ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

08.04.08                                                                                           Справа № 7/69-75

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді                                                             Процика Т.С.

суддів                                                                                Городечної М.І.

Кузя В.Л.

при секретарі судового засідання Трускавецькому В.П.

розглянув           апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства агрофірма «Світанок-сервіс»(далі ЗАТ АФ «Світанок-сервіс») від 12.02.2008р.

на ухвалу           Господарського суду Волинської області від 29.01.2008р.

у справі           № 7/69-75

за позовом           Закритого акціонерного товариства виробничо-транспортної фірми (далі ЗАТ ВТФ) «Волиньводгосп», м. Луцьк

до відповідачів:          1. Луцької міської ради, м. Луцьк

2. Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Трансагросервіс», м. Луцьк

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1.          ЗАТ АФ «Світанок-сервіс», с. Хорохорин Луцького району Волинської області

2.          Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Житлобуд-2», м. Луцьк

про           визнання права власності

за участю представників:

від позивача –Полюхович С.М. - представник;

від відповідача 1 –не з’явився;

від відповідача 2 –не з’явився;

від третьої особи 1 –Бєляєв М.П. –голова правління;

від третьої особи 2 –Собковський С.М. –юрисконсульт;

Присутнім представникам учасників судового процесу права і обов’язки, передбачені ст.ст.22, 27 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), роз’яснено.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 29.01.2008р., суддя Шум М.С., в порядку забезпечення позову заборонено: державному реєстратору Луцької міської ради вносити до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації припинення Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансагросервіс» в результаті її ліквідації; Комунальному підприємству «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації»проводити будь-яку перереєстрацію прав власності на виробничо-складську будівлю Г-2, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Вахтангова, 2.

Ухвала суду першої інстанції мотивована зокрема тим, що оскільки за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.04.2006р. ТзОВ «Трансагросервіс»перебуває у процесі ліквідації, а також існує ймовірність в незаконній перереєстрації права власності на предмет спору, то ці обставини в подальшому можуть порушити право позивача при виконанні рішення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ЗАТ АФ «Світанок-сервіс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу Господарського суду Волинської області від 29.01.2008 року у даній справі, оскільки скаржник вважає дану ухвалу такою, що прийнята за відсутності необхідних для цього правових підстав, а також незаконною та необґрунтованою.

ЗАТ ВТФ «Волиньводгосп», позивач у справі, та ТзОВ «Житлобуд-2», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просить ухвалу Господарського суду Волинської області від 29.01.2008р. у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав правомірності і обґрунтованості ухвали.

Представники присутніх учасників судового процесу у судовому засіданні підтримали свої доводи та заперечення, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзивах на апеляційну скаргу, а також поясненнях, наданих у судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, суд встановив наступне.

ЗАТ ВТФ «Волиньводгосп»звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом до Луцької міської ради та ТзОВ «Трансагросервіс»за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ЗАТ АФ «Світанок-Сервіс»та ТзОВ «Житлобуд-2»про визнання права власності на виробничо-складську будівлю «Г-2»загальною площею 669,9 м. кв., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул.Вахтангова, 2.

Разом з позовною заявою до суду першої інстанції позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони державному реєстратору Луцької міської ради вносити до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації припинення Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансагросервіс»в результаті її ліквідації та заборони Комунальному підприємству «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації»проводити будь-яку перереєстрацію прав власності на виробничо-складську будівлю Г-2, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Вахтангова, 2.

