ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.05.08 р.                     Справа № 21/44

Позивач: Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України “Укрзалізничпостач” м. Київ

до відповідача: Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк

про стягнення 1 185,64грн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: Басюк Т.Л. - юр.

відповідача: Латиш С.В. - юр., Угланов І.М. – нач. від. розрахунків

Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України “Укрзалізничпостач” подано позов про стягнення з Державного підприємства “Донецька залізниця” заборгованості за поставлене протягом травня 2004 року дизельне паливо марки Л-0,2-62 у сумі 1 185,64грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на не виконання відповідачем умов договору №ЦХП-14-00404-02 від 10.01.04р. щодо оплати поставленого у травні 2004р. дизельного палива марки Л-0,2-62 в повному розмірі, рахунок фактуру №ТОП04-335 від 09.05.04р., податкову накладну №2926 і сповіщення №4820, датовані 09.05.04р., норми Цивільного і Господарського кодексів України та на те, що акт приймання за кількістю №84 від 17.05.04р. (16.05.04р.) не є належним доказом вини позивача в виявленій нестачі, оскільки складений відповідачем з порушенням вимог Інструкції “Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України” від 02.04.1998р. №81/38/101/235/122 (далі “Інструкція”).

Відповідач позов не визнав, посилаючись на акт №84 від 17.05.04р. приймання нафтопродуктів за кількістю, складений за формою 5-НП відповідно до вимог “Інструкції”, претензію №НЗТ-03/782 від 02.06.04р. на суму 1 185,63грн. та на те, що:

- згідно залізничної накладної №43158504 у цистерні №79441218 вага нетто вантажу складає 108 800 кг, а фактично у цистерні було виявлено тільки 107 610 кг, що менше на 1 190 кг;

- відповідач сплатив кошти за фактично поставлений товар;

- розрахунки за поставлений товар між сторонами повинні здійснюватися відповідно до вимог договору №ЦХП-14-00404-02 від 10.01.04р. (р.6) та наказу Укрзалізниці №329-ЦЗ від 30.04.04р. “Про затвердження прядку розрахунків за поставлені товарно-матеріальні цінності між ДП “Укрзалізничпостач” і залізницями та обліку ведення претензійно-позовної роботи”.

Також залізниця вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності за даним предметом і просить застосувати позовну давність.

Розгляд справи закінчено 06.05.2008р.

Для підготовки та оголошення повного тексту рішення у судовому засіданні оголошувалася перерва до 11-30 год. 12.05.2008р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

10 січня 2004р. між Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України “Укрзалізничпостач” та Державним підприємством “Донецька залізниця” був укладений договір №ЦХП-14-00404-02, згідно умов якого позивач взяв на себе зобов’язання поставити відповідачу нафтопродукти найменуванням, маркою, за ціною та кількістю, передбачених у специфікаціях, які є невід’ємними частинами даного договору, а відповідач зобов’язався прийняти та оплатити їх вартість.

Умови та терміни поставки регламентуються розділом 3 договору, відповідно до якого поставка вважається виконаною з моменту відвантаження постачальником товару залізничним або автотранспортом по вантажних реквізитах покупця на умовах та в терміни, які вказані в специфікаціях до даного договору.

Умови та порядок проведення розрахунків за поставлений товар передбачені розділом 6 договору, відповідно до якого розрахунки здійснюються шляхом акцепту сповіщення “авізо”, яке постачальник повинен надати покупцю разом із рахунком-фактурою та податковою накладною на поставлений товар.

Як встановлено рішенням господарського суду Донецької області від 03.07.2007р. у справі 6/150, залишеним без змін апеляційною і касаційними інстанціями, згідно умов договору позивач поставив відповідачу 1 903,50 т дизельного палива марки Л-0,2-62 за ціною 1533,3грн/тн (без ПДВ) на загальну суму 2 917 946грн. 57коп. Керуючись п.2.2 договору позивач нарахував за поставлений товар 29 179грн. 47коп. транзитної націнки та 589 425грн. ПДВ. Отже, всього до оплати ДП “Укрзалізничпостач” виставило ДП “Донецька залізниця” рахунок-фактуру №ТОП04-335 та сповіщення №4820 від 09.05.2004р. на суму 3 536 551грн. 24коп. ДП “Донецька залізниця” акцептувала ДП “Укрзалізничпостач” лише 3 535 365грн. 60коп., тобто недоплатила 1 185грн. 64коп.

