ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.08 Справа № 14/60

За позовом: Малого підприємства “Візерунок”, м.Жовква, Львівська область

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Трислав”, м.Жовква, Львівська область

Про: стягнення 14600,56 грн.

Суддя С.Б.Кітаєва

Секретар Ю. Митник

Представники:

від позивача: не з”явився.

від відповідача: Гринчук Х.М. –представник (довіреність № 59 від 27.03.2008р.)

Присутній: Глутковський М.І.

Права та обов”язки, передбачені ст.ст.20,22 ГПК України відповідачу роз”яснено.

Суть спору: Позов заявлено Малим підприємством “Візерунок”, м.Жовква, Львівська область до Товариства з обмеженою відповідальністю “Трислав”, м.Жовква, Львівська область про стягнення 14600,56 грн. заборгованості, в тому числі: 8743,00 грн. –основного боргу, 5596,16 грн. –пені та відшкодування судових витрат по справі.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 04.03.2008р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в засіданні на 27.03.2008р.Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду в засіданні зазначено в ухвалі.

В засіданні 27.03.2008р. оголошено перерву до 15.04.2008р. до 12 год. 00 хв ( для надання додаткової можливості сторонам виконати вимоги ухвали про порушення провадження у справі, про що доведено до відома представників сторін під розписку ( запис на обкладинці судової справи).

В продовжене судове засідання 15.04.2008 року позивач з невідомих суду причин явку повноважного представника не забезпечив, клопотання, заяви, витребовувані документи по справі –від позивача не поступали..

Представник відповідача в судове засідання з”явився; позовні вимоги визнає в сумі основного боргу –8743,00 грн; пояснює , що не може сплатити основний борг у зв”язку з відсутністю актів на “скриті роботи” і сертифікату якості на труби каналізаційні і водопровідні; стверджує, що за умови надання позивачем відповідачу вищенаведених документів, товариство “Трислав” проведе оплату виконаних робіт негайно.

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній документами.

В судовому засіданні 15.04.2008 року , відповідно до ч.2 ст.85 ГПК України , оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, встановив:

25 червня 2007 року укладено Договір № 7 на виконання робіт по капремонту Куликівської міської поліклініки між ТзОВ “Трислав”, відповідачем по справі ( замовником за договором) та малим підприємством “Візерунок”, позивачем по справі (генпідрядником за договором).

У розділі 1 Договору сторони визначили його предмет. Так , зокрема, відповідно до п.п.1.2 Договору Замовник доручає, Генпідрядник приймає на себе виконання робіт по капремонту водопроводу та каналізації Куликівської міської поліклініки. Термін виконання робіт обумовлений в п.п.1.3 –початок : 25.06.2007 р ; завершення –25.07.2007 р.Сторони обумовили в договорі, що зміст і термін виконання основних етапів визначаються лімітом фінансування, який є невід”ємною частиною цього договору ( п.п.1.4).

Вартість робіт і порядок розрахунків погоджено сторонами у розділі 2 Договору № 7 від 25.06.2007 року.

Так, відповідно до п.п.2.1 –договірна ціна робіт по договору складає 8743,00 грн. Відповідно до п.п.2.2 –оплата проводиться щомісячно по формі КБ-3: по мірі виконання робіт на протязі 10-х банківських днів після моменту підписання акту прийому-здаванння. В разі невнесення платежів в зазначені в даному договору строки, замовник сплачує генпідряднику пеню в розмірі 0,5 % простроченої суми за кожен день прострочки , включаючи день оплати.

В розділі 3 Договору визначено відповідальність сторін. Так, в зв”язку з виконанням умов договору замовник приймає зобов”язанння : Забезпечення проектно-кошторисною документацією погодженою із зацікавленими організаціями. Винос проекту в натуру; Відповідальність замовника: оформлення фінансування об”єкту, забезпечення коштами.

В зв”язку з виконанням умов договору Генпідрядник приймає зобов”язанння : по якісному і своєчасному виконанню робіт. Відповідальність генпідрядника : своєчасна здача об”єкту в експлуатацію.

Порядок здачі та прийняття робіт погоджені сторонами в розділі 4 договору.

