СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

16 квітня 2008 року

Справа № 20-2/492

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Плута В.М.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Гонтаря В.І.,

за участю представників сторін:

позивача:          Піттєль Ігоря Валентиновича, довіреність № 247 від 15.04.08;

відповідача: Тюшляєва Артема Валерійовича, довіреність № 1/1 від 25.03.08;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма ТОРН плюс" на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя Шевчук Н.Г.) від 07.02.2008 у справі № 20-2/492

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма ТОРН плюс" (а/с 12,Краматорськ, Донецька обл.,84301); (83001, м. Донецьк, вул. Артема, 1)

до           товариства з обмеженою відповідальністю "ОКСІ" (вул. Михайлівська, 5/28,Севастополь,99002); (99053, м. Севастополь, Фіолентовське шосе, 1/1)

про стягнення 17548,79 грн.;

за зустрічним позовом про стягнення 38180,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Фірма ТОРН Плюс" звернулось до господарського суду м. Севастополя з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „ОКСІ" про стягнення 17548,79 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами у справі було укладено договір на ремонт шнекового механізму екструдера, ремонтні роботи за договором виконані к повному обсязі, однак відповідач не виконує зобов'язання за договором щодо повної оплати виконаних робіт.

15.01.2008 товариство з обмеженою відповідальністю „ОКСІ" звернулось до суду із зустрічним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма ТОРН Плюс" про стягнення штрафних санкцій у сумі 38180,42 грн. мотивуючі вимоги тим, що ремонті роботи по укладеному договору виконані неналежним чином, з боку ТОВ „Фірма ТОРН Плюс" має місце прострочка виконання зобов'язання, що, на думку ТОВ „ОКСІ", є підставою для стягнення штрафних санкцій.

Рішенням господарського суду м. Севастополя від 07.02.2008 року у справі № 20-2/492 у задоволенні первісного позову товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма ТОРН Плюс" відмовлено. задоволено. У задоволенні зустрічного позову товариства з обмеженою відповідальністю „ОКСІ" також відмовлено.

При прийнятті рішення в частині відмови у задоволенні первісного позову суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність доказів виконання позивачем у встановлений договором строк робіт по договору, а також відсутність доказів внесення змін до договору в частині збільшення строку виконання робіт. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про стягнення штрафних санкцій за несвочасне виконання ремонтних робіт, господарський суд визнав такі вимоги обґрунтованими, однак, встановив факт пропуску позовної давності про застосування якого заявлено іншою стороною.

Не погодившись з цим судовим актом, товариство з обмеженою відповідальністю „Фірма ТОРН Плюс" звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, первісний позов задовольнити у повному обсязі.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі полягають у неповному дослідженні судом першої інстанції обставин справи, неприйнятті до уваги факту передачі спірного механізму відповідачеві після закінчення ремонтних робіт, а також невірному застосуванні положень цивільного законодавства, які регулюють питання виконання зобов'язань.

Представник позивача у судовому засіданні з доводами апеляційної скарги не погодився, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Згідно з частиною 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не пов'язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Повторно, у повному обсязі розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

15.11.2005 року між ТОВ „Фірма „ТОРН Плюс" та ТОВ „ОКСІ" було укладено договір № 43/11-05 на ремонт шнекового механізму екструдера (далі - договір), відповідно до розділу 1 якого ТОВ „ОКСІ" доручає, а ТОВ „Фірма „ТОРН Плюс" приймає до виконання роботу з поновлення та ремонту шнекового механізму і адаптера екструдера (а.с.7-9).

Відповідно до Розділу 2 Договору, договір діє з моменту підписання до повного виконання сторонами зобов'язань.

Відповідно до пунктів 3.1-3.2 Договору, вартість робіт складає 85548,79 грн. ТОВ „ОКСІ" авансує роботи ТОВ „Фірма „ТрРН Плюс" у розмірі 60 % попередньої плати, яка необхідна для придбання матеріалів і організації роботи, відповідно виставленого рахунку. Наступний платіж у розмірі 20 % здійснюється перед етапом остаточної механічної обробки (10-12 діб з початку робіт).

