КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

20.06.08 р.                                                                                          № 05/422

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Федорчук Р. В (доповідач по справі),

суддів:

Лобань О.І.

Ткаченка Б.О.

секретар судового засідання: Лисунь Г.Д.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 20.06.2008 року.

розглянувши апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Санаторій Мошногір’я»на рішення господарського суду Черкаської області від 10.04.2008 року

у справі № 05/422 (суддя Швидкий В.А.)

за позовом Всеукраїнського союзу сільськогосподарських підприємств, м. Київ

до                     Закритого акціонерного товариства «Санаторій Мошногір’я»с. Будище

про           визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування державної реєстрації.

в с т а н о в и в :

Всеукраїнський союз сільськогосподарських підприємств звернувся до господарського суду Черкаської області з позовом до ЗАТ «Санаторій Мошногір’я»про визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування державної реєстрації (а.с. 2 –3).

29.02.2008 року позивач в порядку ст. 22 ГПК України подав до господарського суду Черкаської області клопотання про уточнення позовних вимог, яким просив визнати недійсним рішення учасників про створення ЗАТ «Санаторій Мошногір’я» та визнати недійсним статут ЗАТ «Санаторій Мошногір’я»(а.с. 119 –120).

Рішенням господарського суду Черкаської області від 10.04.2008 року по справі № 05/422 позов задоволено частково та визнано недійсним статут ЗАТ «Санаторій Мошногір’я»який затверджений протоколом № 1 від 26.01.2006 року та зареєстрований в Черкаській районній державній адміністрації 31.01.2006 року. В іншій частині позову відмовлено повністю (а.с. 139 –143).

Не погодившись із прийнятим рішенням, ЗАТ «Санаторій Мошногір’я»подало апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення господарського суду Черкаської області від 10.04.2008 року по справі № 05/422, скасувати його в частині визнання недійсним статуту ЗАТ «Санаторій Мошногір’я»та прийняти нове рішення в цій частині, яким в позові відмовити повністю (а.с. 150 –155).

В обґрунтування вимог, викладених в апеляційній скарзі, скаржник посилається на те, що при винесенні оскаржуваного рішення місцевий господарський суд не в повному обсязі з’ясував усі обставини, що мають значення для справи та зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, неправильно застосувавши норми процесуального та матеріального права, у зв’язку з чим останнє підлягає скасуванню з підстав, викладених у тексті скарги.

Позивач заперечує проти апеляційної скарги з мотивів викладених у відзиві від 19.06.2008 року, вважає її необґрунтованою, а оскаржене рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим (а.с. 170 –172).

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.05.2008 року, згідно ст. 98 ГПК України, апеляційна скарга була прийнята до апеляційного провадження та призначена до розгляду в судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін (а.с. 146 –147).

У судовому засіданні яке відбулося 20.06.2008 року представник відповідача надав пояснення суду та підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а рішення господарського суду Черкаської області від 10.04.2008 року таким, що підлягає частковому скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до абзацу 3 пункту 3.6 Роз’яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 року № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві. З врахуванням викладеного, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду приходить до висновку про те, що представник позивача про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про оголошення перерви від 19.06.2008 року (а.с. 175).

Крім того, відповідно до п 3.6. роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 року № 02-5/289 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В судовому засіданні 20.06.2008 року Київським міжобласним апеляційним господарським судом було проголошено вступну та резолютивну частини Постанови.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Як свідчать п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду, дослідивши наявні у справі матеріали, заслухавши пояснення учасників судового засідання, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм матеріального та процесуального права, при винесені оскаржуваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом Черкаської області, 28.12.1995 року Черкаською районною державною адміністрацією зареєстровано статут Черкаського обласного міжгосподарського санаторію «Мошногір’я»(а.с. 34 –38

Із змісту ст. 1 статуту Санаторію «Мошногір’я»вбачається, що Санаторій створено рішенням зборів уповноважених представників господарств –учасників від 29.12.1981 року.

Статтею 2 статуту зазначено, що санаторій засновано на колективній власності господарств –учасників та коштів централізованого фонду соціального страхування членів колективних сільськогосподарських підприємств шляхом добровільного об’єднання на дольовій участі їх грошово –матеріальних ресурсів.

З матеріалів справи також вбачається, що 26.01.2006 року проведено установчі збори засновників відповідача на яких прийнято рішення про перетворення Черкаського обласного міжгосподарського санаторію «Мошногір’я»в ЗАТ «Санаторій Мошногір’я»(а.с. 40 –42).

Розмір статутного фонду визначений у сумі 2 430 000 грн. виходячи із вартості майна санаторію «Мошногір’я», що було передано до відповідача.

