ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

14.04.2008
Справа  № 2/17

За позовом приватного підприємця ОСОБА_1, м. Перечин

ДО відкритого акціонерного товариства
„Закарпатавтотранс”, м. Ужгород

ПРО визнання укладеним між ВАТ „Закарпатавтотранс”
та ОСОБА_1. договір №1 про надання послуг перевізникам пов'язаних з
обслуговуванням пасажирів на автобусних маршрутах загального користування на
автостанціях Закарпатської області пропозицій про укладення якого надійшла від
ОСОБА_1. 19.12.2007р. та

-          визнання дійсним з 01.01.2008 року
укладений між ВАТ „Закарпатавтотранс” та ОСОБА_1. договір №1 про надання послуг
перевізникам пов'язаних з обслуговуванням пасажирів на автобусних маршрутах
загального користування на автостанціях Закарпатської області

Суддя О.Ф.
Ремецькі

Представники
сторін:

від позивача
- ОСОБА_2 -представник за
дорученням 05.02.2008р.

від
відповідача - Готра В.Ю. -представник
за довіреністю №58 від 22.01.2008р.

СУТЬ СПОРУ:

Представник
позивача просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі по мотивах,
викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість матеріалами
справи. Вказує на те, що у відповідності до вимог чинного законодавства
позивачем було надіслано відповідачу пропозицію про укладення договору на нових
умовах у зв'язку з закінченням строку дії попереднього договору. Однак,
відповідач надіслав свою відмову в укладенні договору на запропонованих
позивачем умовах з порушенням визначених чинним законодавством строків та
належним чином не обґрунтував таку.

Вважає, що
запропонований ним відповідачу для підписання договір в повній мірі відповідає
вимогам чинного законодавства. Разом з тим, враховуючи те, що від відповідача
позивачу не надходила відмова в укладенні договору на запропонованих умовах, що
підтверджується матеріалами справи, вважає, що пропозиція позивача відповідачем
прийнята на запропонованих у проекті договору умовах.

Представник
відповідача заперечує з приводу обґрунтованості позовних вимог з підстав,
наведених у поданому суду письмовому поясненні та просить взяти до уваги те, що
до надіслання позивачем пропозиції про укладення договору на нових умовах,
відповідачем було запропоновано позивачу продовжити договірні відносини на
умовах, що визначені вже укладеною між сторонами угодою. Вважає, що відносини
сторін в даному випадку ґрунтуються на умовах
договору про надання послуг, який є консенсуальним договором і
вважається укладеним не з моменту передачі певної речі (виконання роботи,
надання послуги), як це властиво реальним договорам, а з моменту одержання
особою, яка направила пропозицію укласти

Продовження
рішення господарського суду Закарпатської області від 14.04.2008 року по справі
№2/17

договір,
відповіді про прийняття цієї пропозиції, що відповідає вимогам статті 640
Цивільного кодексу України.

Заперечує
визнання спірного договору укладеним на умовах, що запропоновані позивачем,
оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо істотних умов даного договору,
що складений у формі єдиного документа, підписаного та скріпленого печатками
сторін.

Вивчивши
матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд
встановив:

Відповідно
до   статті   20
Господарського  кодексу  України (аналогічні  норми
містяться  у  ст.
16  ЦК  України) кожний суб'єкт господарювання та
споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Статтею 16
Цивільного кодексу України передбачено, що
кожна  особа має право звернутися
за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами
захисту цивільних прав та  інтересів  можуть
бути: визнання права;  визнання
правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право;  відновлення становища,  яке існувало до порушення; примусове  виконання
обов'язку  в натурі;  зміна правовідношення; припинення
правовідношення;  відшкодування збитків
та інші способи відшкодування майнової шкоди;
відшкодування моральної (немайнової шкоди);  визнання незаконним рішення,  дій чи бездіяльності органу державної  влади,
органу  влади  Автономної
Республіки  Крим або органу
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може
захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором
або законом.

Право    вибору
способу   захисту   порушеного
або оспорюваного  права  належить
позивачеві,   тоді   як
перевірка відповідності
цього  способу  наявному
порушенню і меті судового розгляду є обов'язком суду,  який має приймати рішення зі справи в межах   позовних
вимог   та  з
урахуванням  фактичних  обставин конкретної справи,  беручи до уваги як можливість у той  чи
іншій спосіб  захистити порушене
право (за наявності підстав для цього), так і необхідність подальшого виконання
прийнятого судом рішення.

Норми чинного
Цивільного кодексу України містять способи захисту, які стосуються визнання
договорів дійсними, однак, конкретно у випадках, передбачених частиною другою
статті 219, частиною другою статті 220, частиною другою статті 221, частиною другою
статті 226 Цивільного кодексу України.

Позивач
стверджує про те, що договір про надання послуг перевізникам, пов'язаних з
обслуговуванням пасажирів на автобусних маршрутах загального користування на
автостанціях Закарпатської області на запропонованих ним умовах у зв'язку з не
підписанням його у встановленому порядку відповідачем може бути визнаний судом
дійсним  у відповідності до вимог ст.ст.
179, 181 Господарського кодексу України, ст.ст.
641, 642 та 647 Цивільного кодексу України та статті 32 Закону України
„Про автомобільний транспорт”, оскільки його укладення для сторін є
обов'язковою умовою.

Дані доводи
позивача не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки позовні вимоги про
визнання договору дійсним,  фактично  є вимогами про встановлення юридичних  фактів,
тоді  як  ст.
16   ЦК   України не передбачає такого способу захисту
цивільних прав та інтересів як встановлення юридичного факту,  а тому
підстави  для задоволення позову
відсутні.

Продовження
рішення господарського суду Закарпатської області від 14.04.2008 року по справі
№2/17

Позивач не
врахував наведеної норми  закону  і
не  з'ясував  чи відповідає пред'явлення такого позову
способу захисту права, чи не призведе прийняття та розгляд такого позову
до  порушення  ст.  19
Конституції України.

Водночас, суд
звертає увагу на те, позивач не позбавлений права звернутись до відповідача з
позовною вимогою, зміст якої відповідав би способам захисту, визначених статтею
16 ЦК України та ст. 20 ГК України, для їх розгляду в окремому позовному
провадженні.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82 -85 Господарського процесуального
кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. В
задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає
законної сили в порядку ст. 85 Господарського
процесуального  кодексу  України.

Суддя
О.Ф. Ремецькі