Недоплата стосується поставленого за залізничною накладною №43158504 у цистерні №79441218 дизельного палива. Згідно даних накладної вага нетто вантажу 108,8т, у той час як залізниця наполягає на тому, що у дійсності у цистерні було тільки 107 610 кг, що менше проти даних накладної на 1 190 кг. При цьому залізниця посилається на акт №84 приймання нафтопродуктів за кількістю від 17.05.04р. В той же час згідно копії, наданої позивачем, акт №84 приймання нафтопродуктів за кількістю був складений залізницею на один день раніш - 16.05.04р.

В документах, представлених сторонами, є розбіжності: згідно копії акту представленого позивачем, представник громадськості діяв на підставі посвідчення № 3 від 14.05.04р., вантаж на станцію призначення прибув 16.06.04р. о 1год.00хв. і був виданий вантажоодержувачу 12.05.04р. о 9-00год, у той час як згідно акту №84 приймання нафтопродуктів за кількістю від 17.05.04р. представник громадськості діяв на підставі посвідчення № 3 від 17.05.04р., вантаж на станцію призначення прибув 16.06.04р. о 5год.10хв. і був виданий вантажоодержувачу тільки 17.05.04р. о 21-00год.

Акт про приймання нафтопродуктів за кількістю №84 крім зазначених зауважень не є належним документом на підтвердження нестачі вантажу і з огляду на те, що він складений відповідачем з порушенням вимог Інструкції “Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України” від 02.04.1998р. №81/38/101/235/122, а саме:

1) вага палива під час відвантаження була визначена зважуванням на електронних вагонних вагах, Донецька залізниця під час прийняття вантажу його масу визначала об’ємно-масовим методом і відповідно до п.4.1.3.15 “Інструкції” маса нафтопродукту, визначена об'ємно-масовим методом у залізничних цистернах, після зливу повинна бути звірена з масою у резервуарі. Відповідачем не надано ніяких документів на підтвердження виконання цієї вимоги;

2) п..4.1.3.21, яким передбачене, що у разі виявлення нестачі нафти або нафтопродуктів з вини вантажовідправника матеріально відповідальна особа припиняє приймання продукції і негайно повідомляє керівника підприємства. Відповідачем приймання дизельного палива не припинялось;

3) відповідно п.4.1.3.22 “Інструкції” нафтопродукти з цистерн повинні бути злиті повністю відповідно до ГОСТ 1510, доказів чого суду надано не було.

За таких обставин господарський суд вважає позов обґрунтованим, але задоволенню він не підлягає у зв’язку зі сплином позовної давності. Розрахунки між сторонами за спірним відправленням відбувались у травні 2004р., а позов позивачем подано до суду згідно поштового штемпеля на конверті 18.02.08р., тобто майже через 3 роки і 9 місяців.

Наведені позивачем причини пропущення позовної давності не є поважними, оскільки звернення до суду з вимогою про стягнення збитків замість подання позову про стягнення заборгованості за поставлене дизельне паливо необхідно розцінювати як вибір позивачем невірного способу захисту.

Судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.256, 257, 260, 261, 267 Цивільного кодексу України і керуючись ст.ст.43, 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України “Укрзалізничпостач” до Державного підприємства “Донецька залізниця” про стягнення заборгованості за поставлене протягом травня 2004 року дизельне паливо марки Л-0,2-62 у сумі 1 185,64грн. відхилити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя

Надруковано примірників:

1 – до справи;

1 – позивачу;

1 – відповідачу.

Виконала:

Тел.381-91-18