Так, відповідно до п.п.4.1 –здача-прийняття робіт після закінчення капітального ремонту проводиться у відповідності до діючих норм і правил, і оформляється актом введення об”єкту в експлуатацію. З часу підписання акту введення об”єкту в експлуатацію замовник стає його власником і відповідає за його збереження. Генпідрядник гарантує можливість безперебійної і нормальної експлуатації об”єкту протягом року, після прийняття в експлуатацію державною комісією.

Відповідно до п.п.5.1 Договору ( умови відповідальності прав сторін по об”єкту): замовнику: погодити проект з інстанцією по охороні праці. При додатковому виконанні робіт , які не враховані в кошторисному розрахунку, оплату за виконання робіт проводити в установленому порядку згідно акту форми КБ-2в:3.

Як вбачається з матеріалів справи ( не заперечується відповідачем) позивач виконав зобов”язання за Договором № 7 від 25 червня 2007 року , які полягали у виконанні робіт по капремонту водопроводу та каналізації Куликівської міської поліклініки. Вартість виконаних робіт і витрат - 8 743,00 грн, що підтверджується Довідкою ( типова форма № КБ-3) про вартість виконаних підрядних робіт і витрат за червень 2007 року та Актом № 1 приймання виконаних підрядних робіт за червень 2007 року по капітальному ремонту Куликівської міської поліклініки вартістю 8 743,33 грн. Як довідка так і Ак приймання підписані представниками сторін по справі та Жовківської ЦРЛ без зауважень та скріплені печатками МП “Візерунок”, ТОВ “Трислав” і Жловківської ЦРЛ.

12.12.2007 року позивач звернувся до відповідача з претензією за № 5 , в якій ставив вимогу перед відповідачем про здійснення розрахунку за виконані роботи, а також –про сплату пені в сумі 5 596,16 грн., нарахованої відповідно до п.п.2.2 Договору № 7 в розмірі 0,5 % від простроченої суми за кожен день прострочки ( період нарахування : з 06.08.2007 р по 12.12.07 р). Зазначена претензія залишена відповідачем без розгляду та задоволення.

24.01.2008 року позивач звертається до відповідача з листом за № 4, в якому нагадує останньому про те, що місячний термін для розгляду претензії за № 5 від 12.12.07 р на суму 14 339,16 грн минув, однак відповіді позивач не отримав.; просить терміново суму заборгованості 14 339,16 грн перерахувати на його рахунок; попереджує, що в протилежному випадку, змушений буде звертатись до суду для примусового стягнення суми з віднесенням всіх витрат по справі на сторону відповідача. Зазначений лист, як і вимога про термінове перерахування коштів, залишена відповідачем без реагування.

Факт виконання позивачем робіт, передбачених договором на суму 8743,00 грн та підтвердження цієї обставини довідкою та актом № 1 приймання виконаних робіт, відповідач не заперечує; претензій до позивача щодо якості виконаних робіт, станом на момент розгляду даної справи, у відповідача немає. Факт виконання позивачем “скритих робіт “ ( як зазначає відповідач у листі за № 72 від 14.04.2008 р) не доведено відповідачем і не підтверджено належними і допустимими доказами. Окрім того, відповідно до п.п.5.1 Договору замовник ( в даному випадку –відповідач) брав на себе відповідальність при додатковому виконанні робіт , які не враховані в кошторисному розрахунку, оплату за виконання роботи проводити в установленому порядку згідно акту форми КБ-2в:3. Вимогу про оплату додаткових робіт, вартість яких перевищувала б вартість робіт, виконаних за договором ( тобто, 8743,00 грн) позивач у даному позові не заявляє.

Довідка про вартість виконаних підрядних робіт ( типової форми № КБ-3, Акт приймання виконаних підрядних робіт ( типової форми № КБ-2в) є затвердженими наказом № 237/5 від 21.06.2002 року Державного комітету України з будівництва та архітектури типовими формами первинних документів з обліку в будівництві і складаються для визначення вартості виконаних обсягів підрядних робіт і проведення розрахунків за виконані підрядні роботи з будівництва.

Відповідно до ст..33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.4 ГПК господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.32 ГПК , належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі.

Факт виконання робіт на суму 8743,00 грн. підтверджується матеріалами справи і не заперечується відповідачем.

