донецький апеляційний
господарський суд
Постанова

Іменем України

24.03.2008
р.
справа №35/5пд

Донецький
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Акулової  Н.В.

суддів

Гези  Т.Д. , Запорощенка  М.Д.

за
участю представників сторін:

від
позивача:

ОСОБА_2,
довіреність № 2578  від 29.08.2007року,

від
відповідача:

Шатохіна
О.І., довіреність № 36 від 21.03.2008року Пліш В.Б., розпорядження №08/346  від 04.12.2000 року Рощупкін О.О.,  протокол №3/07  від 31.10.2007року

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
м.Горлівка Донецької області

на
рішення  господарського суду

Донецької області

від

29.10.2007
року

по
справі

№35/5пд
(Ломовцева Н.В.)

за
позовом

Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 м.Горлівка Донецької області

до

Комунального
підприємства “ Готель Родина” м.Горлівка Донецької області  Товариства з обмеженою відповідальністю “
Центральна” м.Горлівка Донецької області

про

визнання
частково недійсним договору оренди від 17.02.2004 р

В С Т А Н О В И В:

Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 м.Горлівка Донецької області
звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до Комунального
підприємства “ Готель Родина” м.Горлівка Донецької області , Товариства з
обмеженою відповідальністю “ Центральна” м.Горлівка Донецької області про
визнання недійсним договору оренди від 17.12.2004року, що укладений між
відповідачами, в частині передачі в оренду приміщень № № 34,34а, 35а, 36,37 та
частини приміщення 33 площею 46,8 кв.м першого поверху будівлі  Комунального підприємства “Готель Родина”
м.Горлівка Донецької області, розташованої за адресою: 84646, м.Горлівка,
вул.Димитрова, 49 на підставі ст. ст. 203,215 Цивільного кодексу України. /арк.
справи 5-6, том1/.

У
відповідності з ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач
уточнює текст позовної заяви, вказуючи, що спірний договір не відповідає
вимогам глави 58 Цивільного кодексу України, оскільки об'єкт оренди у період
дії спірного договору є об'єктом оренди за іншим договором./арк. справи 74,
том1/.

Рішенням
від 27.02.2007року господарський суд Донецької області/суддя Мальцев М.Ю./
позовні вимоги задовольнив, визнав недійсним договір оренди від 17.02.2004року,
укладений між Комунальним підприємством „Готель Родіна”, м.Горлівка, Донецька
область та Товариством з обмеженою відповідальністю „Центральная”, м.Горлівка,
Донецька область в частині передання в оренду приміщень №№34, 34а, 35а, 36, 37
та частини приміщення №33 площею 46,8 кв.м. першого поверху будівлі готелю
„Родіна”, розташованої за адресою : 84646, м.Горлівка, вул. Димитрова,49./арк.
справи 86-88, том1/.

Не
погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство “Готель
Родина” м.Горлівка Донецької області звернулось до Донецького апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, за результатами розгляду якої
Донецьким апеляційним господарським судом було винесено постанову від
22.05.2007року  про залишення рішення
господарського суду Донецької області від 27.02.2007року без змін, апеляційної
скарги без задоволення. /арк. справи 131-132, том1/.

Постановою
від 08.08.2007року Вищий господарський суд рішення господарського суду
Донецької області від 27.02.2007року та постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 22.05.2007року  у
справі №35/5пд  скасував, справу передав
на новий розгляд до господарського суду Донецької області. /арк. справи
176-182, том1/.

Рішенням
від 29.10.2007року господарський суд Донецької області /суддя ЛомовцеваН.В./ у
задоволенні позовних вимог Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1 м. Горлівка до Комунального підприємства „Готель Родіна” м. Горлівка та
до Товариства з обмеженою відповідальністю „Центральная” м. Горлівка про
визнання частково недійсним договору оренди від 17.02.2004р.  відмовив. /арк. справи 59-60, том2/.

