ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 103
РІШЕННЯ

Іменем України

14.04.2008

Справа
№2-15/15298-2007

За
позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Союз-Д2» (95011,
АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Пушкіна, 35/2, ідентифікаційний код 23894566)

До
відповідача  Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний НОМЕР_1)

Про
стягнення  41388,40 грн.

Суддя
ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від
позивача - Шелеменцев І.О., довіреність № 18 від 17.12.2007 р., у справі, Гора
Н.В., довіреність № 19 від 17.12.2007 р., у справі

Від
відповідача - ОСОБА_1, паспорт

Обставини справи: Товариство з
обмеженою відповідальністю «Підприємство «Союз-Д2» звернулось до Господарського
суду АР Крим з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 про стягнення 41388,40 грн., в тому числі 39792,80 грн. заборгованості,
1595,60 грн. пені.

Позовні
вимоги мотивовані невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по
своєчасній  та в повному обсязі оплаті
поставленого товару за договором № 64 купівлі-продажу на умовах товарного
кредиту від 15.07.2005 р., через що заборгованість Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою
відповідальністю «Підприємство «Союз-Д2» складає 39792,80 грн. та до часу
подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена, що і стало приводом
для звернення позивача з позовом до суду про стягнення вказаної суми
заборгованості в примусовому порядку та нарахування штрафних санкцій.

Представник
відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позов проти позовних вимог
заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов. Крім того, відповідач
зазначає, що підписи у кількох накладних були виконані не  ОСОБА_1.

Ухвалою
господарського суду АР Крим від 17.01.2008 р. провадження у справі було
зупинено, по справі призначена судова почеркознавча експертиза.

Ухвалою
господарського суду АР Крим від 14.03.2008 р. провадження у справі було
поновлено.

У
судовому засіданні представником позивача було надане клопотання про зменшення
позовних вимог в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу
України, згідно якого  позивач просить
суд стягнути з відповідача суму у розмірі 11649,25 грн. з урахування висновку
експерта за поставлений товар по накладних № ПС0003793 від 26.12.2005 р., №
SКТ0000127 від 18.02.2006 р., № ПС00000998 від 04.05.2007 р. Разом з тим позивач
просить суд прийняти відмову від позовних вимог в частині стягнення 28143,55
грн. заборгованості, 1595,60 грн. пені.

Вказана
заява була прийнята судом до розгляду.

Представник
відповідача у судовому засіданні надав відзив на позов, згідно з яким визнав
позовні вимоги у розмірі 10649,13 грн.

Розгляд
справи відкладався в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу
України. У судовому засіданні оголошувалася перерва, після закінчення перерви
слухання справи було продовжено.

Строк
розгляду справи був продовжений за згодою сторін в порядку статті 69
Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши
матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ
:

Як
зазначено позивачем у позовній заяві, Товариством з обмеженою відповідальністю
«Підприємство «Союз-Д2» “Красногвардійський шиферний завод” протягом 2005-2007
р. здійснювалися поставки товару на адресу відповідача Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, що підтверджується доданими до матеріалів
справи видатковими накладними. (а.с. 26-45)

У
ході судового розгляду справи, у суду виникло питання щодо того, хто саме
отримував товар за вказаними накладними.

Як
свідчить висновок судового експерта № 362 від
26.02.2008 р. підписи від імені ОСОБА_1, розташовані в накладних № ПС
00000345 від 21.02.2006 р. на суму 999,96 грн.,
№ ПС00000331 від 18.02.2006 р. на суму 10833,26 грн., №  ПС 00003793 від 26.12.2005 р. на суму 7870,51
грн., № ПС 00000331 від 18.02.2006 р. на суму 11900,09 грн., № ПС00000329 від
18.02.2006 р. на суму 8362,37 грн., № ПС00000330 від 18.02.2006 р. на суму
11613,84 грн. у графі «Отримав (а)» виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.

У
зв'язку з викладеним, представником позивача була надана заява про зміну
позовних вимог в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу
України, згідно якої  позивач просить суд
стягнути з відповідача суму у розмірі 11649,25 грн. з урахування висновку
експерта за поставлений товар по накладних № ПС0003793 від 26.12.2005 р., №
SКТ0000127 від 18.02.2006 р., № ПС00000998 від 04.05.2007 р.

Суд
вважає за можливе вказану заяву задовольнити, прийняти зміну позовних
вимог,  оскільки це не порушує чиї-небудь
права та охоронювані законом інтереси та не суперечить  частині 4 статті 22 Господарського
процесуального кодексу України, відповідно якої позивач вправі до прийняття
рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір
позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Таким
чином, судом встановлено, що позивачем було поставлено відповідачу товар на
загальну суму 11649,25 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи
видатковими накладними:

№
ПС0003793 від 26.12.2005 р. на суму 7814,83 грн.

№
SКТ0000127 від 18.02.2006 р. на суму 186,30 грн.

№
ПС00000998 від 04.05.2007 р. на суму 3648,12 грн.

Відповідачем
вказаний товар був прийнятий, про що свідчать підписи уповноваженої особи у
накладних, а також не заперечується відповідачем у відзиві на позов.

Однак,
в порушення вимог чинного законодавства відповідачем не була сплачена вартість
поставленого товару в повному обсязі, чим самим порушені зобов'язання, що і
стало приводом для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство
«Союз-Д2» з позовом до суду про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Згідно
з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має
право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно
до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших
вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення
міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою
визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею
525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова
від  зобов'язання  або одностороння зміна  його
умов  не допускається,  якщо
інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно
до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Чинним
законодавством України не передбачена обов'язкова форма договору як єдиного
письмового документу.

