ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 2/76

20.05.08

За позовом           Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в

особі

1) Кабінету Міністрів України

2) Головного управління охорони культурної спадщини виконавчого

органу Київської міської ради (Київської міської державної

адміністрації)

До 1) Київської міської ради

2) Дочірнього підприємства «Гранд Плаза»Корпорації

3) Корпорації «Геледжен, Інк.»

4) Головного управління комунальної власності м.Києва виконавчого

органу Київської міської ради (Київської міської державної

адміністрації)

Про визнання недійсним рішення та договору купівлі-продажу

Суддя Домнічева І.О.

Представники:

Від прокуратури - Савицька О.В.

Від позивача 1 – Демчук О.А.

Від позивача 2 - Кудерська В.М.

Від відповідача 1 - не з’явився

Від відповідача 2 - Парицька Н.О.

Від відповідача 3 - Валучук Н.В.

Від відповідача 4 - Грищенко Н.В.

Рішення винесено відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник Генерального прокурора України звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Головного управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Київської міської ради, Дочірнього підприємства «Гранд Плаза»Корпорації «Геледжен, Інк.», Корпорації «Геледжен, Інк.», у якій просить: визнати недійсним рішення Київської міської ради від 24.04.2003р. за №384/544 «Про продаж нежилого будинку та земельної ділянки по вул.Прорізній, 24/39»; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилого будинку по вул.Прорізній, 24/39 від 18.10.2004р.; зобов’язати ДП «Гранд Плаза»Корпорації «Геледжен, Інк.»повернути нежитлову будівлю по вул.Прорізній, 24/39 Київській міській раді; зобов’язати Київську міську раду повернути ДП «Гранд Плаза»корпорації «Геледжен, Інк.» 19 250 016 грн., отриманих за спірним договором.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 18.02.2008 порушено провадження у справі №2/76 та призначено розгляд справи на 04.03.2008р.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 04.03.2008р. розгляд справи було відкладено у зв’язку з неявкою на 20.03.2008р.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 20.03.2008р. розгляд справи відкладено на 06.05.2008р. у зв’язку з необхідністю витребування додаткових доказів, а саме: рішення про віднесення земельної ділянки по вул.Прорізній, 24/39 до земель історико-культурного призначення; земельно-кадастрову документацію на доказ того, що земельна ділянка по вул.Прорізній, 24/39 знаходиться в межах земельної ділянки, що стосується території пам’ятки археології національного значення «Город Ярослава»; докази занесення об’єкту нерухомості в м.Києві за адресою вул.Прорізна, 24/39 до Державного реєстру нерухомих пам’яток України.

Крім того, до участі у справі було залучено іншого відповідача - Головне управління комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської державної адміністрації) оскільки останнє є одним із контрагентів оскаржуваного договору купівлі-продажу нежилого будинку по вул.Прорізній, 24/39 від 18.10.2004р.

В судовому засіданні 15.05.2008р. було оголошено перерву до 20.05.2008р. для оголошення рішення у справі.

Прокурором позовні вимоги підтримані у повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001. №1761 земельна ділянка по вул.Прорізній. 24/39 розташовується на території пам’ятки археології національного значення «Город Ярослава»і відноситься до земель історико-культурного призначення які згідно із ч.1 ст.150 Земельного кодексу України є особливо цінними землями, повноваження щодо розпорядження якими належить до компетенції Кабінету Міністрів України, а також посилається на невідповідність рішення Київської міської ради від 24.04.2003р. та договору купівлі-продажу нежитлової будівлі по вул.Прорізній від 18.10.2004р. статті 18 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Позивач 1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Позивач 2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі при цьому посилався на порушення при прийнятті оскаржуваного рішення та укладенні договору вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини»оскільки будинок по вул.Прорізній, 24/39 у м.Києві є пам’яткою архітектури місцевого значення та знаходиться на земельній ділянці, що відноситься до території пам’ятки археології національного значення «Город Ярослава», дозволу на продаж цього об’єкту нерухомості позивач 2 не надавав.

Відповідач 1 в судові засідання не з’явився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце їх проведення, що підтверджується відміткою на звороті ухвал, письмового відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідач 2 проти позову заперечує, в обґрунтування заперечень зазначає, що пам’ятками відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини»визнаються лише об’єкти, включені до Державного реєстру нерухомих пам'яток України. Докази щодо занесення об’єкту нерухомості в м.Києві за адресою вул.Прорізна, 24/39 до Державного реєстру нерухомих пам’яток України відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини»не надано. Стаття 18 Закону України «Про охорону культурної спадщини»поширюється виключно на об’єкти культурної спадщини, що маються статус пам’ятки набутий відповідно до вимог закону. Крім того, листом №01-07/3837 від 22.09.2004р. Головне управління культури, мистецтв та охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації повідомило, що не має заперечень щодо продажу нежилого будинку по вул.Прорізній, 24/39. На даний час землі державної та комунальної власності не розмежовані, а відповідно до пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Єдиним органом, уповноваженим державою розпоряджатися землями в межах м. Києва до розмежування земель, є Київська міська рада, що унеможливлює у даному випадку порушення ст.150 Земельного кодексу України відповідно до якої розпорядження особливо цінними землями належить до компетенції Кабінету Міністрів України.

Відповідач 3 проти позову заперечує, зазначає, що рішення Київської міської ради від 24.04.2003р. та договір купівлі-продажу нежитлової будівлі по вул.Прорізній, 24/39 у м.Києві від 18.10.2004р. відповідають вимогам закону.

Відповідач 4 проти позову заперечує та посилається на відсутність даних щодо віднесення нежилого будинку по вул.Прорізній, 24/39 до категорії пам’яток.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані докази, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів № 49 від 21.01.86р. «Про затвердження переліку пам’ятників архітектури місцевого значення»затверджено перелік пам’ятників архітектури місцевого значення, в тому числі і жилий будинок, споруджений у 1899-1900 р.р. по вул. Свердлова, 24/39, охоронний №144.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації №548 від 25.04.1997р. «Про передачу в оренду будівлі на вул.Прорізній, 24/39 Корпорації «Геледжен, Інк.»Головному управлінню житлового господарства та майна міста дозволено передати в оренду Корпорації «Геледжен, Інк.»для реконструкції та подальшої експлуатації будівлю на вул.Прорізній, 24/39 , а також доручено Київському міському управлінню земельних ресурсів вирішити питання про надання корпорації «Геледжен, Інк.»в користування земельну ділянку на якій розташована будівля в установленому порядку.

У відповідності до зазначеного, 25.04.1997р. між Головним управлінням житлового господарства та майна Київської міської державної адміністрації, КП «Київжитлоспецексплуатація»та Корпорацією «Геледжен, Інк.»було укладено договір оренди нежитлової будівлі за адресою: м.Київ, вул.Прорізна, 24/39.

Листом №633 від 17.07.1997р. Управління охорони пам’яток історії, культури та історичного середовища Київської міської державної адміністрації повідомило, що не заперечує проти закріплення земельної ділянки по вул.Прорізній, 24/39 за Корпорацією «Геледжен Інк.».

Рішенням Київської міської ради від 30.01.2001р. №179/1156 «Про подальше використання будівлі №24/39 на вулиці Прорізній»вирішено погодитись із пропозицією корпорації «Геледжен, Інк.»щодо переуступки її прав та обов’язків по договору оренди будівлі на вул. Прорізній, 24/39 від 25.04.1997 року Дочірньому підприємству «Гранд плаза», створеному корпорацією «Геледжен, Інк.», доручено головному управлінню з питань майна Київської державної адміністрації та комунальному підприємству «Київжитлоспецексплуатація»в установленому порядку внести зміни до договору оренди будівлі на вулиці Прорізній, 24/39 від 25.04.97. щодо зміни орендаря. На виконання Рішення Київської міської ради від 30.01.2001р. №179/1156, 28.02.2001р. до вказаного договору було внесено зміни відповідно до яких орендарем будівлі виступило Дочірнє підприємство «Гранд Плаза»корпорації «Геледжен, Інк.».

24.04.2003р. Київською міською радою було прийнято оскаржуване рішення №384/544 «Про продаж нежилого будинку та земельної ділянки на вулиці Прорізній, 24/39»відповідно до якого Головному управлінню комунальної власності міста Києва доручено продати нежилий будинок на вулиці Прорізній, 24/39 площею 7454,7 кв.м Дочірньому підприємству «Гранд плаза»Корпорації «Геледжен, Інк.», яке є орендарем зазначеного нежилого будинку згідно з договором від 28.02.2001р., Головному управлінню земельних ресурсів доручено здійснити відповідні заходи щодо продажу земельної ділянки площею 2929,0 кв.м, розташованої на вул.Прорізній, 24/39.