Рішення
мотивоване тим, що між ВАТ „Готель Родіна” м. Горлівка (орендодавець) та СПД
ОСОБА_1 м. Горлівка (орендатор) укладено договір оренди нежилих приміщень від
20.02.1998року, рішенням господарського суду Донецької області від
26.06.2007року по справі № 16/211пн, яке набрало законної сили, встановлено, що
фактично предметом оренди за договором оренди нежилих приміщень від
20.02.1998року, у тому числі були такі приміщення: №№ 33а, 34, 34а, 35а, 36, 37
та частина приміщення № 33; у зв'язку  з
реоганізацією орендодавця у Комунальне підприємство „Готель Родіна”, та на
підставі листа орендаря ОСОБА_1 від 28.12.2000року, між КП „Готель Родіна” та
(орендодавець) та СПД ОСОБА_1 (орендатор) укладено новий договір оренди від
02.01.2001р. на ту ж саму площу нежилого приміщення будинку готелю; суд у
справі 16/211пн дійшов висновку, що договір оренди від 20.02.1998року був
припиненим на підставі ст.781 п. 2 Цивільного кодексу України, оскільки
підприємство-наймодавець ВАТ „Готель Родіна” було ліквідовано шляхом
реорганізації. Відповідно до умов договору від 02.01.2001року орендодавець
передає, а орендатор приймає в орендне користування приміщення бару з
більярдними залами, площею 240кв.м. та приміщення пивного бару, площею 150кв.м.
у готелі по бульвару Димитрова,49;під час проведення технічної інвентаризації
було встановлено, що площа приміщень, які передані в оренду у розмірі 150 кв.м.
під бар, по факту становить 162,7 кв.м.,
15.04.2005р. на підставі
додаткової угоди, укладеної між КП „Готель Родина” та ОСОБА_1, пункт
1.1. договору оренди від 02.01.2001року було викладено в новій редакції, а  саме: була змінена площа приміщень, що
надається в оренду; відповідно до рішення Горлівської міської Ради № IV/21-12
від 25.02.2005р. та наказу Горлівського представництва Фонду державного майна
України № 85 від 17.05.2005р. та № 67 від 28.04.2005р. СПД ОСОБА_1
приватизувала частину будинку, розташованого за адресою: м. Горлівка, бул.
Димитрова, 49, площею 162,7 кв.м. 30.06.2004року позивач звернувся до КП
„Готель Родіна” із заявою про розірвання договору оренди в частині площі 55,34
кв.м. з 01.08.2004р., яка останнім прийнята та схвалена фактичними діями. При
розгляді справи 16/211пн судом встановлено, що зобов'язання найму за договором
оренди від 02.01.2001р. припинились з 26.05.2005р. -з моменту викупу приміщень,
які були об'єктом оренди;

17.02.2004р.
між КП „Готель Родина” м. Горлівка (орендодавець) та ТОВ „Центральна” м.
Горлівка (орендар) укладено договір оренди б/н, відповідно до п.п. 1.1, 1.2
якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове користування
приміщення, на термін до 31.12.2004р., майно, яке розташоване за адресою: м.
Горлівка, бул. Димитрова, 49, з метою створення оздоровчого комплексу, а саме:
блок приміщень № 1 першого поверху загальною внутрішньою площею 238,5кв.м.
(приміщення №№ 8...13; 15; 17...23; 25) під тренажерний зал;блок приміщень № 2
першого поверху загальною внутрішньою площею 160,1кв.м. (№№ 30...32а; 75; 76;
77; 34; 34а; частина площею 42,7 кв.м. приміщення № 35) під сауну;блок
приміщень № 3 третього поверху (№№ 334, 301, 302, 303, 324) загальною внутрішньою
площею 144,0кв.м. під кімнати відпочинку та готельні номери. Ствердження
позивача на факт  передачі повторно в
оренду приміщень з посиланням на постанову
господарського суду Донецької області
від 30.10.2006року по адміністративній справі №44/271а є безпідставним.
Позивач вважає, що відповідно до частин 1 -3 ст. 203 , ст. 215 ЦК України
договір оренди від 17.02.2004р., укладений між КП  „Готель Родіна” та ТОВ „Центральна” підлягає
визнанню частково недійсним. Позивачем не доведено наявність підстав,
передбачених нормами ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України Враховуючи
наведене, а також той факт, що договір оренди від 02.01.2001року, укладений між
позивачем та КП „Готель Родина”, розірвано рішенням господарського суду
Донецької області від 26.06.2007р. у справі № 16/211пн, суд вважає, що законні
права та інтереси позивача на момент розгляду справи не порушені.

Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 м.Горлівка Донецької області
звернулась до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою
на рішення господарського суду Донецької області від 29.10.2007року у справі
№35/5пд.

Ухвалою
Донецького апеляційного господарського суду від 21.11.2007року дана апеляційна
скарга повернута на підставі п. 4 ст. 97 Господарського процесуального кодексу
України ./арк. справи 65, том2/.

