ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

22.04.08                                                                                           Справа № 12/35

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                        Краєвської М.В.

суддів:                                                                        Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу військової частини А-0796 без дати та без номера

на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.03.2008 р.

у справі № 12/35

за позовом ВАТ “Укртелеком”, м.Київ, в особі Центру телекомунікаційних послуг Рівненської філії ВАТ “Укртелеком”, м.Рівне

до військової частини А-0796, м.Рівне

про стягнення 14 286, 53 грн. за надані послуги телефонного зв”язку

За участю представників сторін:

від позивача –Корицька І.А. (провідний юрисконсульт, довіреність від 08.11.2006 р. за № 7652 в матеріалах справи, а.с.43);

від відповідача –Матвіюк М.А. (юрисконсульт, довіреність від 10.01.2008 р. № 20 в матеріалах справи, а.с.39)

Представникам сторін роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало.

Оскільки жодна зі сторін не заявляла клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 18.03.2008 р. у справі № 12/35 (суддя Крейбух О.Г.) позов задоволено частково, а саме: стягнуто з відповідача на користь позивача 3 550, 21 грн. основного боргу, 230, 42 грн. пені, 967, 8 грн. інфляційних нарахувань за обгрунтованістю, в частині стягнення 9 538, 1 грн. припинено провадження у справі на підставі на п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України в зв”язку зі сплатою заборгованості до винесення судового рішення.

Відповідач з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати в частині задоволення позову з підстав неповного з”ясування обставин справи та неправильного застосування норм матеріального права.

Вимоги апеляційної скарги базуються в основному на тому, що відповідно до вимог ст.15 Закону України “Про Збройні Сили України” фінансування Збройних Сил України, до складу яких входить військова частина А-0796, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України; заявки до вищестоящого командування про виділення коштів на оплату послуг за договором № 2000608 про надання послуг електрозв”язку залишилися без задоволення в повному обсязі у зв”язку з відсутністю коштів на дані витрати; вини посадових осіб військової частини А-0796 у виникненні заборгованості немає.

У судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ВАТ “Укртелеком” в особі Центру телекомунікаційних послуг Рівненської філії ВАТ “Укртелеком” (позивач у справі) надає військовій частині А-0796 (відповідач у справі) послуги електрозв'язку на підставі договору № 2000608 від 25.05.2005 р. (а.с.10-15).

Згідно з п.7.1 договору термін дії останнього становить 5 років.

За умовами п.4.5 договору строк оплати встановлено протягом 10 днів з дня одержання рахунка, але не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідач несвоєчасно виконував розрахунки за послуги електрозв'язку, надані за період з 1 липня 2007 року по 31 січня 2008 року включно.

Заборгованність станом на 1 лютого 2008 року становить 13 088, 31 грн., що підтверджується розрахунком суми позову (а.с.6), історією обігів по місяцях (а.с.8-9), оборотною відомістю по особовому рахунку № 2000608 за січень-серпень 2007 року (а.с.16), карткою абонента по особовому рахунку № 2000608 за серпень-грудень 2007 року (а.с.17) та гарантійним листом відповідача від 05.11.2007 р. (а.с.21).

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області від 18.03.2008 р. у справі № 12/35 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу військової частини А-0796 - без задоволення.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Згідно з ст.193 Господарського кодексу України (далі –ГК України) та ст.526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до умов договору про надання послуг електрозв”язку від 25.05.2005 р. № 2000608 ВАТ “Укртелеком” щомісячно надає військовій частині А-0796 телекомунікаційні послуги, забезпечує безперебійне та якісне надання послуг телефонного зв”язку, щомісячно надсилає на адресу відповідача рахунки за телекомунікаційні послуги (рахунки за телекомунікаційні послуги за період з липня 2007 року по січень 2008 року, витяги з доставки рахунків службою кур”єрської доставки за вказаний період на виконання вимог ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 07.04.2008 р. долучені позивачем до відзиву на апеляційну скаргу). Згідно з п.4.3 спірного договору відповідач зобов”язаний своєчасно оплачувати надані послуги. Розрахунки за фактично отримані в кредит послуги електрозв”язку за кожний попередній місяць відповідачем повинні проводитися протягом 10 днів з дня одержання рахунка, але не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим (п.4.5 договору). Як вбачається з історії обігів по місяцях, за телекомунікаційні послуги, які отримані відповідачем протягом липня 2007 року-січня 2008 року, розрахунки відповідач здійснив нерівними частинами та не в повному обсязі протягом липня 2007 року-жовтня 2007 року, що призвело до утворення заборгованості, тобто відповідачем не виконуються умови договору в частині своєчасного та повного розрахунку за отримані телекомунікаційні послуги.

Таким чином, позивач взяті на себе зобов’язання виконав повністю, передбачені договором телекомунікаційні послуги відповідачу надав, проте в порушення умов п.4.5 укладеного договору останнім проведено лише часткову оплату за надані послуги зв”язку в сумі 9 538, 1 грн., у матеріалах справи відсутні докази погашення заборгованості за договором № 2000608 від 25.05.2005 р. в повному обсязі.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції підставно стягнув суму основного боргу в розмірі 3 550, 21 грн. Крім того, у судовому засіданні 22.04.2008 р. представник відповідача не заперечив суму боргу.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а тому з відповідача стягується 967, 8 грн. інфляційних нарахувань за період з липня-грудня 2007 року по січень 2008 року.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України “Про телекомунікації” від 18.11.2003 р. № 1280-ІУ з наступними змінами та доповненнями (далі Закон № 1280-ІУ) у разі затримки плати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Аналогічне положення передбачене і в п.5.8 договору про надання послуг електрозв”язку № 2000608 від 25.05.2005 р.

За несвоєчасне виконання грошових зобов”язань (прострочення) позивачем нараховано відповідачу 230, 42 грн. пені за період з 21.08.2007 р. по 31.01.2008 р. включно, що узгоджується як з ст.36 Закону № 1280-ІУ, так і п. 5.8 договору.

Відсутність у боржника необхідних коштів відповідно до ст.218 ГК України не вважається обставиною непереборної сили, яка б звільняла відповідача від відповідальності за неналежне виконання господарського зобов”язання. Будь-яких дій, необхідних для належного виконання зобов”язань за договором, а саме: здійснення належного контролю за обсягом споживання телекомунікаційних послуг відповідно до доведеного кошторису; обмеження можливості отримання телекомунікаційних послуг за видами послуг; внесення змін або доповнень до договору в частині розрахунків і ін. відповідачем здійснено не було. Крім того, в обгрунтування спростування тверджень відповідача, викладених в апеляційній скарзі, слід звернути увагу на ч.5 п.43 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року N 228, відповідно до якого розпорядники повинні затвердити у кошторисах обсяг коштів для проведення розрахунків за електричну і теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ та послуги зв'язку, які споживаються бюджетними установами, у повному обсязі в розрахунку на рік з урахуванням коштів загального та спеціального фондів відповідно до статей 26 і 73 Закону про Державний бюджет України на 2007 рік.

Враховуючи наведене, не заслуговують на увагу аргументи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, щодо відсутності його вини у неналежному виконанні господарського зобов”язання та відсутності підстав для покладення на нього відповідальності за неналежне виконання господарського зобов”язання.

В силу ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, що в даному випадку відповідачем зроблено не було.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Рівненської області від 18.03.2008 р. у справі № 12/35 залишити без змін, а апеляційну скаргу військової частини А-0796 - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                          М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                      Н.А.Галушко

Суддя                                                                                                     Г.В.Орищин