатись належним підтвердженням для здійснення виконання акредитиву, оскільки, як вказано у параграфі 1 статті 7 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, аркуш №3 залізничної накладної (дублікат) не має сили оригіналу залізничної накладної (аркуш № 1).

Нормами пункту 2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 передбачено, що у графі “Отримувач, поштова адреса” зазначаються точні і повні реквізити отримувача з додатковим зазначенням його коду ЄДР. Надані банку для виконання акредитиву, товариством з обмеженою відповідальністю “Спецнефтепромтехніка”, 28 копій дублікатів залізничних накладних містять такі розбіжності: в дублікатах залізничних накладних зазначено, що кодом ЄДР отримувача (продавця) товариства з обмеженою відповідальністю “Спецнефтепромтехніка” є 19388768, який є кодом ЄДР не отримувача, а самого Банку, натомість кодом ЄДР продавця є 26595462, що випливає як зі змісту заяви покупця на відкриття акредитиву від 01.11.07 року, так і з тексту Договору від 31.10.2007 року.

Таким чином, виконавши 07.11.2007 року акредитив на підставі дублікатів залізничних накладних, в яких у якості коду ЄДР отримувача зазначено код не продавця, а Банку, відповідач прийняв до уваги документи, які суперечать один одному (дублікати залізничних накладних та Договір містять різні коди продавця), що є порушенням приписів 8.20-8.22 “Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті”.

Невідповідність одне одному документів, поданих Банку для виконання акредитиву, полягає також і в тому, що датою відправлення вантажу у 28-ми дублікатах залізничних накладних зазначено 30.10.07 року, тобто дату, яка є ранньою, ніж дата укладення Договору від 31.10.2007р., тому не можуть бути доказом виконання зобов’язань саме за цим Договором.

Крім того, в зазначених дублікатах залізничних накладних, які подані Банку для виконання акредитиву, графи “Кількість” та “Підпис відправника” не заповнені, що суперечить розділу 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644.

Акт приймання-передачі від 06.11.07 року, який за умовами акредитиву має подаватися Банку в оригінальному примірнику, за своїм змістом не відповідає іншим документам (Договору), а також нормам чинного законодавства України.

Розділом 4 та пунктом 6.1 Договору №49-DDP-D2 від 31.10.2007р, приймання дизельного пального за Договором має провадитись в місті Іловайську у відповідності з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України, затвердженої спільним наказом Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту України, Державного комітету по стандартизації, метрології та сертифікації України, Державного комітету статистики України від 2 квітня 1998 року № 81/38/101/235/122 , тобто, лише шляхом укладання в місті Іловайську акту приймання-передачі, який має відповідати формі № 5-НП, наведеній у додатку № 5 до цієї Інструкції.

Наявний в матеріалах справи акт приймання-передачі від 06.11.2007 року укладений в місті Донецьку, у довільній формі, яка не відповідає формі № 5-НП додатку № 5 Інструкції, тобто акт приймання-передачі від 06.11.2007 року прямо суперечить вимогам пункту 6.1 Договору та підпункту 4.1.3.19 Інструкції від 02.04.1998р. № 81/38/10/235/122 та не може бути належним документом для виконання Банком акредитиву.

Приписами статті 1097 Цивільного кодексу України та пункту 8.25 “Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті” передбачено, що у разі порушення виконуючим банком умов покритого акредитива або підтвердженого ним безвідкличного акредитива відповідальність перед платником може бути за рішенням суду покладена на виконуючий банк, яким у справі № 44/363 виступає відповідач.

У матеріалах справи знаходиться довідка від 22.11.2007р. видана залізничною станцією Іловайськ, в який значиться, що на станцію Іловайськ Донецької залізниці на адресу відкритого акціонерного товариства “Іловайськнафтопродукт”, м. Іловайськ, грузи не надходили.

Позивач, відкрите акціонерне товариство “Іловайськнафтопродукт”, м.Іловайськ, надав до Донецького апеляційного господарського суду клопотання від 02.04.2008р. № 01-18/1745 про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме довідку від 31.03.2008р. надану залізничною станцією Іловайськ, в якій вказано, що на адресу відкритого акціонерного товариства “Іловайськнафтопродукт”, від товариства з обмеженою відповідальністю “Спецнефтепромтехніка” за період з 01.09.2007р. по 31.03.2008р. вантажів на надходило.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Приймаючи до уваги те, що наведені у клопотанні обставини є достатніми, судова колегія Донецького апеляційного господарського задовольняє клопотання заявника, як законне і обґрунтоване, та долучає до матеріалів справи довідку надану залізничною станцією Іловайськ від 31.03.2008р.

Виходячи з наведеного судова колегія вважає, що саме незаконне відкриття відповідачем акредитиву спричинило понесення збитків відкритим акціонерним товариством “Іловайськнафтопродукт”, м. Іловайськ.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Судова колегія вважає, що з урахуванням викладених в рішенні обставин та доводів сторін, згідно до приписів ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінив докази в їх сукупності та дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог.

З огляду на надані до матеріалів справи документи, та враховуючи вимоги чинного законодавства, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не є підставою для її задоволення.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не є підставою для скасування рішення, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду, -

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного банку “Український Бізнес Банк” м. Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 03.01.2008 р. у справі № 44/363 –залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 03.01.2008 р. у справі №44/363 (суддя Мєзєнцев Є.І.) –залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у встановленому законодавством порядку в касаційну інстанцію.

Повний текст постанови підписаний 09.04.2008р.

Головуючий

Судді:

Надруковано 5 прим.:

1 прим. –у справу;

2 прим. - сторонам;

2 прим. –ДАГС.