ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2008 р.

Справа № 6/11.

Господарський суд Чернівецької
області в складі головуючого судді Паскаря А. Д., при секретарі судового
засідання Байталюку В. Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні
позов

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м. Чернівці

до  Акціонерно-комерційного банку «УкрСиббанк»,
м. Харків

про усунення перешкод у
користуванні майном шляхом виселення з нежитлового приміщення

за участю представників сторін:

від
позивача -ОСОБА_2., довіреність від 12.09.2007;

від відповідача -Кошкер І. А.,
довіреність від 17.01.2008,

В С Т А Н О В
И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м.
Чернівці,  вул. Козелецька, 7, звернувся
в господарський суд Чернівецької області з позовною заявою до
Акціонерно-комерційного банку «УкрСиббанк»м. Харкова про усунення перешкод у
користуванні майном шляхом виселення з нежитлового приміщення, площею 157,7 м
кв., розташованого за адресою: м. Чернівці, пр. Незалежності, 115.

Позов обґрунтовується тим, що
Відповідач користується належними Позивачеві зазначеними нежитловими
приміщеннями на підставі договору  оренди
нежитлового приміщення від 25.12.2003, який фактично був укладений та
підписаний сторонами лише у вересні 2004 року без дотримання правил про
нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію та є  нікчемним, оскільки суперечить вимогам статей
793, 794 Цивільного кодексу України. На думку Позивача, нікчемність  договору підтверджується тим, що в грудні
2003 року вказані приміщення представляли собою три окремих квартири в
згаданому жилому будинку за №№ 60, 61 та 62;
роботи по переобладнанню квартир були завершенні лише в червні 2004
року; як єдине ціле нежитлове приміщення предмет договору в Чернівецькому ОБТІ
був зареєстрований наприкінці липня 2004 року; акт державної технічної комісії
про прийняття в експлуатацію переобладнаних квартир під магазин був підписаний
09.08.2004; акт приймання-передачі приміщень та акт прийому-передачі електролічильника
сторонами були підписані відповідно 01.09.2004 та 20.09.2004. Крім того, від
приведення умов договору у відповідність до вимог ЦК України Відповідач
відмовився; плату за користування приміщеннями не сплачує та від звільнення
приміщень письмово відмовився.

Відповідач позов не визнає, посилаючись
на те, що позов заявлений після закінчення установленого Цивільним кодексом
України трьохрічного строку позовної давності. Водночас Відповідач пред'явив до
позивача зустрічний позов про примушення підприємця ОСОБА_1. до виконання
обов'язків кредитора та прийняття грошових коштів в оплату за договором оренди
не житлового приміщення.

В обґрунтування зустрічного  позову Відповідач посилається на те, що
стаття 204 Цивільного кодексу України встановлює презумпцію правомірності
договору,  укладений сторонами договір
оренди нежитлового приміщення  від
25.12.2003 є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом
та  судом він не був визнаний недійсним;
станом на день укладення договору у Позивача були всі правоустановлюючі
документи; Позивач не довів, що договір був укладений в вересні 2004 року;
заборгованість Відповідача по орендній платі з серпня 2006 року виникла у
зв'язку з неподанням Позивачем реквізитів свого нового поточного рахунку;
правові підстави для розірвання договору або визнання його недійсним відсутні.

Ухвалою від 11.02.2008 зустрічний
позов був прийнятий для сумісного розгляду з первісним позовом.

Підприємець ОСОБА_1. зустрічний
позов не визнає з підстав, викладених у первісному позові.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини між сторонами,
та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що первісний
позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову належить
відмовити з наступних підстав.

Твердження підприємця ОСОБА_1. про
те, що оспорюваний договір  оренди не
житлового приміщення від 25.12.2003 фактично був укладений та підписаний
сторонами лише у вересні 2004 року достеменно підтверджується Актом державної
технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію
від 09.08.2004, витягом з рішення виконавчого комітету Чернівецької міської
ради від 17.08.2004 № 697/16 про затвердження актів державних технічних комісій
про прийняття об'єктів в експлуатацію, Актом приймання-передачі від 01.09.2004,
Актом прийому-передачі показників лічильника спожитої електроенергії, Актом
прийому передачі газового обладнання за 2004 рік та іншими матеріалами справи.