В своїх вимогах представник позивача вказує на те, що при перетворенні Черкаського обласного міжгосподарського санаторію «Мошногір’я»в ЗАТ «Санаторій Мошногір’я», позивач –Всеукраїнський союз сільськогосподарських підприємств був позбавлений права на частку в статутному фонді відповідача та позбавлений права здійснювати контроль за правомірністю розпорядженням майном лікувально-оздоровчих закладів, побудованих за рахунок коштів, виділених з Централізованого фонду соціального страхування колгоспників (надалі ЦФССК), що порушує його права. З цього виходив і суд першої інстанції, вирішуючи справу.

Колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду, дослідивши наявні у справі матеріали, не погоджується з даним твердженням позивача з огляду на наступне.

Як вбачається із статуту в редакції 1995 року Черкаського обласного міжгосподарського санаторію «Мошногір'я»Всеукраїнський союз сільськогосподарських підприємств не був засновником санаторію. Також засновником санаторія не був і ЦФССК.

Відповідно до п. 13.1 статуту санаторію 1995 року, засновником санаторію та його вищим органом управління була рада колективних сільськогосподарських підприємств Черкаської області.

Згідно ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Позивач до складу управління санаторію як вбачається з матеріалів справи не входив.

Централізований фонд соціального страхування колгоспників ліквідовано 2000 року. На дату його ліквідації ні корпоративні права підприємства відповідача, ні майно відповідача не належали на праві власності ЦФССК. Відповідно до Статуту Черкаського обласного міжгосподарського санаторію „Мошногір”я” (п.6.2), майно санаторію є колективною власністю господарств-учасників в межах їх дольової участі. (а.с.35)

На думку відповідача, при визначені статусу грошових коштів, що перераховувались міжгосподарським підприємствам з ЦФССК слід врахувати, що у формуванні коштів ЦФССК приймали участь всі колгоспи України, тому майно, яке створено на ці кошти є спільною сумісною власністю колгоспних об'єднань.

Колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду не може погодитись з таким твердженням, оскільки майно санаторію «Мошногір'я»було власністю ради сільгосппідприємств Черкаської області, що й було визначено в його статуті. (а.с.34,35) ЦФССК акумулював грошові надходження в вигляді страхових внесків колгоспів та здійснював їх розподіл в порядку, визначеному Інструкцією про порядок утворення, планування, використання і обліку –коштів ЦФССК УРСР (а.с. 105 –107), не за угодами та не в обмін на корпоративні права підприємств, які одержували ці грошові кошти, а на безповоротній основі.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що у 2000 році був затверджений ліквідаційний баланс ЦФССК до якого не були включені ні майно відповідача, ні його корпоративні права, що також підтверджує вищевказане.

Колегія суддів апеляційного суду також враховує наступне. Так, в позовній заяві позивач посилається на те, що кошти з Централізованого фонду соціального страхування колгоспників, виділялись саме на будівництво санаторію „Мошногір”я”. В той же час, позивачем не надано суду доказів на підтвердження зазначеного, а наявні в матеріалах справи ксерокопії (а.с.20-22) не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з них не вбачається з оригіналів яких первинних документів вони виготовлені та походження наявної у них інформації, а також :

-          ксерокопія листа на а.с.20 містить дописки від руки про завершення будівництва санаторію у 1981р., інформацію про інвестиції в майно санаторіїв, а не виділення коштів на будівництво, інформація стосується переважно періодів включно до 1992р., тобто після завершення будівництва,

-          ксерокопія на а.с.21-22 (без дати, печатки і підпису) під назвою „Обсяги освоєних коштів ЦФССК на розвиток матеріально-технічної бази санаторіїв корпорації „Сільгоспздравниця” також не підтверджує виділення коштів ЦФССК на будівництво санаторію.

Крім того, аналіз змісту наданих суду ксерокопій на а.с.20-21-22, свідчить про наявні в них протиріччя за змістом. Так, обсяги грошових сум, які в них зазначені, за аналогічні періоди не співпадають (1980,1981,1984,1986,1989,1990,1991роки), а іноді розмір „освоєних коштів” перевищує обсяг „інвестицій” (період 1981, 1984,1989,1990р.р.).

З аналогічних підстав, колегія не приймає до уваги і наявні в матеріалах справи документи на а.с.123,124. При цьому, на а.с.123 міститься перелік виділених коштів ЦФССК на будівництво оздоровчих закладів в 1992р., однак будівництво санаторію „Мошногір”я” було завершено до 1992року, про що пояснив в судовому засіданні представник відповідача, та не заперечував представник позивача. Однак, вказаний документ також не підтверджує освоєння вказаних у ньому коштів на будівництво санаторію. Надані позивачем на а.с.124 „Обсяги освоєних коштів ЦФССК на розвиток матеріально-технічної бази санаторіїв корпорації „Сільгоспздравниця” виготовлено самим позивачем, без посилання на будь-які первинні документи, та не стосується будівництва санаторію „Мошногір”я”.

З врахуванням викладеного, наявних сумнівів, колегія суддів позбавлена можливості визнати вказані докази належними, та такими, що встановлюють наявність обставин щодо виділення позивачем коштів з Централізованого фонду соціального страхування колгоспників на будівництво санаторію „Мошногір”я”.