Згідно
статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше
сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною
2 статті 207 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною
(сторонами).

В
даному випадку вчинення правочину щодо поставки товару підтверджується
підписаними обома сторонами накладними на поставку товару, та частковою оплатою
відповідачем поставленого товару.

Відповідно
до положень частини 1 статті 538 Цивільного кодексу України .виконання свого
обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням
другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

Так,
при зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої
обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного
законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.
(частина 2 статті 538)

Положеннями
частини 4 статті 538 Цивільного кодексу України встановлено якщо зустрічне
виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання
другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Отже,
судом всановлено, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю
«Підприємство «Союз-Д2» виконав своє зустрічне зобов'язання щодо поставки товару.

Однак
відповідач, в порушення норм чинного законодавства,  не виконав свого зустрічного зобов'язання
щодо оплати товару в повному обсязі, що і стало приводом для звернення до суду
з позовом про стягнення суми боргу в примусовому порядку.

Проте
з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідач
надав у судовому засіданні докази оплати ним заборгованості за накладною №
ПС00000998 від 04.05.2007 р.  у розмірі
1000,12 грн., що підтверджується доданим до матеріалів справи платіжним дорученням
№ 202 від 21.05.2007 р. на суму 1000,12 грн.

Судом
встановлено, що вказана сума у розмірі 1000,12 грн. була сплачена відповідачем
21.05.2007 р., тобто до звернення позивача з відповідним позовом до суду.
(20.10.2007 - згідно штампу поштового відділення на конверті, доданому до
позовної заяви).

Отже
на момент звернення з позовом до суду у позивача було відсутнє право вимоги на
суму у розмірі 1000,12 грн. Таким чином в цій частині в позові слід відмовити.

Судом
встановлено, що відповідач всупереч вимогам чинного законодавства  зобов'язання за по оплаті за отриманий товар
не виконав належним чином у повному обсязі та своєчасно, у зв'язку з чим за ним
утворилась заборгованість у розмірі 10649,13 яка встановлена судом, належним
чином підтверджена, визнана відповідачем, а тому вона підлягає стягненню з
відповідача.

Згідно
статті 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання
відповідачем позову господарський суд приймає рішення  про
задоволення  позову за умови,  що дії відповідача не суперечать
законодавству або  не  порушують
прав  і  охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Судом
встановлено, вказані дії відповідача не суперечать законодавству та  не
порушують  прав  і
охоронюваних законом інтересів інших осіб.

У судовому засіданні представником позивача
надана заява в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України
про відмову від позовних вимог в частині стягнення 28143,55 грн.
заборгованості, 1595,60 грн. пені.

Розглянувши
матеріали справи, заяву позивача,  суд вважає
за можливе вказану заяву  задовольнити.

Судом
встановлено, що відмова позивача від частини позову не порушує чиї-небудь
законні права та охоронювані законом інтереси, а також повноваження, якими
наділений  представник позивача Гора Н.В.
дозволяють відмовитися від позову, також, приймаючи до уваги той факт, що
звернення з позовом до господарського суду було ініційоване  саме позивачем, а отже клопотання Товариства
з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Союз-Д2»   підлягає задоволенню.

Відповідно
до пункту 4 частини 1  статті 80
Господарського процесуального Кодексу України провадження по справі підлягає
припиненню у випадку відмови позивача від позову та якщо відмова прийнята
господарським судом.

Таким
чином, провадження у справі  в частині
стягнення 28143,55 грн. заборгованості, 1595,60 грн. пені. підлягає припиненню.

Державне
мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
підлягають віднесенню на сторін пропорційно розміру задоволених позовних
вимог  відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись
статями 33, 34, 49,  пунктом 4 частини 1
статті 80, 82-84  Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний НОМЕР_1)  на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Підприємство «Союз-Д2» (95011, АР Крим, м. Сімферополь, вул..
Пушкіна, 35/2, ідентифікаційний код 23894566, р/р в КРД ВАТ
Райффайзен Банк «Аваль» м. Сімферополь, МФО 324021)   10649,13 грн. заборгованості, 106,49 грн.
державного мита та 30,36 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

3.          В частині стягнення заборгованості у
розмірі 1000,12 грн. у позові відмовити.

4.          В іншій частині провадження у справі
припинити.

5.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний НОМЕР_1) на
користь Кримського науково-дослідного інституту судових експертиз (95001, АР
Крим, м. Сімферополь, вул.. Чехова, 55а, р/р № 0218, ЗКПО 26225794,
банк УГК в АРК, МФО 824026) 313,88 грн. вартості судової експертизи.

6.          Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Підприємство «Союз-Д2» (95011, АР Крим, м. Сімферополь, вул..
Пушкіна, 35/2, ідентифікаційний код 23894566, р/р в КРД ВАТ
Райффайзен Банк «Аваль» м. Сімферополь, МФО 324021) на користь Кримського
науково-дослідного інституту судових експертиз (95001, АР Крим, м. Сімферополь,
вул.. Чехова, 55а, р/р № 0218, ЗКПО 26225794, банк УГК в АРК, МФО
824026) 906,04 грн. вартості судової експертизи.

7.          Видати накази після набуття судовим
рішенням законної сили.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Іщенко
І.А.