ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2008 р.

Справа № 4/306-07-7683

Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Ліпчанської Н.В.

Суддів: Андрєєвої Е.І., Мацюри П.Ф.,

При секретарях: Юзьковій І.В., Лисіній О.В.

За участю представників сторін:

від позивача - Цибулько М.П., довіреність б/н дата видачі : 07.06.06;

від відповідача - Заржицька В.О., довіреність № 3844, дата видачі : 11.12.07;

Експерт - Димов О.В., посвідчення № 224, дата видачі : 24.10.03;

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства “Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту “Чорноморндіпроект”

на рішення господарського суду Одеської області від 11 лютого 2008р.

по справі № 4/306-07-7683

за позовом: Державного підприємства “Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту “Чорноморндіпроект”

до Товариство обмеженою відповідальністю “Інфокс” в особі філії “Інфоксводоканал”

про зобов'язання виконати певні дії

За зустрічним позовом: Товариство обмеженою відповідальністю “Інфокс” в особі філії “Інфоксводоканал”

до Державного підприємства “Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту “Чорноморндіпроект”

про стягнення 383808,93грн.

Встановив:

В вересні 2007р. Державне підприємство “Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту “Черноморндіпроект” (далі —Інститут) звернувся до господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфокс” в особі філії “Інфоксводоканал” (далі —Водоканал) про визнання відсутності права на отримання коштів та зобов'язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на п.2ст.20 Господарського Кодексу України згідно якого, кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, які захищаються шляхом визнання відсутності прав, а також відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів цих суб'єктів господарювання.

Інститут вважає безпідставними вимоги Водоканалу щодо стягнення 383808,93 грн. згідно акту №76877 від 05.07.2007р., на підставі п.п.4.19; 9.6 Правил користування системами водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджених Наказом Держиткомгоспа України від 01.07.1994р. №65 (далі —Правила), оскільки не вбачає своєї вини в порушенні зазначених Правил.

Крім цього, позивач звернувся до суду із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій просить заборонити Водоканалу обмежувати питне водопостачання за адресою провулок Садовий, 5 у м. Одесі шляхом зняття пломби №АА26684 і неперешкоджання у водоспоживанні до вирішення справи по суті.

Відповідач позов не визнає, зазначаючи у відзиві, що факт порушення позивачем п. 4.19 Правил зафіксовано актом від 05.07.2007р. за №76877 при проведенні контрольного зняття показників водолічильника. Розрахунок витрат води зроблений згідно п. 9.6 Правил, за час з дня виписки останнього рахунку, але не більш як за один місяць.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10 жовтня 2007р. по даній справі задоволено клопотання позивача про застосування заходів по забезпеченню позову. (т.1 а.с. 52).

Суд заборонив Водоканалу обмежувати питне водопостачання Інституту та не перешкоджати у водоспоживанні до вирішення справи по суті.

30 жовтня 2007р. відповідач звернувся до господарського суду із зустрічною позовною заявою про стягнення з позивача заборгованості в сумі 383808,93грн. (т.1 а.с. 84-86).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Водоканал посилається на порушення Інститутом п.4.19 Правил, згідно яких абонент відповідає за цілісність та збереження водолічильників, пломб та з'єднань водолічильника, запірної арматури, манометра та іншого обладнання водолічильного вузла незалежно від місця його розташування. У зв'язку з пропажею або поломкою водолічильника та його з'єднань (стрілок, скла, корпусу, зриву пломб, порушення з'єднань труб з водолічильником та інше) абонент зобов'язаний придбати новий водолічильник або сплатити вартість його ремонту та установки.

Дане порушення виявлено в результаті проведеної перевірки 05.07.2007р. та виразилось в тому, що мало місце порушення цілісності проволоки на штуцерному з'єднанні водомірного вузла, яке зафіксовано актом №76877 від 05.07.2007р.

Розрахунок позовних вимог, зроблений відповідно до п.9.6 Правил, згідно якого витрати води здійснюються по пропускній здібності труби вводу при швидкості руху води 2м/с та дією її повним перетином на протязі 24 години на добу, та становить 383808,93грн.

