СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

10 квітня 2008 року

Справа № 20-11/427-7/510

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Щепанської О.А.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Черткової І.В.,

за участю представників сторін:

позивача, Кирильчук Наталії Дмитрівни, довіреність №б/н від 01.03.2008, Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль-Парнас";

відповідача: Кравець Олександра Миколайовича, довіреність №9/16-547 від 25.02.2008, Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської;

розглянувши апеляційну скаргу Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя Ілюхіна Г.П.) від 12.02.2008 року у справі № 20-11/427-7/510,

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль-Парнас" (вул. Коломійця, 7-32, Севастополь, 99040, вул. Хрустальова, 149-49, Севастополь, 99053)

до           Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської (вул. Хрустальова, 60, Севастополь, 99040)

про стягнення з відповідача на користь позивача 42438,39 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 12.02.2008 року у справі №20-11/427-7/510 (суддя Ілюхіна Г.П.) задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль-Парнас" до Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської про стягнення з відповідача на користь позивача 42438,39грн.

Суд стягнув з Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль-Парнас" сплачену за договором №9/Сев. КЕЧМ від 01.07.2006 орендну плату у сумі 42438,39грн., 424,38грн. держмита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач, не погодившись з рішенням господарського суду, звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення місцевого господарського суду.

Сторона посилається на те, що господарським судом при прийнятті рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідач вказує на те, що рішенням господарського суду міста Севастополя від 14.12.2006, яке залишено в силі Постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2007, у справі №20-9/207 було визнано недійсним договір оренди нерухомого військового майна - нежитлових приміщень площею 1023,9м2 в будівлі №1 військового містечка №509, розташованого за адресою: місто Севастополь, вулиця Громова, 27, вартість якого визначена 31.12.2005 за експертною оцінкою та становить згідно акту оцінки 252330,00грн.; 09.10.2007 зазначене майно передано за актом прийому-передачі позивачем відповідачу; факт користування позивачем нерухомим майном підтверджується зазначеним актом від 09.10.2007; крім того, позивач перераховував відповідачу орендну плату в розмірі 45167,03грн., з урахуванням компенсації податку на землю, просив у задоволенні позову відмовити з посиланням на статтю 216 Цивільного кодексу України (а. с. 36-37).

В судовому засіданні з 07.04.2008 року по 10.04.2008 року було оголошено перерву. Після оголошеної перерви, представник позивача не з'явився.

На підставі статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, порадившись на місці, встановила наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Стиль-Парнас" 16.10.2007 (вх.№3613) звернувся до господарського суду міста Севастополя з позовом до Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської про стягнення з відповідача на користь позивача 42438,39грн., з посиланням на статті 216, 236, 763 Цивільного кодексу України.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив у повному обсязі.

Судова колегія розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 31.12.2005 висновком про вартість майна: окремо розташованої двохповерхової будівлі головного корпусу Літер 3, загальною площею 1023,9 м2 в місті Севастополі, по вулиці Громова, 27, за замовленням Кримського територіального квартирно-експлуатаційного управління, станом на 31.12.2005 встановлена вартість об’єкта –252330,00грн., а також зазначено, що технічний стан несучих конструкцій будівлі задовільний, вимагає проведення ремонту, доцільного на цій стадії; технічний стан не несучих конструкцій елементів будівлі незадовільний - експлуатація без проведення ремонту неможлива (а. с. 48).

26.01.2006 комісією у складі: голови комісії підполковника Рожанського Л.Л., заступника голови комісії - підполковника Свистуна А.П., членів комісії - підполковника Котеленця Г.В., майора Каліберда О.В., капітана Аскярова Р.А., службовця Тукайло Т.Г., заступника начальника регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Севастополю Сазонова О.В., розглянуто результати оцінки вартості нерухомого майна будівлі №1 військового містечка №509 і з урахуванням вимог Методики оцінки вартості об’єктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 №629, визначено оціночну вартість станом на 31.12.2005 в сумі 252330,00 грн. (а. с. 33).

Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Севастополю з питання видачі дозволу на оренду державного майна 16.05.2006 вих.№865/01-6 повідомило Севастопольську квартирно-експлуатаційну частину морську про можливість надання дозволу на передачу в оренду орендарю товариству з обмеженою відповідальністю "Стиль-Парнас" нерухомого майна - вбудованих нежитлових приміщень військового містечка №509, розташованих за адресою: місто Севастополь, вулиця Громова, 27 - для організації учбово-виробничого центру (а. с. 34).

Матеріалами справи підтверджується, що 01.07.2006 між Севастопольською квартирно-експлуатаційною частиною морською (Орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Стиль-Парнас" (Орендар) було укладено Договір оренди №9/СевКЕЧМ нерухомого військового майна, розташованого в Севастопольському гарнізоні за адресою: місто Севастополь, вулиця Громова, 27 (військове містечко №509 будівля №1), згідно з яким, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно - нежитлові приміщення площею 1023,9 м2 будівлі №1 військового містечка №509, що знаходиться на балансі в Севастопольській квартирно-експлуатаційній частині, розташовані за адресою: місто Севастополь, вулиця Громова, 27, військове містечко №509, вартість якого визначена 31.12.2005 за експертною оцінкою та становить згідно акту оцінки 252330,00грн.; склад орендованого майна згідно з актом інвентаризації (Додаток № 1); назване в пункті 1.1 Договору нерухоме майно Орендодавець передає Орендарю для організації учбово-виробничого центру (пункти 1.1., 1.2., 1.3 Договору) (а. с. 22-28).

