ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.04.08р.

Справа № 35/19-08(1/100-08)

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля", м. Павлоград Дніпропетровської області

до Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальнакомпанія

"Дніпрообленерго",

м. Дніпропетровськ

про стягнення 17 984 грн. 33 коп.

Суддя Широбокова Л.П.

Представники:

від позивача - Шереметя Т.І., дов. б/н від 20.12.2007р.

від відповідача - Сироткін С.С., дов. № 80 від 23.04.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

В лютому 2008р. позивач - Відкрите акціонерне товариство «Павлоградвугілля»- звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача Відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго»та просило зобов’язати відповідача зарахувати суму 17 984,33 грн як плату ВАТ «Павлоградвугілля»за спожиту активну електроенергію.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що між ДВАТ шахта «Дніпровська»ДХК «Павлоградвугілля», правонаступником якої являється позивач, та відповідачем було укладено договір №54-Ц від 01.01.2002р. про постачання електричної енергії. На оплату спожитої електроенергії відповідач надав рахунки №1638 від 31.07.2003р., №2334 від 30.09.2003р. та №2673 від 31.10.2003р., до яких безпідставно включив суми за актами-протоколами порушень Правил користування електричною енергією №00032285 від 01.08.2003р. на суму 9144,58 грн, №00032325 від 25.09.2003р. на суму 5689,96 грн та №00032330 від 01.11.2003р. на суму 3149,80 грн, всього на спірну суму 17 984,33 грн. Стверджує, що вказані рахунки ним оплачені повністю, але в призначення платежу правопопередник позивача вказував, що оплачує лише за спожиту активну електричну енергію. Всупереч цьому, відповідач самостійно зарахував із сплачених сум спірну суму 17 984,33 грн в оплату донарахованої електроенергії за актами –протоколами. Зазначає, що відповідач такими діями порушив порядок стягнення плати за недовраховану електроенергію, встановлений Правилам користування електричною енергією.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2008р. справа передана на розгляд судді Широбоковій Л.П.

При розгляді справи представник позивача підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на наступне: вважає, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності для захисту свого права, та

заявив про застосування позовної давності до спірних правовідносин (відзив №1897 від 11.03.2008р.); стверджує, що позивач не довів оплату вказаних рахунків належними доказами, в тому числі і спірної суми за вказаними ним актами про порушення Правил користування електричною енергією, та не довів, що відповідач зарахував спірну суму саме в оплату донарахованих сум за цими актами; вважає хибним твердження позивача, що за актами про порушення Правил користування електричною енергією повинні бути виписані окремі рахунки, оскільки пунктом 7.32 Правил (в редакції від 22.08.2002р.) встановлено, що виписуються додаткові розрахункові документи, тобто окремо від акта та розрахунку до нього. Отже, відповідач правомірно включив в рахунки на оплату електроенергії і спірні суми по акта-протоколах, проти включення яких позивач на той час не заперечував.

Позивач не погодився з доводами відповідача щодо пропуску позовної давності, та вважає, що її перебіг почався з часу отримання ним відповіді на претензію, тобто 25.06.2005р., якою відповідач відхилив його вимоги.

В додаткових поясненнях позивач висловився за правомірність своїх вимог, відповідач проти обґрунтованості вимог заперечував.

За згодою представників сторін в судовому засіданні оголошено тільки вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Між ДВАТ шахта «Дніпровська»ДХК «Павлоградвугілля», правонаступником якої являється ВАТ «Павлоградвугілля»- Споживач (надалі позивач) та Відкритим акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго»- Енергопостачальник (надалі відповідач) було укладено договір №54-Ц від 01.01.2002р. на постачання електричної енергії, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, та додаткова угода №1 від 12.06.2002р.

В 2003р. енергопостачальник надав ДВАТ шахта «Дніпровська»рахунки на оплату спожитої активної енергії, зокрема, спірні №1638 від 31.07.2003р. на загальну суму 474 751,93 грн, №2334 від 30.09.2003р. на загальну суму 565 127,18 грн та №2673 від 31.10.2003р. на загальну суму 575 185,19 грн.

