ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

17.06.08                                                                                           Справа № 4/57-10/8

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді Дубник О.П.

суддів Давид Л.Л.

Слука М.Г.

При секретарі судового засідання Ніколайчук С.В.

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Центрохолод»від 08.11.07р.

на рішення господарського суду Львівської області від 06.11.2007р.

у справі №4/57-10/8

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Екотех», м.Дніпропетровськ

до відповідача ТзОВ «Центрохолод», м.Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Фенікс», м.Макіївка

про          стягнення 80568,00 грн.

за участю представників

від позивача – Лабай А.М. –представник (дов. у справі);

від відповідача – не з’явився (належно повідомлена);

від третьої особи –не з’явився (належно повідомлена).

Розпорядженнями голови суду, які знаходяться в матеріалах справи, проведено зміни в складі колегії суддів.

Новим складом суду розгляд справи розпочато спочатку.

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалах суду.

Права та обов’язки згідно ст.22 ГПК України роз’яснено, заяв про відвід суддів не поступало.

При наявності відповідних клопотань технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Сторони та треті особи належним чином повідомлені про час та місце засідання суду, про що є докази в справі.

Рішенням господарського суду Львівської області від 06.11.2007р. у справі №4/57-10/8 (головуючий-суддя Довга О.І., судді Данко Л.С., Ділай У.І.) задоволено позов ТзОВ «Екотех»до ТзОВ «Центрохолод», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ТзОВ «Фенікс», та стягнено з відповідача на користь позивача 80568 грн. завданих збитків, спричинених усуненням недоліків комплектуючого виробу.

Рішення суду мотивоване ст.712 Цивільного кодексу України, ст.ст.265, 268, 269 Господарського кодексу України, на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про підставність вимог позивача, оскільки відповідачем не дотримано порядку дій сторін при виявлені недоліків товару, який передбачено договором купівлі-продажу холодильного агрегату SWH 330SC-R407C та теплообмінника WHD2580-B4V №15/06-05 від 15.06.2005р., та не виконано своїх договірних зобов’язань щодо усунення недоліків даного обладнання, в результаті чого позивач поніс витрати на усунення недоліків товару в сумі 79268,40 грн.

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, ТзОВ «Центрохолод» оскаржує рішення суду, як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, стверджуючи, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст.32 ГПК України неправомірно взяв до уваги акт та протокол огляду обладнання, на який позивач посилається як на доказ неналежної якості обладнання, оскільки останні, не будучи висновком судового експерта, не є допустимими доказами у справі.

Також апелянт наполягає на тому, що позивач не довів, що причинами виходу з ладу обладнання, придбаного останнім за договором купівлі-продажу №15/06-05 від 15.06.2005р., були заводські недоліки, а не порушення під час експлуатації, та й сам факт виходу обладнання з ладу, огляд та експертиза якого були здійснені без присутності представника відповідача внаслідок невчасного його повідомлення та внаслідок того, що позивач не зазначив адресу, за якою обладнання знаходилось.

Враховуючи вищевикладене, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду та відмовити в задоволенні позову повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач не погоджується з доводами апелянта, вважаючи, що ст.708 ЦК України передбачено безумовне право ТзОВ «Екотех», як покупця за договором, вимагати у продавця (ТзОВ «Центрохолод») відшкодування витрат, які покупець поніс на виправлення недоліків придбаного товару, тому оскаржуване рішення суду слід залишити без змін.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, судом встановлено наступне:

15.06.2005р. між ТзОВ «Центрохолод»(продавець) та ТзОВ «Екотех»(покупець) укладено договір купівлі-продажу холодильного агрегату SWH 330SC-R407C та теплообмінника WHD2580-B4V №15/06-05 на загальну суму 447495,00 грн. (з ПДВ).

Сторонами визначено в договорі (п.3.1), що строк гарантії на обладнання становить 12 місяців з дня продажу (дата відвантаження зі складу продавцем покупцю).

На виконання умов вищевказаного договору позивач на підставі виставленого рахунку-фактури №000000194 від 15.06.2005р. на суму 450854,77 грн. оплатив відповідачу придбаний товар за договором в повному обсязі, що також підтверджується платіжними дорученнями (наявні у справі).

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до видаткової накладної №000000247 товар одержано покупцем 11.08.2005 року.

Судом першої інстанції з’ясовано, що позивач повідомив відповідача про нехарактерний стук холодильного компресора контуру №1 придбаного за спірним договором, та про необхідність направлення спеціаліста для фіксації факту недоліку (лист позивача від 29.03.2006 року №2903).

У відповідь на зазначений вище лист відповідач листом №12/04-1/06 від 12.04.2006 року повідомив позивача про необхідність надання певного переліку документів необхідних для здійснення виїзду його представника для фіксації факту недоліку обладнання, яких позивачем так і не було надано, оскільки останній вважав, що надання таких документів не передбачено умовами договору.

Пунктом 3.3 даного договору передбачено, що у випадку виявлення недоліків товару покупець зобов’язаний негайно повідомити про це продавця, який направляє свого представника для фіксації факту несправностей обладнання та виявлення причин їх утворення, про що сторони складають акт.

Зі справи вбачається, що листом №0208 від 02.08.2006 року позивач повідомив відповідача про неможливість використовувати придбаний товар, оскільки при включені холодильного агрегату SWH 330SC-R407C вийшов з ладу компресор Frascold C-TSH8 70210Y (заводський номер 8А000144), який є одним з комплектуючих основного агрегату, у зв’язку з чим відповідач повідомив позивача (лист від 22.08.2006р.) про направлення його представника, який прибув 16.08.2006р. до місцязнаходження позивача: м.Дніпропетровськ, вул.Батумська, 18/25.