Відповідно до пункту 5.4 Договору, Орендар зобов’язаний забезпечити збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, своєчасно здійснювати поточний та інші види ремонтів орендованого майна за рахунок власних коштів.

Згідно з пунктом 11.5 Договору, взаємовідносини сторін, не урегульовані цим Договором, регулюються законодавством України.

Як вбачається з наданих доказів, між сторонами було складено Акт інвентаризації будівлі №1 військового містечка №509 (Додаток № 1 до Договору), згідно з яким складено перелік майна та його стан:

- вікна в кількості 62 штук - віконні переплети розсохлися, пошкоджені гнилістю, частково відсутні, скління частково відсутнє;

- двері в кількості 42 штук - дверні коробки деформовані, відстають від стін;

- сантехнічне обладнання, внутрішні мережі тепло -, водо -, електропостачання - стан незадовільний, потребують ремонту (а. с. 29).

Також, 01.07.2006 сторонами було складено Акт прийому-передачі будівлі військового містечка №509 в оренду, згідно з яким, Орендодавець передав, а Орендар прийняв згідно акту інвентаризації, проведеної в 2006 році, будівлю №1 за генпланом загальною площею 1023,9 м2, розміщену за адресою: місто Севастополь, вулиця Громова, 27, військове містечко №509, вартістю 252330,00грн. (згідно з додатком №3), яка передається в оренду товариству з обмеженою відповідальністю "Стиль-Парнас" (Додаток №2 до Договору) (а. с. 32).

14.12.2006 рішенням господарського суду міста Севастополя у справі №20-9/207 було визнано недійсним договір оренди нерухомого військового майна - нежитлових приміщень площею 1023,9м2 будівлі №1 військового містечка №509, розташованого за адресою: місто Севастополь, вулиця Громова, 27 (а. с. 98-103).

27.02.2007 постановою Севастопольського апеляційного господарського суду у справі №20-9/207 рішення господарського суду міста Севастополя від 14.12.2006 у справі №20-9/207 було скасовано, у задоволенні позову було відмовлено (а. с. 105-107).

21.06.2007 Постановою Вищого господарського суду України у справі №20-9/207 постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.02.2007 було скасовано, рішення господарського суду міста Севастополя від 14.12.2006 було залишено без змін (а. с. 108-109).

Проте, судом реституційні наслідки не застосовані, оскільки жодна з сторін з такими вимогами не зверталась.

Але, чинне цивільне законодавство України не виключає такої вимоги в окремому провадженні.

У виконання зазначеного Договору, Орендарем в рахунок оплати оренди за Договором перераховувались кошти у загальній сумі 42438,39грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та меморіальними ордерами, карткою обліку за рахунком №63, та не заперечується відповідачем (а. с. 37-47).

Відповідач, 19.07.2007 № 9/16-1935 направив позивачу лист про звільнення орендованого об’єкту та передачі за Актом прийому-передачі (а. с. 94).

Таким чином, 09.10.2007 між сторонами Договору складено Акт прийому-передачі будівлі №1 військового містечка №509, згідно з яким, Орендар передав, а Орендодавець прийняв будівлю №1 за генпланом загальною площею 1023,9 м2, розміщену за адресою: місто Севастополь, вулиця Громова, 27, військове містечко №509, вартістю 252330,00грн. (а. с. 60).

Отже, спір виник у зв’язку з тим, що позивач був позбавлений можливості користуватись орендованим майном в період з 01.07.2006, тому повинен бути звільнений від сплати орендної плати, а сплачена орендна плата підлягає поверненню.

Правовідносини сторін регулюються статтями 216, 236, 762, 1212 Цивільного кодексу України, статтею 18, 181 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в редакції, що діє з 20.06.2007.

Як визначено статтею 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відповідно до статті 236 Цивільного кодексу України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно з статтею 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася.

Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

В статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

- повернення виконаного за недійсним правочином;

- повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Як встановлено статтею 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендар зобов'язаний використовувати та зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню.

Відповідно до статті 181 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", поточний ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендарем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором. Капітальний ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендодавцем або іншим балансоутримувачем цього майна за його рахунок, якщо інше не встановлено договором. Якщо орендодавець або інший балансоутримувач майна, переданого в оренду, не здійснив капітального ремонту майна і це перешкоджає його використанню відповідно до призначення та умов договору, орендар має право: відремонтувати майно, зарахувавши вартість ремонту в рахунок орендної плати, або вимагати відшкодування вартості ремонту; вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно з частиною другою статті 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджується той факт, що судом першої інстанції було встановлено факт відсутності користування позивачем об’єктом оренди.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що є підстави для задоволення позову повністю в заявленій сумі 42438,39 грн., оскільки позивач за незалежними від нього обставинами не міг користуватись об’єктом оренди, що знайшло підтвердження в матеріалах справи.

Отже, судова колегія не може прийняти до уваги посилання відповідача, які було викладено в апеляційній скарзі, оскільки вони спростовуються доказами наданими в матеріалах справи та суперечать нормам чинного законодавства.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення було прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду міста Севастополя від 12.02.2008 року у справі № 20-11/427-7/510 залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                            О.А. Щепанська

Судді                                                                                          К.В. Волков

І.В. Черткова