За загальними положеннями цивільного законодавства зобов”язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав і обов”язків, зокрема, є договори та інші право чини.

Згідно з приписами ст..509 Цивільного кодексу України, зобов”язання є правовідношенням, у якому одна сторона ( боржник) зобов”язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов”язку.

Відповідно до ст..193 Господарського кодексу України та ст..526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов”язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов”язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Оскільки факт виконання робіт підтверджується матеріалами справи, зокрема Актом № 1 приймання виконаних підрядних робіт за червень 2007 року, визнається відповідачем, суд прийшов до висновку, що у відповідача існує заборгованість перед позивачем на суму 8743,33 грн, яка підлягає стягненню. Зауваження відповідача , наведені в листі за № 72 від 14.04.2008 р не впливають на прийняте рішення судом щодо задоволення вимоги позивача про стягнення основного боргу.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов”язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поняття належного виконання зобов”язання охоплює виконання його належними суб”єктами, у належному місці, в належний строк (термін), щодо належного предмета і належним способом.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов”язанння, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до частини 2 названої статті, якщо строк (термін) виконання боржником обов”язку не встановлений або визначений моментом пред”явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов”язок у семиденний строк від дня пред”явлення вимоги, якщо обов”язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначалось вище, відповідно до п.п.2.2 договору ,” оплата виконаних робіт проводиться щомісячно по формі КБ-3: 2 по мірі виконання робіт на протязі 10-ти банківських днів після моменту підписання акту прийому-здавання”. Проте, акт приймання виконаних підрядних робіт № 1 за червень 2007 року не містить дати підписання цього акту.

Відповідно до ст..549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов”язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов”язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4 статті 231 ГК України визначено, що штрафні санкції ( пеня) застосовуються в розмірі, передбаченому договором, лише у разі, якщо розмір штрафних санкцій не визначено Законом. Пунктом 6 статті 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов”язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, якщо інший розмір відсотків не передбачено Законом або договором. Однак, діючим Законом України № 2921-111 1997 року “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань” ( а Закон є вищий за юридичною силою ніж договір), передбачений розмір пені за згодою сторін правочину, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. З введенням в дію Господарського кодексу України законодавець не скасував вищевідзначений ЗУ № 2921-111 1997 року, внаслідок чого слід зробити висновок, що цей Закон України діє на рівні з Господарським кодексом України. Отже, в розумінні ч.4 ст.231 ГК України, ЗУ № 2921-111 1997 р визначено розмір пені, і тому санкції у розмірі, передбаченому в договорі, можуть застосовуватись не більше ніж подвійна облікова ставка НБУ за кожний день протермінування.

Як вбачається з розрахунку пені, який доданий до позовної заяви, позивачем не враховані наведені вище положення і на вимогу суду не подано уточненого, обґрунтованого документально та нормативно, розрахунку пені.

Окрім того, пеня ( як один із видів неустойки) є одним із способів забезпечення договірних зобов”язань.

Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України господарський договір вважається укладеним , якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визначені такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

В п.п.1.4 договору сторони встановили, що зміст і термін виконання основних етапів визначаються лімітом фінансування, який є невід”ємною частиною цього договору. В ухвалі про порушення провадження у справі від сторін витребовувались додатки, передбачені договором, які становлять його невід”ємну частину. Такі вимоги суд повторно ставив перед сторонами і в засіданні 27.03.2008 року, у зв”язку з чим оголошувалась перерва ( про причини оголошення перерви сторонам було відомо, що засвідчується їхніми підписами на обкладинці справи). Жодною із сторін, зокрема позивачем, такі документи суду не надані. Відтак, не вбачається можливим надати оцінку Договору № 7 від 25.06.2007 року на предмет його укладеності, а звідси –щодо підставності заявленої вимоги про стягнення пені. В цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивач не подав суду довідку з держказначейства про зарахування в держбюджет сплаченого по платіжному дорученню № 7 від 27.02.2008 року держмита..

Відповідно до ст..45 ГПК України позовні заяви ( в т.ч.) оплачуються державним митом. Відповідно до ст..46 ГПК державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі , встановлених законодавством України. На даний час ( як і на час подання позовної заяви до суду) розмір державного мита, порядок його сплати встановлені Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне мито”.