Вищий
господарський суд України постановою від 06.02.2008року у справі №35/5пд  ухвалу Донецького апеляційного господарського
суду від 21.11.2007року скасував, справу передав на розгляд Донецькому
апеляційному господарському суду./арк. справи118-119, том2/.

В
апеляційній скарзі Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1
м.Горлівка Донецької області просить скасувати рішення господарського суду
Донецької області від 29.10.2007року та прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, неповне з'ясування судом фактичних обставин справи. /арк.
справи 75-78, том 2/.

Апеляційна
скарга мотивована тим, що у порушення ст. 203, 215 Цивільного кодексу України
між відповідачами було укладено  договір
оренди від 17.02.2004року , коли, договір оренди тих же приміщень  від 02.01.2001року між позивачем та КП
“Готель Родина” не був розірваний, припинений , відсутня відмова позивача від
пролонгації договору від 02.01.2001року, тобто, КП “Готель Родина”  не мало право передавати приміщення за іншим
договором оренди; судом першої інстанції не з'ясовані обставини  користування Товариством з обмеженою
відповідальністю “ Центральна” м.Горлівка Донецької області орендованим
приміщеннями, не було надано доказів сплати даним підприємством орендної плати;
згідно договору від 17.02.2004року повинна
бути здійснена передача майна у користування протягом двох робочих днів,
чого не відбулось, не оформлено і акту приймання -передачі майна, як того
вимагає п. 2.1 договору; договір оренди від 17.02.2004року укладений не з метою
користування зазначеним майном, а з метою отримання переважного права на
придбання цього майна, що й було зроблено шляхом приватизації у листопаді
2004року; судом першої інстанції не прийнято до уваги, що постановою
господарського суду Донецької області від 30.10.2006року  у справі № 44/271а, яке набрало законної
сили,  встановлено факт передачі  за договором оренди від 02.01.2001року саме
приміщень за №№ 33а, 34, 34а, 35а, 36, 37 та частини приміщення №33; судом
першої інстанції у спірному рішенні зазначено, що на час винесення рішення
права  та інтереси позивача не порушені,
тоді як позивач  чітко визначив, що  його право порушено саме 17.02.2004року. Крім
того, господарський суд Донецької області у судовому процесі прийняв від
позивача копії квитанцій, що свідчать про оплату орендованого приміщення за
2004рік , оригінали та копії договорів про використання за адресою орендованих
приміщень реєстраторів розрахункових операцій від 02.01.2004року, від
29.10.2004року та звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій
за листопад 2004 року, грудень 2004року, які
свідчать про те, що протягом 2004 року саме позивач користувався
спірними приміщеннями, але дані документи у матеріалах справи відсутні.

У
поясненні  до апеляційної скарги  позивач посилається на постанову Вищого
господарського суду від 26.12.2007року у справі №16/211пн, якою  рішення господарського суду Донецької області
та постанова Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2007року у
справі №16/211пн скасовані, у позові про
розірвання, укладеного між КП “Готель Родина” та СПД ОСОБА_1  від 02.01.2001року , договору оренди
приміщень будівлі готелю, розташованої за адресою : м.Горлвіка, вул. Димитрова,
49, загальною площею 162,7 кв.м., відмовлено. Скасовані рішення та постанова
покладені у основу рішення господарського суду Донецької області, що
оскарджується.

Представник
Комунального підприємства “Готель Родина” м.Горлівка Донецької області  вважає рішення господарського суду Донецької
області від 29.10.2007року у справі № 35/5пд законним та обґрунтованим та
просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись
на те, що  позивач навіть до моменту
укладання додаткової угоди до договору оренди
від 02.01.2001року здійснював оплату за фактично орендовану площу
-150кв. м.; після приватизації позивачем приміщень площею 162,7 кв. м., що
підтверджується відповідними наказами Горлівського представництва Фонду
Державного Майна України від 28.04.2005року №67 “Про приватизацію  об'єкта комунальної власності” та від
17.05.2005року №85 “ Про затвердження ціни та умов продажу  об'єкта комунальної власності”, фактично
припинилась дія договору купівлі - продажу цих приміщень від 26.05.2005року
№912, при цьому жодних інших договорів оренди із зміненим об'єктом оренди між
сторонами не укладалось, тобто, з моменту викупу орендованих приміщень площею
162,7 кв.м.  позивач змінила свій статус з
статусу орендаря на статус власника цих приміщень

У
постанові Вищого господарського суду від 26.12.2007року у справі №16/211пн
встановлено, що договір оренди від 02.01.2001року є припиненим з
26.05.2005року, тобто з моменту викупу позивачем орендованих приміщень.

