ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2008 Справа № 10/467-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді –Тищик І.В.- доповідач,

суддів –Сизько І.А., Чоха Л.В.

при секретарі –Врона С.В.

за участю представників:

позивача: не з’явився

відповідача-1: не з’явився

відповідача-2: Біла О.М.

3-тя особа: не з’явився

розглянувши апеляційну скаргу приватного багатогалузевого підприємства „СД”, м. Дніпропетровськ на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.07р. у справі №10/467-07

за позовом Приватного багатогалузевого підприємства „СД”, м. Дніпропетровськ

до

В-1: Державного казначейства України, м. Київ

В-2: Дніпропетровського міського управління УМВС України у Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

3-тя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю „Воліс”, м. Ялта

про зобов’язання Бабушкінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області вчинити певні дії та про стягнення за рахунок державного бюджету на користь позивача 50 000 грн. моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2007 року у справі № 10/467-07 (суддя Кощеєв І.М.) провадження у справі припинено.

Вмотивовуючи ухвалу, господарський суд послався на те, що зазначений спір є публічно-правовим спором і підлягає вирішенню не в господарських судах України в порядку ГПК України, а в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, адміністративним судом.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, позивач –ПБП „СД”, звернувся з апеляційною скарг?ою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду та розглянути позов по суті на правах суду першої інстанції. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник послався на приписи ст.12.ГПК України, якою встановлений перелік спорів, непідвідомчих господарським судам; у зазначеному переліку спори про спростування недостовірної інформації не значаться, що не виключає можливості розгляду справи господарським судом; суб’єктний склад позову також відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу. Окрім того, на думку скаржника, судом неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи.

Відповідач-2 у відзиві на апеляційну скаргу послався на обґрунтованість рішення господарського суду; необґрунтованість і безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідачем-1 та третьою особою відзив на апеляційну скаргу наданий не був.

Про час та місце судового засідання сторони повідомлені належним чином, однак, позивач, відповідач-1 та третя особа не скористалися наданим процесуальним правом на участь в засіданні суду апеляційної інстанції.

Враховуючи, що наявні в справі матеріали дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваної ухвали, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності вищевказаних представників.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представників сторін, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Як убачається з матеріалів справи, позивач звернувся до господарського суду з позовом про зобов’язання УМВС спростувати недостовірну інформацію та стягнення за рахунок державного бюджету моральної шкоди, завданої незаконними діями ДМУ УМВС у Дніпропетровській області.

За результатами розгляду позову господарський суд дійшов висновку про те, що даний спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку Кодексу адміністративного судочинства, проте з даним висновком погодитись не можна.

З аналізу ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб’єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов’язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб’єкт законодавчо уповноважений керувати поведінкою іншого (інших) суб’єктів, а ці суб’єкти, відповідно, зобов’язані виконувати вимоги та приписи такого суб’єкта владних повноважень. У тому випадку, коли суб’єкт, у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, не здійснюють у спірних правовідносинах владних управлінських функцій щодо іншого суб’єкта, з яким виник спір, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції та не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Матеріалами справи посвідчується, що відносини сторін у даній справі не засновані на адміністративному або іншому підпорядкуванні, здійсненні управлінських чи контрольних функцій однією стороною стосовно іншої сторони.

Таким чином, дана справа не відповідає наведеному вище нормативному визначенню адміністративної справи.

Відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи, коли склад учасників спору відповідає статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а спір виник не тільки з господарських правовідносин, а і з інших підстав, як то передбачено ст. 12 цього Кодексу.

Предметом судового розгляду у даній справі є вимоги юридичної особи, яка звернулася до господарського суду за захистом свого немайнового (цивільного) права, відповідно, відносини сторін також є цивільно-правовими, що виникли не з господарських правовідносин, а з інших підстав.

Враховуючи викладене, за суб’єктним складом сторін та предметом спору дана справа підлягає розгляду господарським судом у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

За вказаних обставин оспорювану ухвалу господарського суду належить скасувати, а справу передати до господарського суду для розгляду по спору по суті.

Вимоги скаржника щодо розгляду позову по суті судом апеляційної інстанції на правах суду першої інстанції не можуть бути задоволені, оскільки вказаний порядок розгляду справ не передбачений Господарським процесуальним кодексом України та не віднесений до повноважень апеляційних господарських судів п.2 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про судоустрій України".

З огляду на невідповідність висновків, викладених в ухвалі господарського суду, обставинам справи та чинному законодавству, колегія суддів дійшла висновку про підставність вимог скаржника щодо її скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу приватного багатогалузевого підприємства „СД” задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.07р. у справі № 10/467-07 скасувати.

Справу направити до господарського суду першої інстанції для розгляду по суті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого господарського суду України.

Головуючий І.В.Тищик

Судді: І.А.Сизько

Л.В.Чоха