До вказаних рахунків, крім вартості спожитої активної електроенергії, енергопостачальник також включив вартість донарахованої електроенергії на підставі актів-протоколів порушення Правил користування електричною енергією №00032285 від 01.08.2003р. на суму 9144,58 грн, №00032325 від 25.09.2003р. на суму 5689,96 грн та №00032330 від 01.11.2003р. на суму 3149,80 грн, всього на спірну суму 17 984,33 грн.

Вказані рахунки позивачем оплачені повністю, про що свідчить відмітка в рахунку №2673 від 31.10.2003р. щодо сальдо розрахунків станом на 01.11.2003р. та надані позивачем виписки із банківського рахунку за період з 07.07.2003р. по 14.10.2003р., тобто суму спірну суму 17 984,33 грн, оплачену позивачем за спожиту активну електроенергію, відповідач використав для оплати актів-протоколів про порушення. На вказану суму зменшився платіж позивача за спожиту активну електроенергію.

В пункті 1.2. Правил користування електричною енергією в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин, (надалі ПКЕЕ) наведено визначення остаточного розрахунку –це повний розрахунок споживача за отриману в розрахунковому періоду електричну енергію з урахуванням сум попередньої оплати в цьому розрахунковому періоді.

Порядок розрахунків між господарюючими суб’єктами визначено в Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті»№22 від 21.01.2004р. та вказана Інструкція не надає права одержувачу коштів змінювати на свій розсуд призначення платежу. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного документа та призначення платежу.

Таким чином, вище вказані нормативні документи, а також договір, не встановлюють права відповідача в односторонньому порядку змінювати призначення платежу та зараховувати отримані від споживачів кошти як попередню оплату в оплату електроенергії, донарахованої за актами про порушення.

Складання актів та оплата коштів за ними проводиться в порядку, який було встановлено п.п. 7.31, 7.32, 7.33 ПКЕЕ, тобто на підставі акту порушень, погодженого зі споживачем, визначається обсяг недоврахованої електроенергії та/або сума завданих споживачем збитків, виписуються споживачеві додаткові розрахункові документи для сплати відповідно до законодавства України. У разі несплати нарахованих сум у визначений строк постачальник електричної енергії має право подати позов до суду.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що відповідач самовільно розпорядився перерахованими позивачем грошовими коштами в сумі 17 984,33 грн та в силу ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України позивач вправі вимагати захисту свого порушеного права обраним ним способом.

Разом з тим, законом встановлений строк (позовна давність), в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За приписами ст. 223 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлені цим Кодексом. Правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом (п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України). Виходячи з цього, до спірних правовідносин слід застосовувати загальний строк позовної давності три роки, встановлений ст. 257 Цивільного кодексу України. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Про порушене право позивач довідався із рахунків №1638 від 31.07.2003р., №2334 від 30.09.2003р. та №2673 від 31.10.2003р., до яких відповідачем були включені суми за актами-протоколами порушень Правил користування електричною енергією №00032285 від 01.08.2003р. на суму 9144,58 грн, №00032325 від 25.09.2003р. на суму 5689,96 грн та №00032330 від 01.11.2003р. на суму 3149,80 грн та із вказаного в рахунку №2673 від 31.10.2003р. сальдо на 01.11.2003р., з якого слідувало, що всі оплачені позивачем грошові кошти зараховані в оплату цих рахунків та борг складає 196,93 грн. Вказані рахунки були вручені представникам право- попередника позивача відповідно 08.08.2003р., 08.10.2003р. та 07.11.2003р., що підтверджується реєстром виданих рахунків та з 07.11.2003р. у позивача виникло право на позов, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов’язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред’явити вимогу про виконання зобов’язання. Враховуючи встановлене судом, доводи позивача, що перебіг позовної давності починається з часу отримання відповіді на претензію, яку він пред’явив 20.05.2005р., судом відхиляються, оскільки не грунтуються на приписах закону.

Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності, перебіг якої почався 07.11.2003р., оскільки звернення з позовом відбулося лише 05.02.2008р.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є

підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України). Відповідач заявив про застосування позовної давності у відзиві №1897 від 11.03.2008р. (ар. спр. 63), що є підставою для відмови в позові.

З огляду на викладене, з врахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку, що вимоги позивача необґрунтовані та задоволенню не підлягають. В позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по справі відносяться на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 257, 261, 267, 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дати його підписання та в цей термін може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя

Л.П. Широбокова

Рішення підписано 18 квітня 2008 р.