КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2008                                                                                           № 05-5-26/15683

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Коваленка В.М.

суддів:           Вербицької О.В.

Гарник Л.Л.

при секретарі:           Семеняк Т.В.

За участю представників:

від позивача -Міркін А.Л.(довіреність від 06.08.2007р. № 22);

від відповідача - представник не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кримське республіканське підприємство "Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя"

на рішення Господарського суду м.Києва від 28.11.2007

у справі № 05-5-26/15683 (Пінчук В.І.)

за позовом                               Кримське республіканське підприємство "Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Т-Брок"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  зобов"язання передати простий вексель

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва № 05-5-26/15683 від 28.11.2007р. матеріали за позовом Сімферопільського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства до Товариства з обмеженою відповідальністю „Т-Брок” про зобов’язання передати простий вексель повернуто позивачу на підставі пункту 4 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Кримське республіканське підприємство „Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя” (правонаступник Сімферопільського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства), не погоджуючись з зазначеною ухвалою господарського суду, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування ухвали.

Скарга мотивована невідповідністю оскарженої ухвали нормам процесуального права.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Т-Брок” відзив на апеляційну скаргу не надало, в судове засідання апеляційної інстанції свого представника не направило, про причини неприбуття суд не повідомило. Враховуючи те, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Т-Брок” про дату, час та місце слухання справи повідомлялося належним чином, колегія суддів вважає можливим здійснити перегляд ухвали місцевого господарського суду в даній справі за наявними матеріалами справи та без участі його представників.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник скаржника висловився за задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм процесуального права, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи згідно оскарженої ухвали позовні матеріали Сімферопільського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, господарський суд міста Києва керувався пунктом 4 статті 63 Господарського процесуального кодексу України та обґрунтував свою ухвалу тим, що позивач не подав доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі, оскільки напис на зворотному боці платіжного доручення про оплату державного мита від 04.10.2007р. № 239 скріплений не першою особою кредитної установи.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду з таким висновком не погоджується з наступних підстав.

Частиною 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави, коли суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України підставою для повернення позовної заяви є неподання доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі.

Згідно частини 1 статті 46 Господарського процесуального кодексу України державне мито сплачується чи стягується в дохід державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

При вирішенні питання про сплату чи стягнення державного мита в дохід державного бюджету України слід керуватись, зокрема, Декретом Кабінету Міністрів України "Про державне мито" № 7-93 від 21.01.1993р. із змінами та доповненнями (далі по тексту - Декрет) та Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.93р. N 15 (далі - Інструкція).

Згідно пункту “а” статті 2 Декрету, державне мито із позовних заяв майнового характеру сплачується в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 6 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і не більше 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено частиною 4 статті 7 Декрету, порядок сплати державного мита встановлюється Міністерством фінансів України.

Пунктом 14 Інструкції, передбачено, що під час перерахування державного мита з рахунку платника до документа, щодо якого вчинюється відповідна дія, додається останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту: "Зараховано в дохід бюджету грн. (дата)". Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Як вбачається з матеріалів справи, разом з позовом Сімферопільського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства місцевий господарський суд отримав оригінали платіжних доручень від 06.10.2006р. № 5493, від 19.08.2006р. № 4501 про сплату 7 050,04 грн. державного мита, на звороті яких вчинено відповідні написи про зарахування державного мита до Державного бюджету, скріплений першим та другим підписами посадових осіб та печаткою, як цього вимагає пункт 14 Інструкції.

Відповідно до визначення поняття доказів, що міститься у статті 32 Господарського процесуального кодексу України, надані скаржником платіжні доручення від 01.11.2007р. № 566 є доказами. У разі сумнівів у їх достовірності чи, дійшовши висновку про недостатність таких доказів, суд вправі був витребувати додаткові докази, але не мав законних підстав для повернення позовних матеріалів.

Згідно абзацу третього пункту 5 роз’яснень Вищого арбітражного суду України “Про деякі питання практики застосування розділу IV Господарського процесуального кодексу України” від 04.03.1998 року № 02-5/78, оскільки однією з основних умов, за якої господарський суд приймає заяву до розгляду, є факт надходження державного мита до державного бюджету України, господарський суд, у разі виникнення сумнівів щодо надходження і зарахування державного мита до державного бюджету, вправі витребувати від позивача відповідне підтвердження територіального органу казначейства, якому державне мито перераховано, про що зазначається в ухвалі про порушення провадження у справі.

При таких обставинах колегія суддів вважає передчасним викладений в оскарженій ухвалі висновок місцевого господарського суду про неподання позивачем доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі.

З огляду на викладене, аналізуючи положення чинного законодавства, колегія суддів доходить висновку про те, що місцевий господарський суд необґрунтовано повернув позов Сімферопільського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства на підставі пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, у зв’язку з чим оскаржена ухвала господарського суду міста Києва № 05-5-26/15683 від 28.11.2007р. підлягає скасуванню.

Оскільки Декретом не передбачено справляння державного мита з розгляд апеляційних скарг на ухвали господарських судів, державне мито в сумі 3 525,02 грн., сплачене Кримським республіканським підприємством „Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя” за подання апеляційної скарги на оскаржену ухвалу згідно платіжного доручення від 19.12.2007р. № 6906, підлягає поверненню на підставі статті 47 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Декрету.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста Києва № 05-5-26/15683 від 28.11.2007р. скасувати.

Справу № 05-5-26/15683 передати на розгляд господарського суду міста Києва.

Зобов’язати господарський суд міста Києва видати Кримському республіканському підприємству „Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя” довідку на повернення державного мита в сумі 3 525,02 грн., сплачене згідно платіжного доручення від 19.12.2007р. № 6906.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Гарник Л.Л.

06.02.08 (відправлено)