ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.08 Справа № 21/43

Господарський суд Львівської області в складі:

судді Масловської Л.З.,

при секретарі Зубачик Н.

розглянувши справу за позовом

Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України „Укрзалізничпостач”

до

Державного територіально-галузевого об‘єднання „Львівська залізниця”

про

стягнення заборгованості в сумі 1705,94 грн.

Представники:

від позивача – н/з

від відповідача – Мельник О.О. - представник

Суть спору:

ДП МТЗЗТ України „Укрзалізничпостач” звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з ДТГО „Львівська залізниця” 1705 грн. 84 коп. заборгованості за договором постачання.

Підставами вимог, як зазначено в позовній заяві, є неналежне виконання умов договору постачання за №ЦХП-60205 від 10.01.2005 року.

Представник позивача в судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з викладених підстав.

В запереченні від 18.03.2008 року відповідач вважає, що позов є безпідставним, а його підстави необґрунтовані та не доведені належними та допустимими доказами. Посилається на те, що на підставі двостороннього узагальненого акту звірки поставок та розрахунків між ДП “Укрзалізничпостач” та Львівською залізницею станом на 31.12.2005 року по договору №ЦХП-60205 заборгованість відповідача перед позивачем відсутня.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача і відповідача, оцінивши докази в сукупності, при прийнятті рішення суд встановив.

10.01.2005 року між ДП МТЗЗТ України „Укрзалізничпостач” (постачальник) та Державним підприємством „Львівська державна залізниця”, правонаступником якої є ДТГО „Львівська залізниця”, (покупець), укладено договір за №ЦХП-60205 від 10.01.2005 року, згідно якого постачальник зобов‘язується поставити, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти, найменування, марка, ціна і кількість яких вказується в специфікаціях, які є невід‘ємними частинами договору.

Відповідно до ст.ст. 638, 639 Цивільного Кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо інше не встановлено законом, у даному випадку сторони уклали договір у письмовій формі. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог закону (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов згаданого договору позивачем виписано рахунок-фактуру від 14.02.2005 року №ТОП05-70, сповіщення від 14.02.2005 року №425 та поставлено відповідачу 56850 кг дизельного палива, в підтвердження чого в матеріалах справи наявна залізнична накладна №43189047від 11.02.2005 року.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, стверджує, що позивачем поставлено дизельне паливо в кількості 55650 кг, що підтверджується матеріалами справи, а саме комерційним актом за №АЧ805176/01 від 15.02.2005 року, яким встановлено вагу вантажу, що є меншою ніж зазначена у перевізному документі на 1200 кг.

Окрім того, в матеріалах справи наявні акт №2 від 15.02.2005 року та акт прийому-передачі №ЛВ05-11 від 14.02.2005 року до контракту ЦХП-60205 від 10.01.2005 року, якими підтверджено нестачу дизпалива.

Відповідач виявивши недопостачу нафтопродуктів (дизельного пального) у відповідності до п.4.3 згаданого договору надав постачальнику претензію за №7/3-10/796 від 05.03.2005 року та направив телеграму вантажовідправнику за №40 від 15.02.2005 року, відповіді на які не отримав.

Крім того, відповідно до двостороннього узагальненого акту звірки поставок та розрахунків між ДП “Укрзалізничпостач” та Львівською залізницею станом на 31.12.2005 року по договору №ЦХП-60205 заборгованість відповідача перед позивачем відсутня.

У відповідності до вимог ст.526 ЦК України та аналогічних положень ч.1 ст.193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зазначені докази в своїй сукупності підтверджують обставини неналежно виконання умов договору постачальником, в частині недопоставки дизельного пального, а відтак, у суду відсутні підстави вважати, що згаданий договір постачальником був виконаний повністю.

Згідно ч.3 ст.22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Як передбачено, ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За викладених обставин, господарський суд вважає, що позивач не довів підставність своїх вимог, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

У відповідності до вимог ст.49 ГПК України судові витрати покласти на позивача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя