СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

03 червня 2008 року

Справа № 2-24/16172.2-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Прокопанич Г.К.,

суддів                                                                      Фенько Т.П.,

Голика В.С.,

секретар судового засідання                                        Запорожець Т.О.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився, Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів;

відповідача: Гаврилюк Лариси Андріївни, довіреність № 5 від 21.02.06, Державного підприємства "Керченський морський торговельний порт";

розглянувши апеляційну скаргу Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Колосова Г.Г.) від 18 березня 2008 року у справі № 2-24/16172.2-2007А

за позовом Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів

(пр. Кірова, 51-52/10-а, місто Сімферополь, Автономна Республіка Крим, 95017)

до Державного підприємства "Керченський морський торговельний порт"

(вул. Кірова, 28, місто Керч, Автономна Республіка Крим, 98312)

про стягнення 580761,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 18 березня 2008 року у справі № 2-24/16172.2-2007А (суддя Колосова Г.Г.) у позові Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства „Керченський торговельний порт” про стягнення 580761,60 грн. відмовлено (т.3 а.с.59-61).

Не погодившись з постановленим судовим актом, Кримське республіканське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з заявою про апеляційне оскарження та апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 18 березня 2008 року скасувати, позов задовольнити (т.3 а с. 66-69).

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач у порушення статті 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” не виконав норматив працевлаштування інвалідів на 2003 рік у кількості 20 робочих місць.

Державне підприємство "Керченський морський торговельний порт” у запереченні на апеляційну скаргу зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального права.

Сторона вважає, що на підприємство, як на суб’єкта приватного права Законом України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” покладено зобов’язання щодо виконання функцій, пов’язаних з працевлаштуванням інвалідів. Але виникнення певних суб’єктивних обов’язків підприємства залежить від реалізації спеціальної компетенції органами державної влади.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 03 червня 2008 року у зв’язку з відпусткою судді Латиніна О.А. та закінченням повноважень судді Дугаренко О.В. було здійснено їх заміну на суддів Фенько Т.П. та Голика В.С.

При апеляційному розгляді справи в порядку статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України Севастопольський апеляційний господарський суд встановив наступне.

У листопаді 2004 року Кримське республіканське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Державного підприємства "Керченський морський торговельний порт”, просило стягнути з відповідача на користь Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції за невиконання нормативу робочих міць для забезпечення працевлаштування інвалідів у 2003 році у сумі 580761,60 грн. (т.1 а.с.3-4).

Відповідач проти позову заперечує, вважає його безпідставним з огляду на те, що відповідно до частини 3 статті 20 Закон України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” N 876-XII ( 876-12 ) від 21.03.91, сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів) (т.1 а.с. 12-14).

Відповідно до звіту про фінансові результати за 2003 рік, прибуток, що залишився після сплати всіх податків складає 76200,00 грн., який повністю перерахований відділенню Фонду соціального захисту інвалідів.

Справа розглядалась судом неодноразово.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 11-18 січня 2005 року у справі № 2-7/116-2005 (суддя Дугаренко О.В.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 10 березня 2005 року, позов Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства „Керченський морський торговельний порт” про стягнення 580761,60 грн. задоволено (т.1 а.с. 29-31).

Постановою Вищого господарського суду України від 21 червня 2005 року у справі № 2-7/116-2005 постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.03.2005 та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 11-18.01.2005 скасовані, справу передано на новий розгляд (т.1 а.с.81-83).

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 05-12.12.2005 у справі № 2-27/116.1-2005 (суддя Воронцова Н.В.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 13 лютого 2006 року у задоволенні позову відмовлено (т.2 а.с. 72-75; 105-112).

Постановою Вищого господарського суду України від 09 жовтня 2007 року у справі № 2-27/116.1-2006 касаційну скаргу Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів задоволено частково. Рішення господарського суду Автономної республіки Крим від 05-12.12.2005 та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 13.02.2006 у справі № 2-27/116.1-2006 скасовано. Справу передано до господарського суду Автономної Республіки Крим для розгляду за правилами адміністративного судочинства (т.2 а.с.150-153).

Оскаржуваний акт мотивований посиланням на Закон України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду фактичним обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Правовідносини сторін виникли з встановленого Законом України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” обов’язку відповідача по виконанню нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4 % від загальної кількості працівників.

З матеріалів справи вбачається, що згідно поданому відповідачем звіту за формою № 10-ПИ, яка затверджена наказом № 49 Держкомстату України від 10 січня 2002 року „Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2003 рік” середньооблікова численність штатних працівників облікового складу у 2003 році склала 1040 осіб, фонд оплати праці штатних працівників склав 34162000 грн., середньорічна зарплата штатного працівника у 2003 році була 17876,50 грн.

Відповідач був зобов’язаний забезпечити у 2003 році для працевлаштування інвалідів 42 робочих місця. Фактично у 2003 році на підприємстві працевлаштовані 24 інваліда.

Позивачем самостійно, на підставі Інструкції зі статистики численності працівників, зайнятих у народному господарстві, затвердженої наказом Мінстату України від 07.07.1995 № 171, яка діяла на момент подання позовної заяви, з урахуванням відомостей, наданих відповідачем розрахована середньооблікова численність інвалідів, які працюють.

З врахуванням вищенаведеного позивач наполягає на стягненні з відповідача 580761,60 грн. несплачених штрафних санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування 20 інвалідів у 2003 році.

Однак, з специфіки підприємства відповідача випливає, що значна кількість робочих місць пов’язана з тяжкими умовами праці і роботами з підвищеною безпекою, де заборонено працю інвалідів.

Тобто, з урахуванням специфіки порту, при визначенні нормативу для працевлаштування інвалідів слід враховувати тільки кількість робочих місць, що не пов’язана зі шкідливими, важкими та небезпечними умовами раці.

Зазначена правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2006 у справі № 2-25/11527-2005 за позовом Кримського республіканського відділення Фонду України соціального захисту інвалідів до Державного підприємства „Керченський морський торговельний порт” про стягнення 499884,56 грн. за не створення у 2004 році 79 робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Ухвала мотивована тим, що в робочі місця, на яких можуть працювати інваліди не повинні включатися спеціальності, на яких не можуть бути працевлаштовані інваліди.

За таких обставин суд першої інстанції, правильно застосувавши положення статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що з загальної численності працюючих у порту 1911 робітників слід виключити 937, кількість робочих місць, з яких має бути розрахований 4 % норматив робочих місць, складає 974, з огляду на що сума штрафних санкцій за нестворені робочі місця у кількості 17 за 2003 рік становить 303900,50 грн.

Згідно частині 3 статті 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” сплату штрафних санкцій підприємства (об’єднання), установи і організації проводять відповідно до цього Закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов’язкових платежів).

Отже, оскільки весь залишок прибутку за 2003 рік відповідачем перерахований, що позивачем не заперечується, оскаржений судовий акт відповідає вимогам Закону і матеріалам справи, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Керуючись статтями 24, 195, підпунктом 1 пункту 1 статті 198, 200, підпунктом 1 пункту 1статті 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 18 березня 2008 року у справі № 2-24/16172.2-2007А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз’яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        Г.К. Прокопанич

Судді                                                                      Т.П. Фенько

В.С. Голик