Представник
Товариства з обмеженою відповідальністю “Центральна” м.Горлівка Донецької
області також вважає, що господарським судом Донецької області при винесенні
рішення від 29.10.2007року у справі №35/5пд в повному обсязі  встановлено всі фактичні обставини справи,
які мають істотне значення для правильного вирішення даного спору, судом першої
інстанції не було порушено норм матеріального та процесуального права,
посилаючись при цьому на ті ж обставини, що й представник Комунального
підприємства “Готель Родина” м.Горлівка Донецької області.

Колегія
суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.
28-29 Закону України „Про судоустрій” та ст. 101 ГПК України  на підставі встановлених фактичних обставин
переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо
застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що
мають значення для справи.

Розглянувши
матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні
представників сторін, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення
підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

20.02.1998
року між ВАТ “Готель Родіна” (орендодавець) та Суб'єктом підприємницької
діяльності -фізичною особою ОСОБА_1 м. Горлівка (орендар) укладено договір
оренди нежитлових приміщень, відповідно до умов якого орендодавець передає, а
орендар приймає у користування приміщення бару з більярдними залами площею 240
кв. м. та приміщення пивного бару площею 150 кв. м., які розташовані у готелі,
що знаходиться за адресою: м. Горлівка, бульвар Димитрова, 49./арк. справи
26-27, том1/.

Строк
оренди за даним договором  узгоджено
сторонами з 20.02.1998року по 20.02.2008року/ п. 1.3 договору/.

Судом
першої інстанції встановлено, що у зв'язку
з реоганізацією орендодавця за вищезазначеним договором оренди -ВАТ
„Готель Родіна” у Комунальне підприємство „Готель Родіна”, та на підставі листа
орендаря ОСОБА_1 від 28.12.2000року, між КП „Готель Родіна”  (орендодавець) та СПД ОСОБА_1 (орендатор) укладено
новий договір оренди від 02.01.2001року./арк. справи 163, том1/

Згідно
ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу УРСР, що діяв на час спірних
правовідносин,  зобов'язання припиняється
угодою сторін, зокрема угодою про заміну одного зобов'язання іншим між тими ж
особами.

Тобто,
в зв'язку з реорганізацією орендодавця договір від 20.02.1998року є припиненим,
виходячи з даного факту 02.01.2001року сторонами укладено новий договір оренди
на ту ж саму площу нежилого приміщення будинку готелю, при цьому було здійснено
заміну одного зобов'язання іншим між тими ж особами./арк. справи 163, том1/

Як
вбачається з п. 1.1 договору оренди від 02.01.2001 року, Орендар /відповідач/
передає, а Орендатор /позивач/ приймає у орендне користування приміщення бару з
більярдними залами площею 240 кв. м. та приміщення пивного бару площею 150 кв.
м., які розташовані у готелі, що знаходиться за адресою: м. Горлівка, бульвар
Димитрова, 49.

Таким
чином, п.1.1 договору від 02.01.2001року повністю відповідає п.1.1 договору від
20.02.1998року відносно площі, яка передаються в оренду.

30.06.2004
року сторони  дійшли  згоди на розірвання з 01.08.2004 року
договору від 02.01.2001року в частині приміщення площею 55,34 кв.м. , про що
свідчить лист Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
м.Горлівка Донецької області від 30.06.2004 року з резолюцією директора готелю
про згоду.

Представники
сторін не заперечують факту розірвання договору від 02.01.2001року в цій
частині.

15.04.2005року
на підставі  додаткової угоди, укладеної
між КП „Готель Родина” та СПД - фізичною особою ОСОБА_1, пункт 1.1. договору
оренди від 02.01.2001р. було викладено в новій редакції, а  саме: була змінена площа приміщень, що
надається в оренду. Зокрема,  підставі
даної додаткової угоди до договору оренди та у відповідності до умов договору
оренди СПД - фізична особа ОСОБА_1 одержала в оренду приміщення, розташовані за
адресою: м. Горлівка, бульвару Димитрова, буд. 49, площею 162,7 кв.м., що
знаходяться на першому поверсі будинку, під бар. /арк. справи 44, том2/.