Вищевказане сторонами не заперечується.

Однак, як стверджує апелянт та вбачається з матеріалів справи, за місцезнаходженням позивача 16.08.2006р. ні обладнання, ні жодних документів не виявилось, а про інше місцезнаходження обладнання позивач жодного разу не повідомляв відповідача, внаслідок чого представником відповідача не здійснено огляд недоліків товару та не складено відповідний двосторонній акт, як того вимагає договір №15/06-05 від 15.06.2005р.

Відповідно до п.3.3 даного договору у випадку недосягнення згоди сторонами про причини несправностей, підставою для виконання продавцем гарантійних зобов’язань є висновок незалежної експертної установи.

Позивач замовив у Одеської державної академії холоду (договір №06/09 від 16.08.2006р.) проведення експертизи холодильного агрегату обладнаного компресором Frascold C-TSH8 70210Y, яке вийшло з ладу, та повідомив відповідача цінним листом №2908 від 29.08.2006р. про проведення 05.09.2006р. такої експертизи.

Проте, апелянт зазначає, що отримав пропозицію бути присутнім під час проведення експертизи вже після проведення самої експертизи та без належного повідомлення про місце проведення такої (лист №15/09-1 від 15.09.2006р.).

Після проведення експертизи позивач надіслав копію її висновку відповідачу для ознайомлення та повідомив про виявлений заводський брак холодильного обладнання (лист №10/10 від 10.10.2006р.).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з думкою позивача, що дослідження, здійсненні Одеською державною академією холоду, можна трактувати як експертизу, оскільки така не була призначена судом.

Крім того, судовою колегією з’ясовано, що дане обладнання (холодильний агрегат SWH 330SC-R407C та теплообмінник WHD2580-B4V) ТзОВ «Екотех»перепродало ТзОВ «Фенікс», про що між ними укладено договір купівлі-продажу №10/06 від 10.06.05р., умовами якого також передбачено, що строк гарантії на обладнання становить 12 місяців з моменту пуску обладнання.

З акту здачі-приймання виконаних робіт №31/08 від 31.08.2005р., підписаного ТзОВ «Екотех»та ТзОВ «Фенікс», вбачається, що ТзОВ «Екотех»виконав весь об’єм монтажних робіт вищевказаного обладнання для ТзОВ «Фенікс».

Також, позивач надав суду апеляційної інстанції договір №2607-1 від 26.07.2005р., укладений між ним та ПП «Твінс», про виконання останнім монтажних та пуско-налагоджувальних робіт холодильного обладнання на ТзОВ «Фенікс»в с.Ханжанково та акт здачі-приймання виконаних робіт №3108/2 від 31.08.2005р.

Цим же договором визначено, що позивач оплачує ПП «Твінс»вартість виконаних робіт не пізніше двох банківських днів з моменту запуску обладнання та підписання акту пуско-налагоджувальних робіт (п.2.1). В свою чергу, ПП «Твінс»надає гарантію на проведені роботи 1 рік з моменту підписання акту виконаних робіт.

Відповідач, який не був повідомлений належним чином про зазначені обставини, в свою чергу, звертає увагу на те, що дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки №965.05.12-29.24.3 видано ТУ Держнаглядохоронпраці України по Дніпропетровській області на адресу ПП «Техмонтаж», якому ПП «Твінс»передоручило виконання монтажних робіт холодильного обладнання, 15.11.2005р., тоді як вищезазначений акт здачі-приймання виконаних робіт складено 31.08.2005р., тобто без дозволу.

В протоколі від 05.09.2006р. обстеження холодильного обладнання, на який посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, зазначено, що фірма ТзОВ «Екотех»є покупець, а в подальшому виконувала монтаж холодильного обладнання та проводила його сервісне обслуговування з моменту монтажу до проведення обстежень Одеською державною академією холоду.

Крім цього, однозначної причини пошкоджень та виходу із ладу компресорного агрегату при досліджені не встановлено.

В названому вище протоколі викладено дві найбільш ймовірні причини:

- порушення технології збірки компресора заводом-виробником та заправки його маслом, в результаті яких металева стружка виявлена в герметичному компресорі;

- порушення технології збірки холодильної установки в складі єдиної установки.

Заслуговує на увагу той факт, що акту про пусконалагоджувальні роботи з ПП «Твінс»так і не складено. В свою чергу, ПП «Твінс» передоручило роботи по монтажу обладнання ПП «Техмонтаж», яке теж не надало позивачу акту про введення обладнання в експлуатацію.

Як передбачено в договорі купівлі-продажу №15/06-05 від 15.06.2005р. (п.3.2), так і в договорі купівлі-продажу №10/06 від 10.06.05р. (п.3.2), продавець виконує гарантійні зобов’язання за умови відсутності механічних пошкоджень обладнання, дотримання правил монтажу обладнання, дотримання правил експлуатації обладнання.

Описані вище обставини справи свідчать про те, що гарантія на обладнання фактично була втрачена.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів (ч.1 ст.268 ГК України).

Постачальник (виробник) зобов’язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу (ч.6 ст.269 ГК України).

Враховуючи вищенаведені норми права та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду –скасуванню.

Керуючись ст.ст. 103, 104, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Апеляційну скаргу задоволити.

2.          Рішення господарського суду Львівської області від 06.11.2007р. у цій справі скасувати. В позові відмовити.

3.          Судові витрати за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на позивача, про що місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

4.          Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена згідно ст.ст.107, 109 ГПК України.

5.          Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуюча-суддя О.П. Дубник

суддя Л.Л.Давид

суддя М.Г.Слука

Постанова підписана 20.06.2008р.