ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2008 р. Справа № 35/93-08

вх. № 2317/5-35

Суддя господарського суду Швед Е.Ю.

при секретарі судового засідання Сімонова Т.О.

за участю представників сторін:

позивача - Моісеєв О.І., дов. б/н від 11.04.08р. відповідача - Жоравович Д.О., дов. б/н від 02.04.08р.

розглянувши справу за позовом Підприємство, основане на власності громадянина Ізраіля "МІКС" м. Донецьк

до ТОВ "Фармацевтична Компанія "Здоров'я", м. Х-в

про стягнення 382856,85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі уповноваженого ліквідатора підприємства заснованого на власності громадянина Ізраїлю «Мікс» звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення заборгованості у сумі 367 151,61 (з урахуванням індексу інфляції), яка виникла в результаті несплати вартості поставленого товару, 3% річних від суми заборгованості у розмірі 15 705,24 грн. та судових витрат.

Під час розгляду справи ліквідатором позивача надано заяву про уточнення розміру позовних вимог, що прийнята судом. З зазначеної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар в сумі 288 641,20 грн., 3% річних від суми заборгованості за період з 06.05.2006р. по 28.02.2008р. в сумі 15 752,69 грн., інфляційні витрати в сумі 99 581,21 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Позивач 28 квітня 2006 р. за видатковими накладними № 19137, № 19150, № 19151, № 19155, № 19158, № 19159, № 19160 поставив відповідачу товар (лікарські засоби, медикаменти та ін.) на загальну суму 288 641,20 грн., зі строком платежу – 5 травня 2006р. Товар отриманий відповідачем на підставі довіреності ЯЛР № 996397 від 27.04.2006р.

При цьому договір між сторонами по справі письмово не укладався.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем було укладено усний договір, на виконання якого, відповідач прийняв від позивача товар на загальну суму 288 641,20 грн., і повинен був оплатити вартість товару до 5 травня 2006р.

14.09.2007р. на адресу відповідача позивачем було направлено претензію з вимогою виконати зобов’язання по оплаті поставленого товару.

Також, судовим розглядом встановлено, що відповідач мав зустрічні вимоги до позивача.

Так, 05.01.2005р. між сторонами був укладений договір купівлі-продажу № 8749.

Відповідно до п.1.1. договору “Продавець” (позивач) зобов’язується передати у власність «Покупця» (відповідача), а «Покупець» (відповідач) прийняти та оплатити готові лікарняні засоби в номенклатурі, кількості та по цінам, вказаним в видаткових накладних. На виконання вимог договору позивач по накладним №№ 503662 від 21.12.05р., 503663 від 21.12.05р., 503724 від 28.12.05р., 503725 від 28.12.05р., 503734 від 28.12.05р. поставив на адресу відповідача товар (медичні товари) на суму 560 143 грн. Факт отримання відповідачем товару підтверджується накладними №№ 503662 від 21.12.05р., 503663 від 21.12.05р., 503724 від 28.12.05р., 503725 від 28.12.05р., 503734 від 28.12.05р. та довіреностями ЯЛР № 763686 від 22.12.05р., ЯЛР 763744 від 29.12.05р.

Відповідно до п.6.1., п.6.2. договору Продавець (відповідач по даній справі) відпускає Покупцю (позивачу по даній справі) медтовари по оптовим цінам, діючими на момент відпуску медичного товару на умовах відстрочки платежу 60 днів. Ціни, по яким реалізується медтовари конкретної партії вказуються в видатковій накладній на дану партію товару.

Позивач по даній справі, в порушення вимог договору ( п. п. 5.1., 5.2. ) свої зобов`язання виконав частково, а саме здійснив оплату товару в розмірі 350 000 грн. 00 коп. на підставі платіжного доручення № 2019 від 03.05.2006р. Заборгованість у розмірі 210 143 грн. 70 коп. погашена не була

Вище зазначені обставини встановленні Рішенням Господарського суду Донецької області по справі № 16/147 від 8 червня 2006, яким вимоги ТОВ «ФК «Здоров’я» задоволені у повному обсязі, стягнуто з Підприємства заснованого на власності громадянина Ізраїлю “Мікс” на користь ТОВ «ФК «Здоров’я» - 210 143 грн. 70 коп. - основного боргу, 5601 грн. 43 коп. - витрати по сплаті держмита і 118 грн.00 коп. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Зазначене судове рішення набрало чинності.

03.01.2006р. між сторонами був укладений договір купівлі-продажу № 6478 .

Відповідно до п.1.1. договору “Продавець” (відповідач по даній справі) зобов’язується передати у власність «Покупця» (позивача по даній справі), а «Покупець» прийняти та оплатити готові лікарняні засоби в номенклатурі, кількості та по цінам, вказаним в видаткових накладних.

На виконання вимог договору відповідач по накладним № 600056 від 11.01.06р., № 600057 від 11.01.06р., № 600131 від 18.01.06р., № 600236 від 26.01.06р., № 600289 від 31.01.06р., № 600132 від 18.01.06р., № 600237 від 26.01.06р., № 600290 від 31.01.06р., № 600452 від 15.02.06р., № 600528 від 22.02.06р., № 600295 від 31.01.06р. поставив на адресу позивача товар (медичні товари) на суму 1 400 792 грн. 46 коп. та по видатковим накладним №600663 від 06.03.2006р., №600665 від 06.03.2006р., №600755 від 15.03.2006р., №600753 від 15.03.2006р., видаткова накладна №600527 від 22.02.2006р., №600664 від 06.03.2006р., №600666 від 06.03.2006р., №600754 від 15.03.2006р., №600850 від 22.03.2006р., №600927 від 29.03.2006р., №601040 від 05.04.2006р., №601138 від 13.04.2006р. поставив товар на загальну суму 1 543 146 грн. 53 коп.