Листом №01-07/3837 від 22.09.2004р. Головне управління культури, мистецтв та охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації повідомило, що не має заперечень щодо продажу нежилого будинку по вул.Прорізній, 24/39.

18.10.2004р. між Головним управлінням комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Продавець) та Дочірнім підприємством «Гранд Плаза»Корпорації «Геледжен, Інк.»(Покупець) укладено оскаржуваний Договір купівлі-продажу. Згідно пункту 1.1 зазначеного Договору купівлі-продажу, що становить його предмет, Продавець продав, а Покупець купив незакінчену будівництвом реконструкцію нежилого будинку площею 7 454,7 кв.м, який знаходиться за адресою: м.Київ,вул.Прорізна, 24/39 літ «А».

12.11.2004р. між Головним управлінням комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Дочірнім підприємством «Гранд Плаза»Корпорації «Геледжен, Інк.»складено акт приймання-передачі незакінченої будівництвом реконструкції нежилого будинку площею 7 454,7 кв.м на вул.Прорізній, 24/39, літ «А».

Господарський суд м.Києва не погоджується із доводами позовної заяви щодо невідповідності рішення Київської міської ради від 24.04.2003р. та договору купівлі-продажу нежитлової будівлі по вул.Прорізній від 18.10.2004р. статті 18 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Так, відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про охорону культурної спадщини»№1805-ІІІ від 08.06.2000р. в редакції чинній на момент укладання оскаржуваних рішення та договору (в редакції Закону України №2921-ІІІ від 10.01.2002р.), об'єкти культурної спадщини, що є пам'ятками, крім пам'яток, занесених до Переліку пам'яток, які не підлягають приватизації, можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.

Стаття 13 Закону України «Про охорону культурної спадщини»зазначає, що об'єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої антропологічної, археологічної, естетичної, етнографічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України за категоріями національного та місцевого значення пам'ятки. Згідно п.1 ст.13 Закону України «Про охорону культурної спадщини»саме із занесенням до Реєстру на об'єкт культурної спадщини, на всі його складові елементи поширюється правовий статус пам'ятки.

Стаття 1 зазначеного Закону надає визначення пам'ятки, як об'єкта культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про охорону культурної спадщини»№1805-ІІІ від 08.06.2000р. встановлено, що об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам'яток історії та культури", визнаються пам'ятками відповідно до цього Закону. А оскільки відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини»визнаються лише об’єкти, включені до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, для категорії об’єктів вказаної у п.3 Прикінцевих положень передбачено загальний порядок реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Всупереч вимогам статті 33 Господарського процесуального кодексу України, позивачами не було надано доказів на підтвердження тієї обставини, що об’єкт нерухомості за адресою: м.Київ, вул.Прорізна, 24/39 включено до Державного реєстру нерухомих пам’яток України. Не надано цих доказів позивачем 2 і на виконання ухвали господарського суду м.Києва від 20.03.2008р. у справі.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази щодо занесення об’єкту нерухомості в м.Києві за адресою вул.Прорізна, 24/39 до Державного реєстру нерухомих пам’яток України відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини».

З огляду на наведене, твердження прокурора щодо невідповідності рішення Київської міської ради від 24.04.2003р. та договору купівлі-продажу нежитлової будівлі по вул.Прорізній від 18.10.2004р. частині 1 ст.18 Закону України «Про охорону культурної спадщини»є безпідставним, оскільки вказана норма закону поширюється виключно на об’єкти культурної спадщини, що маються статус пам’ятки, набутий відповідно до вимог закону. Наведеної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України при здійсненні касаційного перегляду (постанова Вищого господарського суду України від 23.10.2007р. у справі №36/573-30/125, Постанова Вищого господарського суду України від 15.01.2008р. у справі №2-8/28000-2007).

Крім того, твердження прокурора щодо відсутності згоди Головного управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на продаж будівлі за адресою: м.Київ, вул. Прорізна, 24/39 спростовується матеріалами справи. Так, листом №01-07/3837 від 22.09.2004р. Головне управління культури, мистецтв та охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації за підписом начальника О.Биструшкіна, повідомило, що не має заперечень щодо продажу нежилого будинку по вул.Прорізній, 24/39.

Статтею 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини»до повноважень органу охорони культурної спадщини Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій та органів охорони культурної спадщини місцевого самоврядування, відповідно до їхньої компетенції віднесено погодження відчуження або передачі пам'яток місцевого значення їхніми власниками чи уповноваженими ними органами іншим особам у володіння, користування або управління.