Заявою від 23.01.2008р. Водоканал уточнив позовні вимоги, просить суд стягнути з Інституту 224641,04 грн. оскільки при розрахунку позову приймався до уваги діаметр труби вводу 100 мм, а потрібно здійснювати розрахунок, виходячи із діаметру труби 80 мм.

У відзиві на зустрічний позов Інститут вважає, що позовні вимоги не ґрунтуються на законодавстві у сфері водопостачання та водовідведення; відсутні фактичні та правові підстави для застосування п.п. 4.19; 9.6 Правил та встановлення витрат води.

29.01.2008р. до господарського суду Інститут надав уточнення первісних позовних вимог, відповідно до яких просив суд визнати відсутність у Водоканалу права вимагати та отримувати від Інституту 224641,04 грн. за розрахункові витрати води.

Рішенням господарського суду Одеської області від 11 лютого 2008р. винесеного суддею Літвіновим С.В. в задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов Водоканалу був задоволений. Суд стягнув з Інституту заборгованість в сумі 224641,04 грн. витрати по сплаті держмита в сумі 2246,41 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн.

Відмовляючи у первісному позові Інституту, місцевий господарський суд дійшов до висновку що дані вимоги не відповідають чинному законодавству, виходячи з того, що Водоканал, виявивши порушення Правил, повинен у випадках, передбачених чинним законодавством, провести розрахунок витрат та вимагати їх сплати. Такі обов'язки на Водоканал покладаються Правилами. Визнання відсутності у Водоканалу такого такого права призвело би до обмеження прав особи, гарантованих Конституцією України та процесуальним законодавством, як учаснику правовідносин.

Задовольняючи зустрічний позов Водоканалу в повному обсязі, суд зазначив, що виявлене порушення цілісності контуру тросика пломби штуцерного з'єднання водолічильника було правомірним для розрахунку витрат води згідно п.9.6 Правил.

Мотивуючи дане рішення місцевий господарський суд послався на статтю 16 Цивільного кодексу України згідно якої, кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

Не погоджуючись із рішенням суду, Інститут звернувся із апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення повністю, прийняти нове, яким задовольнити первісний позов Інституту та визнати відсутність у Водоканалу права вимагати та отримати 224641,04 грн. за розрахункові витрати води, відмовити в зустрічному позові Водоканалу про стягнення боргу в сумі 224641,04 грн.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу позивач вважає що при винесенні рішення, судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права. Висновки, викладені в рішенні суду не відповідають обставинам справи та необґрунтовані конкретними доказами. Суд першої інстанції фактично визнав встановленими недоведені обставини, що мають значення для справи.

Рішення суду не відповідає вимогам п.п.2; 3 ст. 84; 43 ГПК України та вимогам, які зазначені в Постанові Пленуму ВАСУ від 29.12.1976р. № 11 “Про судове рішення” та Роз'ясненні ВАСУ від 10.12.1996р. № 02-5/422 “Про судове рішення”.

Крім цього, в акті №76817 Водоканал вказав на те, що водолічильник є робочим (п.5 Акту), пломба водолічильника ціла (п.6 Акту), пломба засувки на обвідній лінії (D-100 мм.) - ціла (п.п.8; 9 Акту), а діаметр труби вводу D-25мм. (п.2 Акту).

У відзиві на апеляційну скаргу, Водоканал вважає, що рішення суду є обґрунтованим та відповідаючим чинному законодавству. Категорично не погоджуючись з твердженнями Інституту, Водоканал вказує на те, що рішення суду є логічним, послідовним, яке відповідає усім нормам матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 16 жовтня 2000р. між сторонами був укладений договір №4038/3 про надання послуг з водопостачання та водовідведення (т.1 а.с. 11-14).

Згідно умов договору, Водоканал зобов'язався надавати на об'єкти Інституту послуги з водопостачання та водовідведення, а Інститут своєчасно здійснювати оплату наданих послуг, відповідно до діючих на момент оплати тарифів, затверджених в установленому законодавством порядку.