Факт отримання позивачем товару підтверджується відповідними накладними та довіреностями на отримання товару.

Відповідно до п.6.1., п.6.2., п. 6.3. договору Продавець відпускає Покупцю медтовари по оптовим цінам, діючими на момент відпуску медичного товару на умовах відстрочки платежу 70 календарних днів. Оплата медтоварів здійснюється “Покупцем” в національній валюті, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок “Продавця”. Ціни, по яким реалізується медтовари конкретної партії вказуються в видатковій накладній на дану партію товару.

Позивач, в порушення вимог договору ( п.п. 6.1., 6.2., 6.3. ) свої зобов`язання по договору не виконав, отриманий товар (медтовари) не оплатив.

Зазначені обставини встановлення Рішенням Господарського суду Донецької області від 8 червня 2006 р. по справі № 16/148, яким з позивача на користь відповідача стягнено 1 400 792 грн. 46 коп. - основного боргу, 14 007 грн. 92 коп. - витрати по сплаті держмита і 118 грн. 00 коп. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та Рішенням Господарського суду Донецької області від 27 червня 2006 р. по справі № 45/134, яким з позивача на користь відповідача стягнено заборгованість у сумі 1 543 146 грн. 53 коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 15 431 грн. 47 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 142 грн. 17 коп. Вказані судові рішення набрали чинності.

Також, на виконання договору № 6478 від 03.01.2006р. відповідачем позивачу було поставлено товар за накладними № 600853 від 22.03.2006р., № 600926 від 29.03.2006р., № 601039 від 05.05.2006р., № 601139 від 13.04.2006р., № 601140 від 13.04.2006р. на загальну суму 7 550,51 грн. Вартість поставленого товару в порушення вимог п.п. 6.1., 6.2., 6.3 договору позивачем не оплачена. Зазначені обставини представником позивача не спростовувались.

Таким чином, відповідач має зобов’язання перед позивачем щодо сплати заборгованості у розмірі 288 641,20 грн., строк виконання якого настав, а позивач має зобов’язання перед відповідачем щодо сплати заборгованості у розмірі 3 161 634,00 грн., строк виконання якого також настав. Вказані вимоги за своєю правовою природою є однорідними.

У ході здійснення виконавчих дій Державною виконавчою службою Калінінського району м. Донецьк, як то вбачається з листа Прокуратури Донецької області від 27.10.2006р., на виконання рішень Господарських судів Донецької області по справам № 16/147, №16/148, № 45/134 на користь ТОВ «ФК «Здоров’я» перераховано 749 653,42 грн.

29 травня 2006р. відповідачем складено лист (вих. № 1789/3), яким позивач повідомлявся про намір ТОВ «ФК «Здоров’я» провести залік однорідних вимог на суму 288 641,20 грн.

29 травня 2006 року між сторонами по справі підписано акт взаємозаліку однорідних грошових вимог, відповідно до якого заборгованість позивача перед відповідачем за товар, отриманий згідно з видатковою накладною № 600927 від 29.03.2006р. на суму 297 985,13 грн. (підлягає стягненню на підставі Рішення Господарського суду Донецької області від 27 червня 2006 р. по справі № 45/134) вважається погашеною в частині 288 641,20 грн. за рахунок заборгованості відповідача перед позивачем за товар отриманий згідно з видатковими накладними № 19137, № 19150, № 19151, № 19155, № 19158, № 19159, № 19160.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Аналіз вище зазначеного положення Цивільного кодексу України дозволяє суду прийти до висновку, що зарахування є одностороннім правочином, для нього достатньо заяви однієї сторони, а згода іншої сторони (за наявності усіх умов, передбачених частиною першою статті 601 Цивільного кодексу України) не потрібна.

Твердження позивача про те, що він не отримував заяви про проведення заліку однорідних вимог та про те, що акт взаємозаліку однорідних грошових вимог не міг бути підписаний директором Доценко Д.О., оскільки у відношенні до останнього порушено кримінальну справі, і на дату складання акту він знаходився в розшуку, не приймаються судом до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме, з листа Прокуратури Донецької області № 7/1 -14-44-1-06 від 27.10.2006 р., вбачається, що кримінальну справу відносно директора позивача було порушено 04.09.06 р. Відповідно, на момент підписання Акту від 29.05.2006 року, директор позивача не переслідувався і мав повноваження на вчинення дій від імені позивача.

Посилання відповідача на неправомірності проведення заліку позовних вимог з тих підстав, що під час розгляду справ №№ 16/147, 16/148, 145/135 у Господарському суді Донецької області інформація про проведення заліку суду надана не була, та на виконання рішень по цим справам видані накази, теж не приймається судом до уваги, оскільки чинне законодавство, як матеріальне так і процесуальне, не містить заборон щодо зарахування зустрічних однорідних вимог під час розгляду справи у суді першої інстанції та на стадії виконання судового рішення.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем, з урахуванням заборгованості позивача перед ним, було правомірно проведено залік однорідних вимог, відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

З урахуванням наведеного, судом встановлено, що зобов’язання відповідача перед позивачем щодо сплати боргу у розмірі 288 641,20 грн. припинилося на підставі ст. 598, 601 Цивільного кодексу України, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню за їх безпідставністю.

Витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 11, 202, 598, 601 Цивільного кодексу України, статтею 181 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення підписане 22.04.08р.

Суддя Швед Е.Ю.