Таким
чином, з 15.04.2005року об'єктом оренди за договором від 02.01.2001року є  тільки приміщення, що розташоване за адресою:
м. Горлівка, бульвару Димитрова, буд. 49, площею 162,7 кв.м., що знаходяться на
першому поверсі будинку, під бар.

Відповідно
до рішення Горлівської міської ради № IV/21-12 від 25.02.2005 року та наказу
Горлівського представництва ФДМУ № 85 від 17.05.2005 року та № 67 від
28.04.2005 року, позивач приватизував частину будинку, що розташований за
адресою: м. Горлівка, бульвар Димитрова, 49, площею 162,7 кв. м., яку він
орендував, у зв'язку з чим було укладено договір купівлі-продажу № 912 від
26.05.2005 р., нотаріально засвідчений./арк. справи 45-52, том2/.

З п.
1.1 договору №912 купівлі-продажу від 25.05.2005року вбачається, це приміщення
№№57, 58,59,60,61,62,63,64, а не приміщення №№ 34,34а, 35а, 36,37,33а та
частина приміщення 33 площею 74,9кв.м., як зазначив позивач у позовній заяві.

В
силу ст. 606 ЦК України, зобов'язання припиняється поєднанням боржника і
кредитора в одній особі.

Відповідно
до ч. 2 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється, зокрема, у разі викупу
(приватизації) об'єкта оренди.

Згідно
ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального
майна" договір оренди припиняється, зокрема, в разі приватизації об'єкта
оренди орендарем (за участю орендаря).В такому випадку договір оренди є
припиненим в силу Закону і додаткового розірвання в судовому порядку не
потребує.

Тобто,
договір оренди від 02.01.2001 року є припиненим з 26.05.2005 року з моменту
викупу позивачем приміщень №№57, 58,59, 60,61,62,63,64 площею 162,7 кв.м., які
були об'єктом оренди.

Посилання
позивача на той факт, що договір оренди
від 02.001.2001року укладено строком з 01.02.2001року по 20.02.2008року,
обґрунтовано не прийнято судом першої інстанції до уваги,  оскільки в матеріалах справи містяться його
копії, в яких кінцевий строк оренди зазначено різними датами або взагалі не
визначено./арк. справи 111, 163, том1; арк.
справи 33- 34, 42-43, том 2/.

17.02.2004
року між КП “Готель Родіна” (орендодавець) та ТОВ “Центральна” (орендар)
укладено договір оренди, відповідно до умов якого орендарю у тимчасове
користування передані нежитлові приміщення: блок приміщень № 1 першого поверху
загальною площею 238, 5 кв. м (приміщення №№ 8...13, 15, 17...23, 25) - під
тренажерний зал; блок приміщень № 2 першого поверху загальною площею 160,1 кв.
м (приміщення №№ 30...32а, 75, 76, 77, 34, 34а; частина приміщення № 35 площею
42,7 кв. м) - під сауну; блок приміщень № 3 третього поверху (№№ 334, 301, 302,
303, 324) загальною площею 144,0 кв. м - під кімнати відпочинку та готельні
номери. Відповідно до доповнення від 01.08.2004 р. до цього договору додатково
в оренду ТОВ “Центральна” передано блок приміщень № 4 першого поверху загальною
площею 105,0 кв. м (приміщення № 35а, 36, 37 та частина коридору № 33 площею
46,8 кв. м) - під кафе-бар. /арк. справи 8-13, том1/.

Предмет
позовних вимог - визнання недійсним договір оренди від 17.02.2004 року та
додаток до нього від 01.08.2004 року щодо передачі в користування приміщень №№
34, 34а, 35а, 36, 37, та частини приміщення № 33  площею 46, 8 кв.м., оскільки вказані
приміщення вже перебувають у нього в оренді на підставі ст. ст. 203,215
Цивільного кодексу України./арк. справи 5-6, том1/.

Згідно
ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити актам
цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Виходячи
з змісту ч.1  ст. 215 Цивільного кодексу
України недодержання вимог ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України в момент
вчинення правочину є підставою його недійсності.

Дана
норма застосовується  при  порушенні
встановленого порядку  вчинення
громадянами і організаціями дій,
спрямованих на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав і
обов'язків, при ущемленні  угодою особистих
або майнових прав неповнолітніх дітей, а також
в  інших  випадках
їх  невідповідності  вимогам
чинного законодавства,  якщо  для
них  не  встановлені
особливі  правила визнання угод
недійсними

У разі визнання угоди
недійсною у даному випадку суд  повинен  у рішенні
послатися    на нормативний
акт,  вимогам якого угода не відповідає.