Таким чином, позивачем, в порушення вимог ст. 33 ГПК України, не доведено обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог, чого не було враховано судом першої інстанції при вирішенні справи.

Також колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що суд першої інстанції при визнанні недійсним Статуту відповідача послався на порушення відповідачем норм Закону України «Про господарські товариства»та норм Цивільного кодексу України, які регулюють порядок створення акціонерних товариств. Зокрема, в рішенні, суд першої інстанції вказує, що згідно вимог ст. 35, 36 Закону України «Про господарські товариства»акції товариства повинні бути розподіленими та оплаченими до проведення установчих зборів.

З таким висновком колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись, оскільки відповідач сформував статутний фонд у сумі 2 430 000 грн. за рахунок майна Черкаського обласного міжгосподарського санаторію «Мошногір'я».

Крім того, вимога закону щодо формування статутного фонду за рахунок майна акціонерів застосовуються при створенні акціонерного товариства. За рішенням зборів засновників від 26.01.2006 року відбувалося не створення товариства, а перетворення Черкаського обласного міжгосподарського санаторію «Мошногір'я» в закрите акціонерне товариство «Санаторій «Мошногір'я».

Відповідно до ст. 108 ЦК України перетворення юридичної особи є зміна його організаційно –правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять все майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

Таким чином, на дату перетворення Статутний фонд товариства вже був сформованим та забезпечений майном підприємства.

Відповідно до п. 6.4. ст. 6 статуту Черкаського обласного міжгосподарського санаторію «Мошногір'я», за санаторієм закріплене майно та основні і оборотні кошти утворюють статутний фонд, розмір якого відображається у балансі.

Із змісту ст. 115 ЦК України вбачається, що товариство є власником майна, що одержано від діяльності товариства та за рахунок інших надходжень, що не заборонені законом.

Таким чином, майно до статутного фонду закритого акціонерного товариства взагалі не вносилося засновниками. В результаті перетворення воно було передано ЗАТ за актом приймання-передачі від 26.01.2006 року (а.с. 160).

Крім того, одночасно зі зміною організаційно –правої форми підприємства відбулася зміна засновника підприємства. Тому нові засновники в перетвореному підприємстві одержали у власність лише корпоративні права у вигляді акцій закритого акціонерного товариства. Перетворення та одержання акцій в його процесі новими засновниками відбулося на підставі рішення вищого органу управління санаторію - конференції спілки сільськогосподарських товаровиробників Черкаської області (протокол № 2 від 04.12.2003 року –а.с. 159). Вказаний орган на підставі статуту Черкаського обласного міжгосподарського санаторію «Мошногір'я»прийняв рішення про реорганізацію санаторію та доручив її проведення адміністрації разом з трудовим колективом.

З наведеного випливає, що перетворення санаторію в закрите акціонерне товариство та уступка прав управління санаторієм його вищим органом управління трудовому колективу ніяк не суперечить діючому законодавству, а тим більше не зачіпляє прав та законних інтересів позивача.

Таким чином, враховуючи наведене колегія суддів прийшла до висновку про необхідність часткового скасування рішення господарського суду Черкаської області від 10.04.2008 року, а саме в частині визнання недійсним статуту ЗАТ «Санаторій Мошногір’я»із прийняттям нового рішення в цій частині, яким в позові відмовити повністю.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення господарського суду Черкаської області від 10.04.2008 року прийняте за неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, за недоведеністю обставин, які місцевий господарський суд визнав встановленими та невідповідністю висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, тому зазначене рішення підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст. ст. 43, 99, 101 - 105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

п о с т а н о в и в :

1.          Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Санаторій Мошногір’я»на рішення господарського суду Черкаської області від 10.04.2008 року у справі № 05/422 задовольнити частково.

2.          Рішення господарського суду Черкаської області від 10.04.2008 року скасувати частково, а саме в частині визнання недійсним статуту ЗАТ «Санаторій Мошногір’я»та прийняти нове рішення в цій частині, яким в позові відмовити повністю.

3.          В іншій частині рішення господарського суду Черкаської області від 10.04.2008 року залишити без змін.

4.          Стягнути з Всеукраїнського союзу сільськогосподарських підприємств () на користь ЗАТ «Санаторій Мошногір’я» () 42, 50 грн. в повернення державного мита за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5.          Доручити господарському суду Черкаської області видати відповідні виконавчі документи.

6.          Постанова Київського міжобласного апеляційного господарського суду по даній справі набирає законної сили з дня її прийняття відповідно до ст. 105 ГПК України.

7.          Постанова Київського міжобласного апеляційного господарського суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України відповідно до ст. 105 ГПК України.

8.          Матеріали справи № 05/422 повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя:                                                                      Федорчук Р. В

Судді:

Лобань О.І.

Ткаченко Б.О.

Дата відправки 26.06.08