СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.03.08

Справа № (АС17/320-07)нр.

за позовом: Берестівської
сільської ради

до відповідачів:         1) приватного підприємця ОСОБА_1

2) Липоводолинська
районна державна адміністрація

про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки під водними об'єктами

СУДДЯ        ЛИХОВИД Б.І.

За участю представників
сторін:

від  позивача:             Молочний А.П., доручення від
25.02.2008 року;

Антоненко М.А.

від відповідача:            1) ОСОБА_1

2) Зубатко
О.М., довіреність від 21.02.2008 року

Суть спору: позивач
просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з водними
об'єктами, що знаходяться на території Берестівської сільської ради
Липоводолинського району, укладений між приватним підприємцем ОСОБА_1 та
Липоводолинською районною державною адміністрацією 19.07.2006 року, як такий,
що укладено з порушенням діючого законодавства України.

Перший відповідач у
запереченні проти позову вимоги позивача не визнає, посилаючись на те, що
позивачем не доведено факт порушення його охоронюваних прав та підстав для
визнання недійсним оспорюваного договору оренди.

Другий відповідач у
письмових поясненнях проти вимог позивача заперечує, посилаючись на те, що
оспорюваний договір оренди укладено на підставі рішення Сумської міської ради
від 28.09.2005 року № 1384-МР, яке є чинним.

Розглянувши матеріали
справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін,  дослідивши
наявні докази для вирішення справи по суті, суд відмовляє в задоволенні
позовних вимог, виходячи з наступного:

На виконання
розпорядження голови Липоводолинської районної державної адміністрації № 300
від 29.05.2006 року, 19.07.2006 року між першим відповідачем - приватним
підприємцем ОСОБА_1 та другим відповідачем - Липоводолинською районною
державною адміністрацією було укладено договір оренди земельної ділянки під
водними об'єктами, відповідно до умов якого другий відповідач зобов'язувався
надати, а перший відповідач - прийняти в строкове користування земельні ділянки
водного фонду, а саме: земельна ділянка площею 12.63 га, т тому числі під водою
7.30 га, пасовище (водоохоронна зона) площею 5.19 га та гідроспоруда площею
0.14 га, які знаходяться на території Берестівської сільської ради.

Зазначений договір
укладено строком на 10 років.

В обґрунтування позовних
вимог позивач посилається на те, що передана в оренду земельна ділянка
знаходиться на території Берестівської сільської ради Липоводолинського району
Сумської області, укладання договору оренди є неузгодженим та укладено з
порушенням норм земельного та водного законодавства України.

Але, як вбачається з
позовних вимог, доводи позивача щодо нібито порушення його прав стосуються
прийняттям саме розпоряджень голови Липоводолинської районної державної
адміністрації № 236 від 21.04.2006 року «Про дозвіл на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної ділянки для вирощування риби громадянину
ОСОБА_1» та № 300 від 29.05.2006 року «Про затвердження проекту землеустрою
щодо відведення земель водного фонду на території Берестівської сільської
ради».

Відповідно до п.п. 1, 3
ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст.
203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але
одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнано судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до Роз'яснення
Президії Вищого арбітражного суду України від 12.03.1999 року № 02-5/111 «Про
деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними»,
при вирішенні спорів про визнання угод недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод
недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод
вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за
угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини,
що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ст. 15 Закону
України «Про оренду землі»істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт
оренди; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру,
індексації, форми платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та
відповідальність за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної
ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцю; існуючі обмеження щодо використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкту
оренди чи його частини; відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору
оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду;
кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень у її використанні
та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект
відведення земельної ділянки у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається
як  на підставу  своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з
матеріалів справи, всі істотні умови договору від 17.07.2006 року дотримані,
договір зареєстровано, також до договору подані всі документи, визначені ст. 15
Закону України «Про оренду землі».

Розпорядження голови
Липоводолинської районної державної адміністрації № 300 від 29.05.2006 року
«Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земель водного фонду на
території Берестівської сільської ради» не скасовано, не змінено та не визнано
в судовому порядку як таке, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи зазначене, не
вбачається підстав визнання оспорюваного договору недійсним, тому вимоги
позивача, щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки з водними
об'єктами, що знаходяться на території Берестівської сільської ради
Липоводолинського району, укладений між приватним підприємцем ОСОБА_1 та
Липоводолинською районною державною адміністрацією 19.07.2006 року, задоволенню
не підлягають.

Згідно ст. 49 ГПК України
у разі відмові у задоволені позовних вимог судові витрати покладаються на
позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові - відмовити.

Суддя
Б.І.ЛИХОВИД

Повний текст рішення
підписано: 24.03.2008 року.