Сторони зобов'язались керуватись діючим Правилами користування системами комунального водопостачання і водовідведення в містах і селищах України.

Відповідно до п. 2.3.9 даного договору, за встановленою формою, Інститут щомісячно з 1 по 3 число, в письмовому вигляді надає відомості по використанню води за показниками водолічильника.

Матеріали справи містять дані про обсяги спожитої води (зокрема в червні, липні 2007р. які становили 56 куб.м. та 26 куб.м. Заборгованості за обсяги спожитої води Інститут не має, що підтверджується платіжними дорученнями (т.1 а.с. 32-40).

Відповідно до п.11.1 Правил кількість води, використаної абонентами, визначається за показниками перевірених водолічильників та інших приладів обліку, які мають бути опломбовані.

10.08.2006р. Водоканалом складений акт на опломбування за №8097 згідно якого пломбою № 1867103 опломбовано штуцерне з'єднання труби вводу та водолічильника, із зазначенням слідуючої перевірки в ІІІ кварталі 2009р. (т.1 а.с.26).

Акт на опломбування за №1927 від 29.10.04р. складений Водоканалом свідчить про опломбування засувки на трубі D-80мм. яка опломбована у закритому стані двома пломбами основною №0009200 та дублюючою №0006225 (т.1 а.с.27).

25.06.2007р. при знятті показань водолічильника за червень 2007р. штуцерне з'єднання труби вводу та водолічильника знаходилось в опломбованому стані, тросик на якому знаходилась пломба, що опломбовувала штуцерне з'єднання мав замкнутий контур.

05 липня 2007р. представником Водоканалу при проведенні контрольного знятті показань водолічильника на об'єкті Інституту, розташованого за адресою: м. Одеса, провулок Садовий, 5 було виявлено, що порушена цілісність проволоки на штуцерному з'єднанні водомірного вузла, що підтверджується актом за №76847 (т.1 а.с.20).

18.07.2007р. за вих.№3050/82 Управління по контролю за водокористуванням направило на адресу Інституту листа, згідно якого нарахована сума оплати за водокористування в розмірі 383808,93грн. на підставі п. 4.19 та у відповідності із п. 9.6 “Правил водокористування”.

30.04.2007р. для з'ясування обставин викладених в акті №76877 від 05.07.2007р. та листа Водоканалу з вимогою про виплату 383808,93грн. Інститутом здійснена перевірка та огляд водолічильника, про що складений акт. (т.1 а.с.21-25)

Висновками комісії зазначено про те, що порушення цілісності проволоки на штуцерному з'єднанні водомірного вузла виникло в результаті процесу корозії без стороннього впливу.

Порушень цілісності водомірного вузла, в т.ч. водолічильника, його штуцерного з'єднання на трубі, неправильної роботи водолічильника, цілісності труб їх з'єднань, пломб водолічильника, обвідної труби, пломби штуцерного з'єднання водолічильника на трубі вводу, а також витоку води мимо водолічильника комісією не було встановлено.(т.1 а.с.23).

Матеріали справи містять листи Інституту на адресу Водоканалу з проханням про врегулювання даних обставин, та непроведення дій по відключенню об'єкту по пров. Садовому, 5 від водопостачання, оскільки Інститут є державним підприємством, який має стратегічне значення для економіки та безпеки України, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2004р. № 1734 (т. 1 а.с. 28-30; 41-42).

На підставі заяви Інституту від 21.09.07р. №АХ0-17-4/1970 Одеським науково-дослідним Інститутом судових експертиз наданий висновок №10499/05 від 11.10.2007р. згідно якого: штуцерне з'єднання водолічильника води КВБ-2,5№00126 не порушувалось (не розбиралось). Розділення кінців фрагментів тросику відбулось внаслідок корозії металу тросика. (т.1а.с.57-58).

Однак, розглядаючи даний спір, місцевий господарський суд в своєму рішенні не дав юридичної оцінки зазначеному висновку, та не прийняв його до уваги, не мотивуючи доводи його відхилення.

