ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2008 р.

№ 2-21/17997-2006

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

Головуючого судді Кузьменка М.В.,

суддів Васищака І.М.,

Палій В.М.,

розглянувши касаційну скаргу Фонду майна Автономної Республіки Крим на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.03.2007р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 07.11.2007р.

у справі №2-21/17997-2006 господарського суду АР Крим

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"Оптима Телеком"

до відповідача Фонду майна Автономної Республіки Крим,

Міністерства транспорту та зв’язку України

третя особа           Ялтинський центр поштового зв’язку України

про зобов’язання укласти договір

за участю представників:

ТОВ "Оптіма Телеком" – не з’явилися;

Фонд майна АР Крим –Соловйова К.С.;

Міністерства транспорту та зв’язку України –Висоцький М.В.;

Ялтинського центру поштового зв’язку України –не з’явилися

в с т а н о в и л а :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптіма Телеком" звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом та просило суд зобов’язати Фонд майна Автономної Республіки Крим укласти з ним договір оренди державного нерухомого майна –вбудованого нежилого приміщення загальною площею 35,1м2, що знаходиться на першому поверсі будинку пошти (літера А) за адресою: м. Ялта, вул. Набережна ім. Леніна, 11.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилався на те, що йому безпідставно відмовлено в укладенні договору оренди вказаного приміщення на запропонованих умовах. При цьому, позивач вказує, що орендує спірні приміщення з 2001р. і сумлінно виконує обов’язки орендаря (а.с.2-4).

Відповідач у справі – Фонд майна АР Крим у відзиві на позов заявлені вимоги відхиляє, посилаючись на те, що Міністерство транспорту та зв’язку України як орган, уповноважений управляти майном, що позивач бажає орендувати, прийняло рішення про проведення конкурсу на право оренди, підготовка щодо проведення якого триває (а.с.27-29).

Відповідач у справі – Міністерство транспорту та зв’язку України у відзиві на позов заявлені вимоги відхиляє, посилаючись на те, що:

- у запропонованому позивачем проекті договору оренди визначена орендна плата у розмірі значно меншому ніж розмір орендної плати за аналогічні об’єкти;

- ним прийнято рішення про проведення конкурсу на право оренди вказаного майна;

- позивач втратив переважне право на переукладення договору оренди на новий строк, оскільки договір припинив свою дію з 01.07.2005р.;

- орендодавець не зобов’язаний укладати відповідний договір з позивачем (а.с.49-52).

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.03.2007р. позов задоволено. Відповідно до рішення суду зобов’язано Фонд майна АР Крим укласти договір оренди державного нерухомого майна –вбудованих нежилих приміщень загальною площею 35,1м2, які знаходяться на першому поверсі будинку пошти (літера А) за адресою: м. Ялта, вул. Набережна ім. Леніна з ТОВ "Оптіма Телеком" (а.с.74-78).

Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що:

- рішенням господарського суду АР Крим від 07.11.2006р. №2-5/11807-2006А визнано недійсним рішенням Міністерства транспорту та зв’язку України від 11.01.2006р. №45/16/10-06 про визначення орендаря на конкурсних умовах;

- підстав для проведення конкурсу не має, оскільки відсутні заяви від інших осіб щодо оренди вказаного приміщення;

- не отримавши висновку Міністерства транспорту та зв’язку України у встановлений законодавством строк, Фонд майна АР Крим повинен був укласти договір, оскільки його умови вважаються погодженими у випадку не отримання відповіді в установлений строк.

При цьому, у рішенні суд вказав, що позивачем не конкретизовані вимоги, які заявлені ним до другого відповідача –Міністерства транспорту та зв’язку України, яке до того ж не є особою, яка повинна відповідати за позовом в частині зобов’язання укласти відповідний договір.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 07.11.2007р рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.03.2007р. залишено без змін (а.с.146-155).

Не погоджуючись з прийнятими у справи судовими актами, Фонд майна АР Крим звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить їх скасувати, а у задоволенні заявлених вимог відмовити.

Вимоги касаційної скарги мотивовані порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є обов’язок Фонду майна Автономної Республіки Крим укласти договір оренди нежилого приміщення площею 35,1м2, яке є державною власністю, розташованого у будинку №1 по вул. Леніна у м. Ялті АР Крим.

Зазначений проект договору та відповідна пропозиція від позивача надійшли до Фонду майна АР Крим 23.09.2005р. (а.с.36).

В силу ч.3 ст.179 ГК України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Порядок надання в оренду державного майна визначений Законом України "Про оренду державного та комунального майна", норми якого вірно застосовувались судами при визначенні прав та обов’язків сторін.

Відповідно до ст.9 Закону (в редакції, чинній на момент звернення позивача до відповідача з пропозицією укласти договір), фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України, відповідному орендодавцеві, зазначеному у ст.5 Закону.