В апеляційній скарзі ЗАТ АФ «Світанок-сервіс»зазначено, зокрема, що рішенням Господарського суду Львівської області від 21.10.2005р. у справі № 1/989-26/370 за позовом ЗАТ АФ «Світанок-сервіс»до ТзОВ «Трансагросервіс»про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном, яке набрало законної сили, право власності на об’єкт нерухомості, зокрема, виробничо-складську будівлю Г-2, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Вахтангова, 2, визнано за ЗАТ АФ «Світанок-сервіс», а також рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.04.2006р. у справі за позовом Бєляєва Мирослава Павловича до Підприємства «Трансагросервіс»у формі ТзОВ про визнання недійсною державної реєстрації позов задоволено, визнано недійсною державну реєстрацію Підприємства «Трансагросервіс»у формі ТзОВ; зобов’язано Бєляєва Мирослава Павловича провести ліквідацію підприємства «Трансагросервіс»у формі ТзОВ. З огляду на вищенаведене, скаржник вважає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду є незаконна та необґрунтована, оскільки нею заборонено вчиняти дії, що прямо випливають з вищезгаданих судових рішень, які набрали законної сили.

Оцінивши такі твердження відповідача, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Статтями 66 та 67 ГПК України передбачено, що особа, яка має підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення (можливе утруднення виконання рішення суду), а невжиття таких заходів може зробити неможливим виконання рішення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття заходів до забезпечення позову в будь-якій стадії провадження у справі.

Згідно з ст.66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч.1 ст.67 ГПК України позов забезпечується:

накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Позивачем вказано на необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, зокрема, шляхом заборони державному реєстратору Луцької міської ради вносити до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації припинення Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансагросервіс»в результаті її ліквідації; Комунальному підприємству «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації»проводити будь-яку перереєстрацію прав власності на виробничо-складську будівлю Г-2, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Вахтангова, 2.

Згідно з ч. 2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

З огляду на вищенаведену норму закону посилання скаржника на рішення Господарського суду Львівської області від 21.10.2005р. у справі № 1/989-26/370 та рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.04.2006р. у справі за позовом Бєляєва Мирослава Павловича до Підприємства «Трансагросервіс»у формі ТзОВ про визнання недійсною державної реєстрації, як на преюдиційні факти (факти, що встановлені рішенням господарського суду і не потребують доведення знову), є безпідставними, оскільки ним (скаржником) не враховано положень норми ч.2 ст.35 ГПК України, а саме того, що факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. У цій справі беруть участь не ті самі сторони, що у справах, на рішення яких посилається скаржник, як на преюдиційні факти.

Також, окрім рішення Господарського суду Львівської області від 21.10.2005р. у справі № 1/989-26/370 за позовом ЗАТ АФ «Світанок-сервіс»до ТзОВ «Трансагросервіс»про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном, яке набрало законної сили, і яким право власності на об’єкт нерухомості, зокрема, виробничо-складську будівлю Г-2, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Вахтангова, 2, визнано за ЗАТ АФ «Світанок-сервіс», є наступні судові рішення: рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2004 року у справі № 2-8083/2004 за позовом Макарука Ігора Петровича, Жук Степана Володимировича, Романюка Ананія Михайловича до ЗАТ ВТФ «Волиньводгосп»про визнання недійсним рішення загальних зборів (а.с.а.с.45-46), яке набрало законної сили, і, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 17 березня 2005р. (а.с.46) та постановою Вищого господарського суду України від 02.04.2007р. (а.с.59-60), яким позов задоволено, визнано рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ ВТФ «Волиньводгосп»від 01.08.1997р. в частині виділеня майна товариства у статутні фонди дочірніх (спільних) підприємств, реорганізацію підприємства «ВКФ-Легіон», зміни її назви на підприємство «Трансагросервіс»недійсним; рішення Господарського суду Волинської області від 09.06.2005р. у справі № 06/15-75 (а.с.а.с.48-49) за заявою ЗАТ ВТФ «Волиньводгосп»про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Волинської області від 09.09.2003р. у справі № 4/82-72 (а.с.44) за позовом підприємства «Трансагросервіс»у формі ТзОВ та до Волинського обласного бюро технічної інвентаризації за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ЗАТ ВТФ «Волиньводгосп», про визнання права власності та зобов’язання провести державну реєстрацію, яким зокрема, рішення Господарського суду Волинської області від 09.09.2003р. у справі № 4/82-72 скасовано, у позові підприємства «Трансагросервіс»у формі ТзОВ до Волинського обласного бюро технічної інвентаризації за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ЗАТ ВТФ «Волиньводгосп», про визнання права власності на об’єкти нерухомого майна, що знаходяться у м. Луцьку по вул.Вахтангова, 2 –прохідний пункт загальною площею 226,7 м. кв. та склад запасних частин загальною площею 669,9 м. кв., відмовлено. Дане рішення у вищезазначеній частині набрало законної сили, і залишене без змін ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 22.09.2005р. (а.с.50-51) та постановою Вищого господарського суду України від 23.11.2005р. (а.с.53-54).

