ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" квітня 2008 р.

Справа № 7/91-11А.

за позовом закритого акціонерного товариства „Волинський шовковий комбінат”, м.Луцьк

до відповідача: Луцької міської ради, м. Луцьк

про зобов’язання прийняти рішення

Суддя          Шум М.С.

За участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: Гордійчук М. А., представник (доручення №1.1-8/77 від 17.01.08р.).

СУТЬ СПОРУ: закрите акціонерне товариство „Волинський шовковий комбінат”, м. Луцьк звернулось до господарського суду Волинської області з позовною заявою в котрій ставить питання зобов’язати Луцьку міську раду прийняти рішення про виділення товариству в користування земельну ділянку для створення 300 метрової санітарно-захисної зони навколо об’єктів позивача, котрі знаходяться за адресою: м. Луцьк, вул. Карбишева, 2.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні та у запереченні позовні вимоги заперечив, посилаючись на те, що позивач не спеціалізується на переробці хімічних волокон, а відповідно у встановленні санітарно-захисної зони немає необхідності.

Як вбачається із довідки з ЄДРПОУ №1648 види діяльності за КВЕД: оптова торгівля текстильними товарами; оптова торгівля машинами та устаткуванням для текстильного, швейного та трикотажного виробництва; купівля-продаж власного нерухомого майна; розподілення та постачання електроенергії.

З чого вбачається, що позивач не займається виробництвом, пов'язаним із виділенням шкідливих речовин.

Крім того, Позивачем не було надано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, тобто документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну яке передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 р. N 1780.

Для отримання дозволу на викиди необхідно документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин; зробити інвентаризацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, видів та обсягів викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, пилогазоочисного обладнання; провести оцінку впливу викидів забруднюючих речовин на стан атмосферного повітря на межі санітарно-захисної зони; розробити плани заходів щодо: досягнення встановлених нормативів граничнодопустимих викидів для найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин; охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; ліквідації причин і наслідків забруднення атмосферного повітря; остаточного припинення діяльності, пов'язаної з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, та приведення місця діяльності у задовільний стан; запобігання перевищенню встановлених нормативів граничнодопустимих викидів у процесі виробництва; здійснення контролю за дотриманням встановлених нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин та умов дозволу на викиди; обґрунтувати розміри нормативних санітарно-захисних зон, проводить оцінку витрат, пов'язаних з реалізацією заходів щодо їх створення.

Територія, яка призначена для санітарно-захисної зони була визначена ще для державного підприємства „Волтекс", яке потім було реорганізоване у відкрите акціонерне товариство правонаступником якого став позивач, а тому згідно генерального плану Північного промислового вузла в м. Луцьку 1977 року територія санітарно-захисної зони, що відведена даному підприємству не включає земельної ділянки щодо якої прийнято рішення Луцькою міською радою і визначена у іншому розмірі, а ніж 300 м.

Розмір санітарно-захисної зони для даного підприємства був встановлений перед початком його будівництва і становить 100 м, який в подальшому мав бути збільшений до 300 м у разі будівництва другого корпусу підприємства, де мало здійснюватися текстильне виробництво, але дана будівля не була побудована і тому розмір захисної зони не був змінений і на даний час становить 100 м.

Позивач не надав належних доказів в підтвердження того, що розмір санітарно-захисної зони змінено, адже відповідно до 5.9 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів визначено, що розміри санітарно-захисних зон для нових видів виробництв, підприємств та інших виробничих об'єктів з новими технологіями, а також зміна цих зон збільшення чи зменшення згідно з пунктом 5.7 для підприємств і виробництв І-Ш класів небезпеки затверджуються Головним державним санітарним лікарем України на підставі висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи проектних матеріалів на будівництво зазначених об'єктів.

Зміна розмірів санітарно-захисних зон для підприємств та інших виробничих об'єктів IV-V класів небезпеки затверджується головними державними санітарними лікарями Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя на підставі висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи проектних матеріалів на будівництво зазначених об'єктів. Лист від 14.05.2007 р. № 5.7/1263 за підписом Головного державного санітарного лікаря Волинської області не є тим документом на підставі, якого встановлюються або змінюються межі санітарно-захисних зон.

План розподілу території з нанесенням 300 метрової санітарно-захисної зони для ЗАТ «Волинський шовковий комбінат»не може бути належним доказом тому, що межі санітарно-захисної зони саме такі, оскільки даний план не є погодженим з відповідними органами, до повноважень яких входить розроблення та погодження генеральних планів і в тому числі з визначенням меж санітарно-захисних зон.

Одним із типів зон особливого режиму є санітарно-захисна зона -територія, що відокремлює об'єкти, які є джерелами виділення шкідливих речовин, запахів, підвищених рівнів шуму, вібрацій, ультразвуку, електромагнітних хвиль радіочастот, електричних полів, іонізучих випромінювань, від житлової забудови.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Земельного кодексу України санітарно-захисні зони створюються навколо об'єктів, які є джерелами виділення шкідливих речовин, запахів, підвищених рівнів шуму, вібрації, ультразвукових і електромагнітних хвиль, електронних полів, іонізуючих випромінювань тощо, з метою відокремлення таких об'єктів від територій житлової забудови.

Правовий режим земель санітарно-захисних зон визначається законодавством України.

Санітарно-захисна зона це територія в межах, якої не заборонено здійснювати будівництво взагалі, а лише певних видів об'єктів.

Крім того, що в межах території, яку окреслює позивач як санітарно-захисна зона є земельні ділянки, які вже тривалий час знаходяться у користуванні та у власності громадян і юридичних осіб, що суперечить тому твердженню, що саме такого розміру була встановлена санітарно-захисна зона ще з початку будівництва даного підприємства.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про необхідність відкладення розгляду справи.

Керуючись ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,-

ухвалив:

1. Відкласти розгляд справи на 19.05.2008р. на 15 год. 00 хв.

Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою: м. Луцьк,

пр. Волі, 54-а, в залі судових засідань №212.

2. Позивачу надати додаткові пояснення з врахуванням відзиву відповідача.

3. Визнати явку повноважних представників сторін в судове засідання обов’язковою.

Головуючий суддя                                                            М.С. Шум

Судді                                                            М. М. Гончар

І. О. Якушева