Розмір ставок державного мита визначений в ст..3 Декрету . Зокрема: із позовних заяв майнового характеру –1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. ( Ціна позову визначена позивачем в сумі 14 600,56 грн. Відтак, державне мито підлягало сплаті в сумі 146,01 грн. Як вбачається з платіжного доручення № 7 від 27.02.2008 р –держмито сплачено в сумі 143,40 грн. З графи платіжного доручення № 7 “призначення платежу” не вбачається, що вказана сума держмита сплачена саме за подання до господарського суду Львівської області позовної заяви № 5 від 20.02.08 р.

Статтею 7 Декрету встановлено порядок сплати державного мита. Порядок сплати державного мита встановлюється Міністерством фінансів України. На даний час ( як і на час подання позовної заяви № 5 від 20.02.08 р до суду) діє Інструкція про порядок обчислення та справляння державного мита, затверджена наказом Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993 року Згідно з п.14 Інструкції у разі безготівкового перерахування державного мита з рахунка платника відповідальний виконавець установи банку зобов”язаний на лицевій чи зворотній стороні останнього примірника платіжного доручення, який видається платнику, зробити відповідний напис ( помітку) про зарахування державного мита до державного бюджету. Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском круглої печатки кредитної установи з зазначенням дати виконання платіжного доручення. Належний напис на звороті платіжного доручення № 7 від 27.02.2008 року відсутній. Окрім того, з графи платіжного доручення “призначенння платежу” не вбачається , за подання якої позовної заяви сплачено 143,40 грн. держмита. На вимогу суду позивач не підтвердив зарахування сплаченої по платіжному дорученню № 7 від 27.02.2007 року держмита до держбюджету.

На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що позивач не сплатив у встановленому порядку та розмірі суму державного мита за подання позовної заяви № 5 від 20.02.2008 року до господарського суду Львівської області; зазначене платіжне доручення до уваги судом не приймається.

Відповідно до Роз”ясненння президії ВАСУ від 18.09.97 р № 02-5/289 “ Про деякі питанння практики застосування Господарського процесуального кодексу України” із наступними змінами, - не сплачену у встановленому порядку та розмірі суму державного мита можливо стягнути за результатами розгляду справи.

Відтак, виходячи із задоволеної суми за даним позовом ( 8743,00 грн) стягненню з позивача в доход держбюджету України за подання позовної заяви № 5 від 20.02.2008 р до господарського суду Львівської області підлягає 102,00 грн. держмита.

Відповідно до ст..49 ГПК України позивачу, на користь якого частково задоволено позов, господарський суд відшкодовує держмито за рахунок відповідача. Аналогічно, відшкодуванню підлягають і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, понесені позивачем.

Таким чином, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судові витрати по справі покладаються на Відповідача.

Виходячи з вищенаведеного стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає 8743 грн. –основного боргу; 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст.ст.32,33,36,38,43,45,46, 49,75,82,84,85 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задоволити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Трислав”, що знаходиться за адресою: 80300, м.Жовква, Львівська область, вул.Дорошенка,5 (р/р 0001 ЗГРУ “Приватбанк”, МФО 325321, ) на користь Малого підприємства “Візерунок”, 80300, м.Жовква, Львівська область, вул.Равська, буд..15 ( додаткові дані про місцезнаходження : м.Жовкла, вул..Короленка,8 а); р/р 1 в Ощадбанку м.Жовква, МФО 385219, : 8743 грн. –основного боргу, 102,00 грн. держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

4.          В стягненні пені в сумі 5596,16 грн. позивачу відмовити.

5. Достягнути з Малого підприємства “Візерунок”, 80300, м.Жовква, Львівська область, вул.Равська, буд..15 ( додаткові дані про місцезнаходження : м.Жовкла, вул..Короленка, 8 а); р/р 1 в Ощадбанку м.Жовква, МФО 385219, , в доход державного бюджету на р/р 0006, Банк –ГУДК у Львівській області, МФО 825014, отримувач: УДК у Личаківському районі м.Львова, , код платежу 22090200 - 102,00 грн. державного мита.

6.          Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Суддя