КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2008                                                                                           № 22/258

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес Л.О.

суддів:           Михальської Ю.Б.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з"явився,

від відповідача - Скляренко Є.М. (за дов.),

від третьої особи: Мосійчук А.П. (за дов.), Жекова Г.І. (за дов.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товарситва (далі - ЗАТ) "Л-Капітал"

на рішення Господарського суду м.Києва від 24.12.2007

у справі № 22/258

за позовом                               Державного підприємства (далі - ДП) "Державне спеціалізоване видавництво "Мистецтво"

до                                                   ЗАТ "Л-Капітал"

третя особа           Акціонерна енергопостачальна компанія (далі - АЕК) "Київенерго"

про                                                  стягнення 9 046,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від 24.12.2007 у справі №22/258 позов ДП „Державне спеціалізоване видавництво „Мистецтво” до ЗАТ „Л-Капітал”, за участю третьої особи АЕК „Київенерго” про стягнення 9 046,05 грн. задоволено повністю.

Присуджено стягнути з ЗАТ „Л-Капітал” на користь ДП „Державне спеціалізоване видавництво „Мистецтво” борг в сумі 9 046,05 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 102 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідно до статті 188 Цивільного кодексу України, якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ). Відповідно до ст. 360 ЦК України –співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов’язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов’язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов’язаннями, пов’язаними із спільним майном.

Не погодившись з рішенням суду, ЗАТ „Л-Капітал” звернулося з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м.Києва від 24.12.2007 у справі №22/258 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Скаргу мотивовано тим, що місцевим судом при прийнятті оскаржуваного рішення грубо порушено норми процесуального законодавства та неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу АЕК „Київенерго” заперечує проти її доводів, вважає їх необґрунтованими й такими, що суперечать законодавству України та обставинам справи, вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

02.04.2008 надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи, в зв’язку з неможливістю належним чином підготувати і направити представника видавництва для участі у даній справі.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

В матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи, а тому колегія суддів ухвалила клопотання позивача про відкладення розгляду справи відхилити.

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу, відзив на неї, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, судова колегія встановила наступне:

01.12.2004 між позивачем та відповідачем був укладений Договір про компенсацію за надані послуги (далі – договір), відповідно до пунктів 1.1. ,1.2. якого в порядку та на умовах, визначених договором, Товариство (відповідач) зобов’язується компенсувати Видавництву (позивач) оплату за спожиту теплову енергію в будинку по вул. Золотоворітській, 11 в м. Києві (загальна площа складає 1 814,4 кв.м.), в якому технологічно неможливий розподіл загальної системи тепло споживання. Видавництво самостійно займає площу 1 093,60 кв.м. в будинку по вул. Золотоворітській, 11 в м. Києві, а Товариство – 720,8 кв.м. у цьому ж будинку.

Відповідно до пункту 2.1 договору компенсацію оплати за спожиту теплову енергію в будинку по вул. Золотоворітській,11 в м.Києві Товариство проводить за наданими Видавництвом рахунками в 10 денний термін після отримання Товариством рахунку. Розрахунок компенсації оплати за спожиту теплову енергію Видавництвом проводиться відповідно до фактично займаної площі Товариством (п.1.2 Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін і діє до 31.12.2005 року.

Відповідно до Додаткової угоди №02 до Договору про компенсацію за надані послуги від 30.12.2005 термін дії договору до 31.12.2006.

Як вбачається з пояснень АЕК „Київенерго”, теплопостачання адмінбудівлі за адресою вул. Золотоворітська, 11 здійснюється на підставі договору №320232 від 01.11.1999, укладеного між АЕК „Київенерго” та ДП „Державне спеціалізоване видавництво „Мистецтво”. Даний факт сторонами не заперечувався.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу були виставлені рахунки-фактури №320232/2007-01/111 від 12.01.2007, №320232/2007-02/111 від 12.02.2007, №320232/2007-03/111 від 14.03.2007 на оплату теплової енергії згідно актів приймання-передачі товарної продукції №01/2007-320232 за січень 2007 року, №02/2007-320232 за лютий 2007 року та №03/2007-320232 за березень 2007 року, які були ним оплачені. Факт оплати позивачем електроенергії АЕК „Київенерго” сторонами не заперечувався.

Позивач направив претензію №1 від 05.06.2007 відповідачу про компенсацію сум боргу по оплаті за спожиту теплову енергію в будинку по вул. Золотоворітській, 11 в м.Києві у період з січня по березень 2007 року включно, згідно виставлених рахунків №24 від 14.03.2007, №27 від 20.03.2007, №56 від 07.05.2007. Відповідач залишив претензію без відповіді.

Відповідно до частини 2 пункту 5 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р. № 1198 у разі викупу частини приміщень в окремо розташованому будинку теплопостачальна організація укладає договір з кожним власником.

Як вбачається з відзиву АЕК „Київенерго”, у зв’язку з тим, що позивач і відповідач знаходяться в одному будинку, але на різних поверхах, розподіл вузла обліку теплової енергії технологічно неможливий, необхідно звернутись до балансоутримувача щодо реконструкції системи теплопостачання.

Відповідно до статті 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Заперечення апелянта про те, що позивач займав орендоване приміщення за адресою м. Київ, вул. Золотоворітська, 11 без правових підстав, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки вищезазначене немає відношення до предмету даного спору.

Апелянт зазначає, що строк дії Договору про компенсацію за надані послуги від 01.12.2004 закінчився 31.12.2006, відповідач свої зобов’язання виконав у повному обсязі, а тому відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов’язання є таким, що припинилось.

Колегія суддів не погоджується з вказаним твердженням з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Отже, підставою виникнення у відповідача цивільних прав та обов’язків є користування останнім тепловою енергією.

Факт споживання відповідачем теплової енергії за період з січня по березень включно 2007 року останнім не заперечувався. Доказів оплати відповідачем спожитої теплової енергії за зазначений період відповідач не надав. Крім того, відповідач самостійно не укладав договір на теплопостачання, та як вбачається з пояснень третьої особи за період з 01.01.2007 до 01.04.2007 навіть не звертався до АЕК „Київенерго” з приводу укладення вказаного договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Господарського суду м.Києва від 24.12.2008 у справі №22/258 відповідає чинному законодавству, підстав для його скасування або зміни не вбачається. Апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ЗАТ „Л-Капітал” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м.Києва від 24.12.2008 у справі №22/258 – без змін.

Матеріали справи №22/258 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в місячний термін до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Михальська Ю.Б.

14.04.08 (відправлено)