Вирішуючи питання про задоволення зустрічних позовних вимог Водоканалу щодо стягнення 224641,04 грн. за порушення п. 4.19 Правил, суд виходив з того, що актом №76877 було зафіксовано пошкодження (розрив) проволоки штуцерного з'єднання.

Однак, судова колегія колегія з таким висновком суду не може погодитись.

Відповідно до 4.19. Абонент відповідає за цілість та збереження водолічильників, пломб і з'єднань водолічильника, запірної арматури, манометра та іншого обладнання водомірного вузла незалежно від місця його знаходження.

У разі пропажі або виходу з ладу водолічильника чи його з'єднань (стрілок, скла, циферблата, корпусу, зриву пломб, порушень з'єднань труб зі з'єднуючими частинами водолічильника тощо), а також псування від морозу або гарячої води абонент зобов'язаний придбати новий водолічильник або сплатити вартість його демонтажу, ремонту та встановлення.

При цьому Водоканал розраховує витрату води відповідно до п. 9.6 цих Правил за час від дня виписування останнього рахунку, але не більше як за один місяць.

Знімати водолічильник, здійснювати будь-які зміни в його частинах або положенні на водомірному вузлі, де його встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту, за необхідності ремонту лічильників води з подальшим поданням відремонтованих лічильників на повірку, або представником Водоканалу, має право лише представник Водоканалу або абонент з дозволу відповідних працівників Водоканалу. Абзац четвертий пункту 4.19 із змінами, внесеними згідно з Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства N 1 ( z0076-05 ) від 04.01.2005 )

У разі самовільних дій абонент також сплачує витрату води згідно з п. 9.6. цих Правил за час від дня виписування останнього рахунку, але не більш як за один місяць.

Таким чином, розрив проволоки штуцерного з'єднання не привів до пошкодження та виводу з ладу водолічильника, що надовало підстави для застосування п. 9.6 Правил. Оскільки, даний пункт передбачає розрахунок витрат води за пропускною здатністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2м/сек. та дією її повним перерізом протягом 24 години на добу, лише за умови виявлення представником Водоканалу витоку води в мережах абонента внаслідок їх пошкодження або нераціонального водокористування, коли водолічильник на вводі відсутній, або не працює з вини абонента.

Згідно зі ст. 46 Закону України “Про питну воду та питне водопостачання”, особи винні у порушення законодавства у сфері питної води та водопостачання несуть відповідальність згідно із законами України.

Аналізуючи наявні матеріали справи, судова колегія не вбачає вини Інституту в порушенні п. 4.19 Правил, оскільки розрив проволоки штуцерного з'єднання виник в результаті корозії металу тросика. Порушення механічної цілісності самого водолічильника, а також з'єднань трубопроводу, пломб водолічильника не встановлено.

Що стосується позиції місцевого господарського суду, стосовно відмови Інституту в задоволенні позову про відсутність у Водоканалу права вимагати стягнення 224641,04 грн. за розрахункові витрати води то з таким висновком суду погоджується судова колегія, оскільки відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних законом інтересів.

Враховуючи ті обставини, що між сторонами існують договірні правовідносини згідно договору на послуги водопостачання та водовідведення Водоканал не позбавлений права вимагати від Інституту стягнення 224641,04 грн. за розрахункові витрати води.

Сукупність вищезазначеного, дає підстави дійти до висновку про те , що оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає частковому скасуванню як таке, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст.ст.99; 101; 103-105 Господарського процесуального Кодексу України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства “Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту “Черноморндіпроект” задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської області від 11.02.08р. скасувати частково.

В зустрічному позові Товариству з обмеженою відповідальністю “Інфоксводоканал” до Державного підприємства “Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту “Черноморндіпроект” про стягнення заборгованості 224641,04 грн. - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                         Н.В.Ліпчанська

Суддя                                                                       Е.І.Андрєєва

Суддя                                                                        П.Ф.Мацюра