Виходячи
з викладеного, позивач в позовній заяві повинен конкретно вказати, якій нормі
акту цивільного законодавства або моральним засадам суспільства конкретно не
відповідає договір, який він просить визнати недійсним на підставі ст. ст. 203,
215 Цивільного кодексу України.

У
даному випадку, будь-яких посилань на конкретну норму закону або іншого
нормативного акту  чи іншого акту
цивільного законодавства або на порушення конкретних моральних засад
суспільства  позовна заява не містить.

У
судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача зазначав, що  договір оренди від 17.04. 2004року не
відповідає ст. 26 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”,
що вказує, що одностороння відмова від договору оренди не допускається та
підстави припинення даних договорів.

Дане
посилання також є безпідставним, оскільки посилання на дану норму права у
позовній заяві відсутнє, позивач з цього приводу не звертався до суду першої
інстанції з заявою про уточнення позовних вимог, поважних причин з метою
застосування ст. 101 Господарського процесуального кодексу України не навів.

Посилання
ж на той факт, що приміщення , які передані в оренду за договором оренди від
17.02.2004року , що укладений між відповідачами, вже перебували  у позивача в оренді на 17.02.2004року, тому
договір від 17.02.2004року підлягає визнанню недійсним на підставі гл.58
Цивільного кодексу України, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до
уваги, оскільки позивачем не доведено, що на час укладання договору між
відповідачами, спірні приміщення знаходились у нього у тимчасовому платному
користуванні на підставі будь-якого договору оренди.

Зокрема,
факт передачі приміщень №№ 34,34а, 35а, 36,37,33а та частини приміщення 33
площею 74,9кв.м. та користування позивачем цими приміщеннями  за договорами оренди від 20.02.1998року та
02.01.2001року не підтверджено матеріалами справи.

Позивачу
відповідачем нараховувалась орендна плата /п.2.1 договору оренди від
02.01.2001року/ на підставі  рахунків
/2003рік/. /арк. справи 34-45, том1/. Відповідно до п. 2.1 позивач взяв на себе
обов'язок крім орендної плати здійснювати оплату комунальних послуг, в зв'язку
з чим відповідачем 1 пред'являлись до позивача рахунки з зазначенням різних
сум, які позивачем сплачувались частково. /арк. справи 48-59, том1/.

Крім
того, в період з квітня 2005року по травень 2005року відповідач оплачував
оренду приміщення із розрахунку площі розміром 150кв.м./постанова Вищого господарського
суду України від 26.12.2007року у справі №16/211пн/.

Представник
позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції підтвердив, що оплата
орендної плати у спірний період /2003 - 2004рік/ здійснювалась саме виходячи з
150кв.м., тобто, за спірні приміщення орендна плата ним не здійснювалась.

З
огляду на викладене, матеріалами справи не підтверджено, що на 17.04.2004року,
коли був укладений договір між відповідачами, позивач користувався спірними
приміщеннями на праві оренди та оплачував орендну плату за ці приміщення.

Тобто,
позивач належними доказами не довів, що на час укладання договору між
відповідачами 17.04.2004року будь-які його права  були порушені.

Господарський
суд Донецької області правомірно зазначив, що посилання позивача на постанову
господарського суду Донецької області від 30.10.2006року по адміністративній
справі № 44/271а , якою нібито встановлено
факт передачі повторно в оренду за зазначеним договором приміщень №№ 34,
34а, 35а, 36, 37 та частини приміщення № 33 площею 46,8кв.м. першого поверху
будівлі готелю „Родіна”, розташованої за адресою: м. Горлівка, бул. Димитрова,
49, є безпідставним, оскільки предмет позову по справі №44/271а є визнання
недійсним наказу Горлівського представництва фонду державного майна України
№249 від 10.11.2004року., №256 від 17.11.2004року; зобов'язання вищезазначеного
фонду державного майна України розірвати договір купівлі-продажу №882 від
27.12.2004року, який укладений між Фондом держмайна України та відповідачем2;
зобов'язання Фонду державного майна України внести зміни в свідоцтво про
власність №79, у даній справі не був предметом спору розгляд  договору оренди від 02.01.2001року , який
укладений між позивачем та відповідачем1; висновки суду відносяться до оціночного
судження суду при мотивуванні обставин по справі №44/271а та при розгляді
конкретних питань в процесі розгляду адміністративного позову про визнання
недійсними наказів Горлівського представництва Фонду державного майна України
та зобов'язання зазначеного представництва виконати певні дії. Крім того, у
задоволенні позовних вимог позивачу у справі №44/271а відмовлено.

