ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.08

Справа №АС10/115-08.

За позовом:          Товариства з обмеженою відповідальністю «Ряснянське» Краснопільського району

до відповідача: Сумської міжрайонної державної податкової інспекції

про визнання нечинним податкового повідомленням рішення

СУДДЯ І.В.МАЛАФЕЄВА

Представники сторін:

від позивача          Мельник Н.М.

від відповідача Коваленко Л.М., Позняк Л.А., Циганенко В.М.

в судовому засіданні брала участь секретар судового засідання Дябелко Т.М.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 24.03.2008р. до 09.04.2008 р. до 10 год. 30 хв.

Суть спору: позивач просить суд визнати нечинним податкове повідомлення-рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість №/0/112/23 від 06.02.2008р.

Відповідач проти позову заперечує, рішення вважає законним та обґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази по справі, суд встановив наступне.

З 18.01.2008 р. по 24.01.2008 р. Сумською міжрайонною державною податковою інспекцією проведена позапланова документальна виїзна перевірка з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень - листопад 2007 року. Результати перевірки викладені в акті "Про результати виїзної позапланової перевірки ТОВ "Ряснянське" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість розрахунковий рахунок за вересень-листопад 2007 року" № 8/23/30841386/6 від 28.01.2008 р.

На підставі акту перевірки позивачем було складено податкове повідомлення-рішення №/0/ 112/23 від 06 лютого 2008 року, яким відповідачу зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на суму 136992 грн.

Позивач вважає це рішення неправомірним з таких підстав.

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість" бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ряснянське" сплатило суму податкового кредиту у розмірі 98951,00 грн. у вересні 2007 р. та 38041,00 грн. у жовтні 2007 р., тобто у місяцях, які є попередніми до тих, в яких були заявлені суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Сума бюджетного відшкодування була визначена на підставі отриманих податкових накладних, сплата її повністю підтверджується платіжними дорученнями, касовими чеками та квитанціями до прибуткових касових ордерів, отриманими податковими накладними та результатами проведених позапланових виїзних документальних перевірок з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків регулюються п. 7.7 ст. 7 вказаного Закону. Згідно пп. 7.7.1 сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (пп. 7.7.2).

Відповідач ці доводи спростовує тим, що відповідно до ч. 2,3 п. 11.21 Закону України «Про податок на додану вартість» сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету сільськогосподарськими підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними молоко, худобу, птицю, вовну, а також за молочну продукцію та м'ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах, повністю залишається у розпорядженні цих сільськогосподарських підприємств і спрямовується на підтримку власного виробництва тваринницької продукції та продукції птахівництва, а порядок нарахування і використання зазначених коштів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок встановлений Постановою Кабінету Міністрів України №805 від 12.05.1999р. зі змінами та доповненнями, якою затверджено Порядок нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі.

Цією Постановою не передбачалось на період виникнення спірних правовідносин норми, згідно з якою б суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) сільськогосподарськими товаровиробниками по операціях з придбання товарів (послуг) та використаних в межах господарської діяльності, пов’язаної з операціями з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, включалися до податкової декларації, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом.

Суд погоджується з позицією відповідача і вважає прийняте ним рішення правомірним, виходячи із наступного.

Згідно з підпунктом 6.2.6 пункту 6.2 статті 6 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.97 N 168 до 1 січня 2008 року операції з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою сільськогосподарськими товаровиробниками всіх форм власності і господарювання оподатковуються за нульовою ставкою.

При цьому слід зазначити, що ця норма встановлює лише розмір ставки податку, а право акумуляції сільськогосподарськими підприємствами усіх форм власності сум податку на додану вартість за реалізовані ними молоко, худобу, птицю, вовну, а також за молочну продукцію та м'ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах, та порядок виплати їм дотацій переробними підприємствами визначено п. 11.21 статті 11 Закону України "Про податок на додану вартість", яким уповноважено Кабінет Міністрів України визначити порядок нарахування і використання зазначених коштів.

Такий механізм затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2007 року N 596 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1999 р. N 271 і від 12 травня 1999 р. N 805".

Пунктом 12 цієї Постанови передбачено, що на підставі даних бухгалтерського обліку сільськогосподарські товаровиробники щомісяця складають окрему податкову декларацію з податку на додану вартість поставлених ними молока, худоби, птиці, вовни, а також молочної продукції та м'ясопродуктів, вироблених у власних переробних цехах.

Крім того встановлено, що залишок податкових зобов'язань відповідно до податкової декларації з податку на додану вартість з поставленої зазначеної продукції перераховується підприємством з поточного на окремий рахунок, а залишок податкового кредиту покривається податковими зобов'язаннями наступних податкових періодів.

Таким чином, суми від'ємного значення податку на додану вартість, що виникли у сільськогосподарських товаровиробників в результаті здійснення операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою за нульовою ставкою, включались до спеціальної декларації, за якою не здійснюються розрахунки з бюджетом.

Таким чином, позивачем безпідставно включено до загальної декларації за вересень-жовтень 2007 р. суми податку на додану вартість.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є неправомірними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Ряснянське» (Краснопільський район, с.Рясне, вул. Перемоги,3, і.к. 30841386) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Сумської міжрайонної державної податкової інспекції про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість №/0/112/23 від 06.02.2008р. - відмовити.

2.          Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

3.          Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня її складення у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

4.          Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                      І.В.МАЛАФЕЄВА

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови підписаний 12.04.2008 р.