Згідно з пунктом 2 Положення про Головне управління культури, мистецтв та охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого Рішенням Київської міської ради від 15.07.2004р. №362/1772, саме Головне управління культури, мистецтв та охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є спеціально уповноваженим органом охорони культурної спадщини виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації).

У подальшому, Рішенням Київської міської ради №247/2822 від 31.03.2005р. «Про Головне управління культури і мистецтв та Головне управління охорони культурної спадщини»Головне управління культури, мистецтв та охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було реорганізоване шляхом виділення з нього структурного підрозділу - управління охорони культурної спадщини та створення на його базі Головного управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Отже Головним управління культури, мистецтв та охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації в межах компетенції погоджено відчуження нежилого будинку по вул.Прорізній, 24/39.

Господарський суд м.Києва не погоджується із доводами позовної заяви щодо порушення ст.150 Земельного кодексу України відповідно до якої розпорядження особливо цінними землями належить до компетенції Кабінету Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001. №1761 «Про занесення пам’яток історії, монументального мистецтва та археології національного значення до державного реєстру нерухомих пам’яток»занесено до Державного реєстру нерухомих пам’яток України пам’ятки історії, монументального мистецтва та археології національного значення, зокрема, пам’ятку археології - культурний шар Города Ярослава, що знаходиться у м.Києві в межах вул. Костельної, Майдану Незалежності, вулиць Новопушкінської, Прорізної, Ярославів Вал, Львівської площі.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази тієї обставини, що земельна ділянка по вул.Прорізній, 24/39 розташовується на території пам’ятки археології національного значення «Город Ярослава», археологічній охоронній зоні, зоні охорони археологічного культурного шару, які встановлюються для пам’ятки археології відповідно до п.2.10. Порядку визначення меж зон охорони пам’яток, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №41 від 26.02.2001р.

На виконання ухвали господарського суду м.Києва від 20.03.2008р., позивачем 2 було надано до матеріалів справи схему до додатку №1 (Межі історико-культурних заповідників і зон охорони пам’яток історії та культури на території м.Києва) Розпорядження Київської міської державної адміністрації №979 від 17.05.2002р. «Про внесення змін та доповнень до рішення Виконкому Київської міської ради народних депутатів від 16.07.79 №920 «Про уточнення меж історико-культурних заповідників і зон охорони пам’яток історії та культури в м.Києві»відповідно до якої об’єкт нерухомості по вул.Прорізній, 24/39 у м.Києві знаходиться на межі архітектурної охоронної зони, що має своїм наслідком - обов’язок дотримуватись певних особливостей виконання робіт у вказаних межах. Додатком №2 до Розпорядження Київської міської державної адміністрації №979 від 17.05.2002р. встановлено статус історико-культурних заповідників і зон охорони пам’яток історії та культури на території м.Києва яким передбачені певні особливості та порядок виконання містобудівних, архітектурних, ландшафтних перетворень, будівельних, меліоративних, шляхових, земляних робіт на зазначених територіях.

Крім того, господарський суд м.Києва враховує, що на даний час землі державної та комунальної власності не розмежовані, а відповідно до пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Тобто єдиним органом, уповноваженим державою розпоряджатися землями в межах м. Києва до розмежування земель, є Київська міська рада.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України в редакції чинній на момент винесення оскаржуваного рішення). Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод.

Відповідно до п. 34 частини 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад.

У відповідності до зазначеного, пунктом 2 Рішення Київської міської ради №384/544 від 24.04.2003р. доручено Головному управлінню земельних ресурсів здійснити відповідні заходи щодо продажу земельної ділянки площею 2929,0кв.м. розташованої на вулиці Прорізній, 24/39.

Таким чином, Київською міською радою у межах наданої їй компетенції та з дотриманням вимог чинного законодавства прийнято рішення N 384/544 від 24.04.2003р. «Про продаж нежилого будинку та земельної ділянки на вулиці Прорізній, 24/39»на виконання якого, 18.10.2004р. між Головним управлінням комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Дочірнім підприємством «Гранд Плаза»Корпорації «Геледжен, Інк.»укладено оскаржуваний Договір купівлі-продажу.

Як передбачено у ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивачами не доведено, що при укладанні договору купівлі-продажу не були додержані умови чинності правочину.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов’язок кожної сторони судового процесу довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                           І.О. Домнічева