З
огляду на викладене, даний факт не може бути визнано таким, що встановлено
судом, та відповідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України у
даному випадку застосовуватись не може.

Посилання
позивача на той факт, що договір оренди від 17.02.2004року укладений  відповідачами не з метою користування
зазначеним майном, а з метою отримання переважного права на придбання цього
майна, що й було зроблено шляхом приватизації у листопаді 2004року  також є безпідставним, оскільки не
підтверджено матеріалами справи.

Посилання
позивача на порушення судом норм процесуального права, зокрема,  відносно того, що господарський суд Донецької
області у судовому процесі прийняв від позивача копії квитанцій, що свідчать
про оплату орендованого приміщення за 2004рік, оригінали та копії договорів про
використання за адресою орендованих приміщень реєстраторів розрахункових
операцій від 02.01.2004року, від 29.10.2004року та звітів про використання
реєстраторів розрахункових операцій за листопад 2004 року, грудень 2004року,
які  свідчать про те, що протягом 2004
року саме позивач користувався спірними приміщеннями, але дані документи у
матеріалах справи відсутні, не приймається судовою колегією Донецького
апеляційного господарського суду виходячи з того, що матеріалами справи не
підтверджується, що позивач надавав ці документи суду першої інстанції, усних
та письмових  клопотань з цього приводу
не заявлено, оскільки у протоколах судових засідань  про це не зазначено, з зауваженнями на
протоколи з метою усунення неповноти або неправильності протоколів позивач до
суду  не звертався.

Крім
того, позивач посилається на той факт, що копії квитанцій про сплату орендної
плати за 2003рік, які надавались позивачем, були залучені судом першої
інстанції до матеріалів справи, що є безпідставним, оскільки матеріали справи
містять квитанції, які надавались КП „Готель Родіна”, а не позивачем. /арк.
справи 48-59том1/.

Додані
позивачем до апеляційної скарги копії квитанцій, що свідчать про оплату оренди
за 2003 та 2004роки, копії договорів про використання за адресою орендованих
приміщень реєстраторів розрахункових операцій від 02.01.2004року, від
29.10.2004року та звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій
за листопад 2004 року, грудень 2004року,
в підтвердження, що протягом 2004 року саме позивач користувався
спірними приміщеннями, не приймається судом до уваги, оскільки копії квитанції
свідчать про сплату позивачем орендної плати виключно за 150 кв.м., що
підтвердив представник позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції;
факт використання за адресою орендованих приміщень реєстраторів розрахункових
операцій не може підтверджувати, що вони були розташовані саме у спірних
приміщеннях, а не будь -де ще.

Копії
квитанцій, що свідчать про оплату орендної плати за 2003рік,які  позивачем додані до апеляційної скарги,
дублюються корпії квитанцій, які надані КП „Готель Родіна” та містяться у
матеріалах справи на арк. справи 48-59, том1, тобто, були розглянуті судом
першої інстанції.

Ствердження
позивача у позовній заяві , що з грудня 2004року представники відповідача 2
позбавили його права користуватись орендованим приміщенням матеріалами справи
не підтверджується.

Доводи
скаржника судовою колегією не приймаються, оскільки спростовуються
вищевикладеним.

З
урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду
Донецької області по даній справі відповідає фактичним обставинам справи,
чинному законодавству, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути
підставою для  скасування рішення,
оскільки спростовуються вищевикладеним.

Відповідно
до ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за подання апеляційної скарги
відносяться на скаржника.

Керуючись  ст. ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний
господарський суд

П О С Т
А Н О В И В:

Рішення господарського
суду  Донецької області від
29.10.2007року у справі №35/5пд залишити без змін, апеляційну скаргу Фізичної
особи -  підприємця ОСОБА_1 м.Горлівка
Донецької області - без задоволення.

Головуючий          Н.В.
Акулова

Судді:          Т.Д.
Геза

М.Д.
Запорощенко

Надруковано: 6 прим.

1-позивачу

2-3відповідачам

4-у справу

5-ГСДО

6-ДАГС