Зокрема, із Акта державної
технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатації
від 09.08.2004 вбачається, що державна технічна комісія призначена
розпорядженням Чернівецького міського голови від 26.07.2004 № 391-р, у складі
якого, крім ОСОБА_1., який був забудовником (замовником), ввійшли підрядчик,
представники управління містобудування та архітектури, міської
санітарно-епідеміологічної станції, виконавчого комітету Шевченківської
районної ради м. Чернівці, департаменту економіки та інших органів. Магазин,
розташований по проспекту Незалежності, 115 м. Чернівці, загальною площею
157,70 м кв., збудований згідно з дозволом на виконання будівельно-монтажних
робіт, виданим міською інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю
від 16.12.2002 № 173. При цьому в Акті зазначено, що він є підставою для
оформлення права власності на збудований об'єкт та включення його до державної
статистичної звітності.

Рішенням  виконкому Чернівецької міської ради від
17.08.2004 № 697/16, яким зазначений акт був затверджений, КЖРЕП № 4 м.
Чернівці було доручено зняти з балансу житлового фонду квартир за № № 60-62 в
житловому будинку № 115 по проспекту Незалежності м. Чернівці, а Чернівецькому
міському комунальному бюро технічної інвентаризації доручено замінити існуючі
правовстановлюючі документи на свідоцтво про право власності та зареєструвати
право власності на об'єкт нерухомості в установленому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 795
Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної
споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який
підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку
договору найму, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до пунктів 3.1
та  3.6 договору орендна плата
сплачується пропорційно до прийнятої площі приміщення згідно акту
приймання-передачі на розрахунковий рахунок Орендодавця. Нарахування орендної
плати починається з дати підписання обома сторонами актами прийому-передачі
приміщення (Додаток № 1).

Приймання-передача сторонами
предмету оренди за договором здійснилась за актом від 01.09.2004 року. Цей Акт,
як Додаток № 1 до укладеного сторонами договору оренди, згідно названим  пунктам договору являється єдиною підставою
для нарахування орендної плати за договором. Крім того, АКБ “УкрСиббанк” не
довів, що оренду плату Підприємцю Андрієвському перерахував з моменту укладення
договору, тобто з 25.12.2003. Саме ці письмові докази та обставини у сукупності
з іншими зайвий раз підтверджують, що фактично договір сторонами був укладений
в 2004 році, тобто після набрання чинності діючого Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 202 ЦК України
правочином визнається дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Загальні вимоги, додержання
яких є необхідним для чинності правочину, приведені  в статті 203 названого кодексу, частинами 1
та 4 якої приписано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин
має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до частини 2 статті 793
ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої
частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню, а
статтею 794 цього ж кодексу визначено, що такий договір, укладений на строк не
менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації.

Незважаючи на те, що зазначений
договір сторонами був укладений на строк до 01.09.2014, в порушення вказаних
вище норм ЦК України, нотаріально він посвідчений не був та державну реєстрацію
не пройшов.

Відповідно до частини 1 статті 220
ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Як
встановлено частиною 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частинами 1 та 4 статті 216 ЦК
України  встановлено, що недійсний
правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені
законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

У цьому контексті посилання
відповідача, у тому числі і в зустрічному позові, на  встановлену статтею 204 ЦК України презумпцію
правомірності правочину, як і інші заперечення та твердження відповідача, які
містяться у відзиві на первісний позов та у зустрічному позові, судом
визнаються необґрунтованими.

Таким чином, користування
Акціонерно-комерційним банком “УкрСиббанк” належними Підприємцю
ОСОБА_1нежитловими приміщеннями, яке ані законом, ані договором не передбачено,
є неправомірним та безпідставним, внаслідок чого порушує охоронювані законом
права позивача за первісним позовом як власника.

За таких обставин суд дійшов
висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного
позову належить відмовити за безпідставністю, з віднесенням всіх судових витрат
на АКБ “УкрСиббанк”.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 82,  84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В
:

1.          Первісний позов задовольнити.

2.          Зобов'язати Акціонерно-комерційний
банк “УкрСиббанк” (61050, м. Харьків, проспект Маяковський, 60,
ідентифікаційний код 09807750) протягом одного місяця з дня набрання чинності
даного рішення звільнити нежитлові приміщення, загальною площею 157,70 м кв.,
які розташовані в м. Чернівці. проспект Незалежності, 115, шляхом виселення.

3.          Стягнути з Акціонерно-комерційного
банку “УкрСиббанк” (61050, м. Харьків, проспект Маяковський, 60,
ідентифікаційний код 09807750) на користь Підприємця  ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) державне мито в сумі 85 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн.

4.          Видати Підприємцю ОСОБА_1довідку на
повернення з державного бюджету зайво сплачене за квитанцією від 16.01.2008 №
000111  державне мито в сумі 1425 грн.

5.          У задоволенні зустрічного позову відмовити за
безпідставністю.

6.          Судові витрати за зустрічним позовом
покласти на Акціонерно-комерційний банк “УкрСиббанк”.

Суддя
А.Паскарь