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.2 Договору встановлено строк виконання робіт - 21 день з моменту зарахування передбаченого пунктом 3.2 Договору авансу у розмірі 60% за умови виконання сторонами всіх умов цього договору. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ „ОКСІ" на виконання умов договору оплатило позивачеві 68000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками (а.с.20-23). Відповідно до вказаних банківських виписок, авансовий платіж у розмірі 60% був перерахований відповідачем позивачу у період з 21.12.2005 по 14.02.2006 року.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що строк виконання робіт закінчується 07.03.2006 року.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання —відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що докази виконання позивачем у встановлений договором строк відсутні, як відсутні і докази внесення змін до договору в частині збільшення строку виконання робіт.

Згідно з пунктами 3.3., 3.4 Договору, підставою для остаточних розрахунків у розмірі 20% за договором є акт приймання-здачі робіт, який підписаний сторонами за збігом 14 діб експлуатації виробу в умовах виробництва Замовника - ТОВ „ОКСІ".

Повна оплата робіт здійснюється протягом 3-х банківських днів після підписання акту приймання відповідно до рахунку, виставленого ТОВ „Фірма „ТОРН Плюс".

Судова колегія не заперечує проти доводів апеляційної скарги стосовно передачі шнекового механізму відповідачеві після проведення ремонтних робіт, однак зазначає, що будь-яких доказів, зокрема, акту приймання-здачі робіт, який підписаний сторонами за збігом 14 діб експлуатації виробу в умовах виробництва Замовника - ТОВ „ОКСІ" суду не надано.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тому, якщо сторони передбачили у договорі таку умову як необхідність експлуатації виробу протягом 14 діб в умовах виробництва Замовника - ТОВ „ОКСІ", то така умова підлягає обов'язковому додержанню.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги та погоджується з висновком господарського суду м. Севастополя про те, що протокол інструментальних замірів від 08.06.2006 року та лист від 11.07.2007 року, надісланий на адресу ТОВ „ОКСІ" з проханням підписати акт приймання-передачі відремонтованих за договором №43/11-05 від 15.11.2005 не являються належними доказами, оскільки не підтверджують факт передачі.

На підставі викладеного, вимоги, заявлені у первісному позові є необґрунтованими, а відмова судом першої інстанції у їх задоволенні є вірною.

Щодо зустрічних позовних вимог про стягнення з ТОВ „Фірма „ТОРН Плюс" штрафних санкцій, передбачених умовами договору у сумі 38180,42 грн., з яких штраф у розмірі 10% від суми договору - 8554,87 грн. та пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення - 25 348,11 грн. за несвоєчасне виконання робіт, а також штраф за неналежну якість робіт у розмірі 5% від суми договору - 4277,44 грн., судова колегія виходить з наступного.

Вимога відповідача про стягнення штрафу у розмірі 10% від суми договору, що становить 8554,87 грн., є обґрунтованими, оскільки у встановлений договором строк роботи не були виконані. Однак така вимога не може бути задоволена у зв'язку зі спливом строку позовної давності, про застосування якого заявив позивач.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (пункт 3 статті 267 вказаного Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи строк позовної давності по вимогам про стягнення сум штрафів та пені сплив до звернення позивача за зустрічним позовом до господарського суду. При цьому, ТОВ „Фірма „ТОРН Плюс" у відзиві на зустрічний позов заявило про застосування позовної давності по вказаних вимогах ТОВ „ОКСІ" (а.с.62-64).

Вимога ТОВ „ОКСГ про стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НЬУ за кожен день прострочення - 25348,11 грн. за несвоєчасне виконання робіт є безпідставною, оскільки відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" така відповідальність застосовується за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Зобов'язання щодо своєчасного виконання робіт не є грошовими зобов'язаннями.

За відсутності доказів неналежної якості робіт, вимога про стягнення відповідного штрафу у розмірі 5% від суми договору - 4277,44 грн. є безпідставною і не може бути задоволена. Акт від 10.06.2006 року, копія якого надана відповідачем до матеріалів справи, не відповідає встановленим законодавством вимогам, а тому не є доказом неналежної якості робіт.

На підставі викладеного, відмова господарським судом м. Севастополя у задоволенні зустрічного позову є також правомірною.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 103 п.1, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма ТОРН плюс" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Севастополя від 07.02.2008 у справі № 20-2/492 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  В.М. Плут

Судді                                                                                Ю.В. Борисова

В.І. Гонтар