У зв’язку з вищенаведеним, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що у цьому випадку існує ймовірність в перереєстрації права власності на предмет спору, і ці обставини в подальшому можуть утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у цій справі.

Щодо посилань скаржника на незаконність та необґрунтованість заборони державному реєстратору Луцької міської ради вносити до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації припинення Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансагросервіс»в результаті його ліквідації, то такі посилання є безпідставними з огляду на наступне.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.04.2006р. у справі за позовом Бєляєва Мирослава Павловича до Підприємства «Трансагросервіс»у формі ТзОВ про визнання недійсною державної реєстрації позов задоволено, визнано недійсною державну реєстрацію Підприємства «Трансагросервіс»у формі ТзОВ; зобов’язано Бєляєва Мирослава Павловича провести ліквідацію підприємства «Трансагросервіс»у формі ТзОВ.

Відповідно до п.2) ч.1 ст.110 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням суду про визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.110 ЦК України рішенням суду про ліквідацію юридичної особи на його учасників або орган, уповноважений установчими документами приймати рішення про ліквідацію юридичної особи, можуть бути покладені обов'язки щодо проведення ліквідації юридичної особи.

Згідно з ч.5 ст.111 ЦК України юридична особа є ліквідованою з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з ч.1 ст.150 ЦК України товариство з обмеженою відповідальністю може бути ліквідоване за рішенням загальних зборів його учасників, у тому числі у зв'язку зі спливом строку, на який товариство було створене, а також за рішенням суду - у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч.5 ст.91 Господарського кодексу України (далі ГК України) юридична особа є ліквідованою з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з ст.22 Закону України «Про господарські товариства»ліквідація товариства вважається завершеною, а товариство таким, що припинило свою діяльність, з моменту внесення запису про це до державного реєстру.

Згідно з ч. 2 ст.33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Положеннями норм ст.111 ЦК України, ст.ст.59, 60, 91 ГК України, ст.20 Закону України «Про господарські товариства»визначено порядок припинення (ліквідації) суб’єкта господарювання (юридичної особи), зокрема товариства з обмеженою відповідальністю, з яких вбачається, що ліквідація - це є комплекс дій (заходів, стадій), кінцевою з яких є проведення державним реєстратором державної реєстрації припинення юридичної особи, у цьому випадку ТзОВ «Трансагросервіс».

Крім цього, суд апеляційної інстанції відзначає, що оскільки відповідно до п.6. ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо підприємство чи організацію, які є сторонами, ліквідовано, то внесення до Єдиного державного реєстру запису про ліквідацію ТзОВ «Трансагросервіс»спричинило б неможливість вирішення спору (розгляду по суті) у справі № 7/69-75 і виконання рішення за наслідками розгляду цієї справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський ПОСТАНОВИВ:

Залишити ухвалу Господарського суду Волинської області про забезпечення позову від 29.01.2008р. у справі № 7/69-75 без змін, а апеляційну скаргу ЗАТ АФ «Світанок-сервіс»- без задоволення.

Дана постанова може бути оскаржена у касаційному порядку.

Постанова оформлена і підписана 17.04.2008р.

Головуючий-суддя                                                            Процик Т.С.

суддя                                                            Городечна М.І.

суддя                                                            Кузь В.Л.