ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 5/34

20.05.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рось-1»

До Державного підприємства «Укрспецавтобаза»

Про            стягнення 349 967, 50 грн.

Суддя Іванова Л.Б.

Представники:

Від позивача предст. Лактіонова Т.М., дов. № 0304-1/08 від 04.03.2008р.

Від відповідача не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рось-1»до Державного підприємства «Укрспецавтобаза»про стягнення 349 967, 50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2008 року порушено провадження у справі № 5/34 та призначено розгляд справи на 06.05.2008 року.

В судове засідання представник відповідача не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва № 5/34 від 17.04.2008 року про порушення провадження у справі не виконав, в зв’язку з чим, ухвалою Господарського суду міста Києва № 5/34 від 06.05.2008 року розгляд справи було відкладено на 20.05.2008 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рось-1»276 514, 51 грн. боргу, 29 107, 09 грн. пені, 39 544, 78 грн. збитків від інфляції, 4 801, 12 грн. –3 % річних та судові витрати.

В судове засідання 20.05.2008 року представник відповідача вдруге не з’явився, вимог ухвали Господарського суду міста Києва № 5/34 від 17.04.2008 року про порушення провадження у справі не виконав. Про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва прийнято за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Матеріалами справи встановлено:

02 квітня 2007 року між Державним підприємством «Укрспецавтобаза»(покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рось-1»(постачальник) було укладено договір поставки № 7.

Відповідно до пункту 1.1. зазначеного договору, постачальник зобов’язався передати у власність покупця, а покупець зобов’язався прийняти та оплатити продукти нафтоперероблення рідкі (нафтопродукти), а саме, бензин А-95, А-76 та дизельне паливо.

У відповідності до пункту 2.1. договору, кількість та найменування продукції вказується в рахунку-фактурі на оплату та видатковій накладній, що видається постачальником покупцю на підставі усної заявки останнього.

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу нафтопродукти на загальну суму 276 514, 51 грн., що підтверджується видатковими накладними № 1-116565 від 18.04.2007 року, № 1-117126 від 25.04.2007 року, № 1-118724 від 14.05.2007 року, № 1-119316 від 21.05.2007 року та іншими, що знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 3.2. договору покупець зобов’язується оплатити 100 % вартості продукції, зазначеної в рахунку-фактурі на оплату відповідно до п. 2.1. цього договору, протягом 45 (сорока п’яти) днів з дати отримання продукції. Датою здійснення оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника.

Однак, відповідач свої зобов’язання за договором поставки № 7 від 02 квітня 2007 року в частині розрахунків на отриманні нафтопродукти не виконав, а отже, заборгованість Державного підприємства «Укрспецавтобаза»перед позивачем складає 276 514, 51 грн.

Статтею 712 Цивільного Кодексу України (далі –ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (пункт 1).

Відповідно до пункту 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до пункту 2 статті 692 ЦК України покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання.

Відповідно до ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до пункту 6.6. договору поставки, за порушення строків оплати продукції покупець зобов’язується сплатити на користь постачальника пеню у розмірі, що обчислюється від суми простроченого платежу із розрахунку облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожен день прострочення.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови договору, позивачем нараховано 29 107, 09 грн. пені, які він просить суд стягнути з відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, позивачем нараховано 39 544, 78 грн. збитків від інфляції та 4 801, 12 грн. річних, які він просить стягнути з відповідача.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач заборгованість за поставлені нафтопродукти у встановлений строк не сплатив, Господарський суд міста Києва вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рось-1»про стягнення 276 514, 51 грн. боргу, 29 107, 09 грн. пені, 39 544, 78 грн. збитків від інфляції, 4 801, 12 грн. –3 % річних обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 546, 549, 551, 625, 692, 712 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, –

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Укрспецавтобаза»(вул. Автотранспортна, 1, м. Київ, 02088; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Рось-1” (юридична адреса: вул. Маяковського, 74/9, к. 21, м. Київ; фактична адреса: вул. Фрунзе, 126/2, м. Київ, 04080; ) 276 514 (двісті сімдесят шість тисяч п’ятсот чотирнадцять) грн. 51 коп. –боргу, 29 107 (двадцять дев’ять тисяч сто сім) грн. 09 коп. пені, 39 544 (тридцять дев’ять тисяч п’ятсот сорок чотири) грн. 78 коп. збитків від інфляції, 4 801 (чотири тисячі вісімсот одна) грн. 12 коп. –3% річних, 3 506 (три тисячі п’ятсот шість) грн. 87 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                           Л.Б. Іванова