Фонд майна АР Крим є орендодавцем приміщення, яке позивач просить надати йому у користування відповідно до ст.5 Закону.

В силу ч.2 цієї норми, Фонд майна АР Крим повинен був направити відповідну заяву позивача у п’ятиденний строк органу, уповноваженому управляти відповідним майном. При цьому, за змістом ч.3 ст.9 Закону, відповідний орган, повинен розглянути матеріали протягом п'ятнадцяти днів після їх надходження та направити орендодавцеві висновки про умови договору оренди або відмовити в укладенні договору оренди.

Вищевказаною нормою визначено, що у разі, якщо орендодавець не одержав у встановлений термін висновків органу, уповноваженого управляти державним майном, дозволу, відмови чи пропозицій від органу, уповноваженого управляти відповідним майном, укладення договору оренди вважається з цим органами погодженим.

Згідно ч.4 ст. 9 Закону, орендодавець протягом п’яти днів після закінчення терміну погодження умов договору оренди з органом, уповноваженим управляти відповідним майном, дає згоду або відмовляє в укладенні договору оренди майна і повідомляє про це заявника.

При цьому, вказаною нормою визначені випадки , коли у передачі в оренду об’єктів може бути відмовлено.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Фонд майна АР Крим 07.10.2005р. звернувся до Міністерства транспорту та зв’язку України, направивши йому відповідні матеріали, для надання висновків щодо умов договору оренди. Між тим, у встановлений ч.3 ст.9 Закону України строк орган, уповноважений управляти відповідним майном, висновків не надав.

Враховуючи зазначене, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що питання укладення договору оренди є погодженим з цим органом в силу ч.4 ст.9 Закону, оскільки ним не надано відповідних висновків та не відмовлено в укладенні договору оренди.

Отже, за змістом ч.4 ст.9 Закону, протягом п’яти днів після закінчення встановленого строку погодження, Фонд майна АР Крим повинен був надати згоду або відмовити в укладенні договору, що не виконав з дотриманням визначеного строку.

Крім того, як вірно визначили суди, з урахуванням норм чинного законодавства, а саме ч.7 ст.9 Закону, орендар визначається на конкурсних засадах у випадку наявності заяв про оренду нерухомого майна від двох або більше фізичних чи юридичних осіб.

При цьому, Фондом майна Автономної Республіки Крим не доведено надходження до нього заяв інших осіб щодо укладення договору оренди відповідних нежилих приміщень, тому посилання відповідача на прийняття рішення щодо проведення конкурсу на право укладення договору оренди не має значення для вирішення спору у справі.

За таких обставин, суди дійшли вірного висновку щодо обґрунтованості заявлених вимог до Фонду майна АР Крим щодо укладення договору оренди та задовольнили заявлені вимоги і підстав для зміни чи скасування судових актів у цій частині не має.

Разом з тим, суд першої інстанції, на що не звернула увагу апеляційна інстанція, помилково зазначив у резолютивній частині рішення про відмову у задоволенні позову до Міністерства транспорту та зв’язку України.

Так, у позовній заяві позивач не вказував, які саме позовні вимоги ним заявлені до вказаної особи, не зазначав яким чином суду належить захистити його суб’єктивне матеріальне право. Вимоги у позовній заяві заявлені лише до Фонду майна АР Крим.

Відповідно до ухвали господарського суду АР Крим від 15.02.2007р. (а.с.63-64) суд першої інстанції зобов’язав позивача конкретизувати позовні вимоги щодо Міністерства транспорту та зв’язку України. Однак, до вирішення спору по суті позивачем не вказано, які саме вимоги він заявляє до другого відповідача.

Отже, до другого відповідача не було заявлено вимог; вимоги до вказаної особи фактично не розглядались судом першої інстанції.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.84 ГПК України, резолютивна частина має містити висновок про задоволення позову або про відмову в позові повністю чи частково по кожній з заявлених вимог.

Таким чином, суд першої інстанції не повинен був вказувати про відмову у позові до Міністерства транспорту та зв’язку України, у зв’язку з чим рішення суду першої інстанції у відповідній частині підлягало зміненню шляхом виключення абзацу п’ятого його резолютивної частини, що залишено без уваги апеляційною інстанцією.

Посилання скаржника на неправомірне відшкодування позивачу судових витрат за його рахунок безпідставні.

Так, відповідно до ч.4 ст.49 ГПК України, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати державного мита.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

1.Касаційну скаргу Фонду майна Автономної Республіки Крим задовольнити частково.

2.Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 07.11.2007р. у справі №2-21/17997-2006 в частині залишення без змін рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.03.2007р. щодо відмови у позові до Міністерства транспорту та зв’язку України скасувати.

3.Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.03.2007р. у цій справі змінити, виключивши абзац п’ятий з його резолютивної частини.

4.В іншій частині постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 07.11.2007р. залишити без змін.

Головуючий суддя Кузьменко М.В.

Судді Васищак І.М.

Палій В.М.