донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

24.06.2008 р.                                                              справа №15/38

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Діброви Г.І.

суддів

Стойка О.В. , Шевкової Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача:

Воловик В.О. – за дов. б/н від 07.03.08 р.,

від відповідача:

Гусєва Т.О. - за дов. № 02/21 від 03.01.08 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державного підприємства «Петровський завод вугільного машинобудування», м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

15.05.2008 року

по справі

№15/38 (Богатир К.В.)

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбасвуглеавтоматика», м.Донецьк

до

Державного підприємства «Петровський завод вугільного машинобудування», м.Донецьк

про

стягнення заборгованості за виконані роботи у сумі 2485166 грн. 20 коп., інфляційних в розмірі 320 586 грн. 44 коп., 3% річних в розмірі 45 958 грн. 55 коп.

В С Т А Н О В И В:

У 2008 році позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Донбасвуглеавтоматика», м.Донецьк, звернувся з позовною заявою до господарського суду Донецької області до відповідача, Державного підприємства «Петровський завод вугільного машинобудування», м.Донецьк, про стягнення заборгованості за виконані роботи у сумі 2 485 166 грн. 20 коп., інфляційних в розмірі 320 586 грн. 44 коп., 3% річних в розмірі 45 958 грн. 55 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 15.05.2008р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбасвуглеавтоматика», м.Донецьк про стягнення заборгованості за виконані роботи у сумі 2 485 166 грн. 20 коп., інфляційних в розмірі 320 586 грн. 44 коп. та 3% річних в розмірі 45 958 грн. 55 коп. були задоволені в повному обсязі. Рішення мотивовано тим, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими, а відповідачем не було надано доказів повної оплати виконаних підрядних робіт за Договором № 19 від 20.10.05р.

Відповідач, Державне підприємство «Петровський завод вугільного машинобудування», м.Донецьк, з рішенням суду першої інстанції не згоден, вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального права. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 15.05.2008р. скасувати частково та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Перевірити законність і обґрунтованість рішення у повному обсязі з доданими доказами відповідача. Застосувати до відповідача ст. 8 ЦКУ «Аналогія», п. 3 ст. 83 ГПКУ про зменшення нарахування на основний борг та відмовити позивачеві у підвищенні боргу на індекс інфляції та 3% річних. Відмовити у стягненні з відповідача суми 25500 грн., як не сплачену в повному обсязі позивачем. Викликати свідків по справі –працівників відповідача.

Позивач в судовому засіданні надав відзив на апеляційну скаргу, яким вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 15.05.08р. є правомірним та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На адресу Донецького апеляційного господарського суду від заявника апеляційної скарги надійшло клопотання про зупинення провадження по справі №15/38 до вирішення у господарському суді Донецької області по суті справи № 14/68пд за позовом Державного підприємства «Петровський завод вугільного машинобудування», м.Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбасвуглеавтоматика», м.Донецьк про визнання частково недійсним Договору № 19 від 20.10.05р.

Судова колегія розглянула надане клопотання та відмовила у його задоволенні в зв'язку з недоцільністю та з причини звернення ДП «Петровський завод вугільного машинобудування», м.Донецьк до суду з позовом до ТОВ «Донбасвуглеавтоматика», м.Донецьк про визнання частково недійсним договору №19 від 20.10.05 р. вже після винесення рішення, яке є предметом перегляду судом апеляційної інстанції, що не є підставою для можливості застосування ст. 79 Господарського процесуального кодексу України судовою колегією. У випадку винесення рішення по іншій справі про задоволення позовних вимог позивача, це може бути підставою для звернення його до суду із заявою про перегляд даного рішення за нововиявленими обставинами.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої позиції щодо апеляційної скарги.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з’ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи № 15/38, та наданих представниками сторін пояснень.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до статей 28-29 Закону України «Про судоустрій»та статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 «Про судове рішення», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до пунктів 2,3,4 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно приписів статті 4-2 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду відповідає вищевказаним вимогам, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 20.10.05р. між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбасвуглеавтоматика», м.Донецьк (Виконавець), та відповідачем, Державним підприємством «Петровський завод вугільного машинобудування», м.Донецьк (Замовник), було укладено Договір № 19.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору Виконавець в межах договірної ціни, в термін, вказаний в Договорі, зобов'язався виконати на свій ризик власними та залученими силами роботи з монтажу уніфікованої телекомунікаційної системи диспетчерського та автоматизованого управління гірничими машинами та технологічними комплексами (УТАС) на шахтах: ш.ім.Кірова, ш.ім.Бажанова, ш.ім.Стаханова, ш.ім.Баракова, ш.ім.Фрунзе, ш.«Комсомольська», ш.«Степова», ш.«Добропільська», а Замовник зобов’язався прийняти та оплатити виконані послуги.

Згідно пункту 2.1 Договору вартість робіт по даному Договору –договірна. Договірна ціна складає орієнтовно 19 913 781 грн. Відомість визначення Договірної ціни робіт (Додаток 1) є невід’ємною частиною Договору.

Виконавець виконує роботи, передбачені розділом 1 Договору, в терміни відповідно до Графіку виконання ремонту (додаток 2). Початок виконання робіт –протягом 5-ти днів з дня надання авансу (пункти 3.1, 3.2 Договору).

Замовник може виплатити Виконавцю для початку виконання робіт аванс у розмірі 20% від вартості послуг, що складає 3 982 756 грн. 20 коп. Виконавець повинен виконати обсяги робіт на суму авансу протягом 30 днів з моменту його отримання (пункти 4.1, 4.2 Договору).

У пункті 4.3 Договору сторони передбачили, що розрахунки за виконані обсяги робіт здійснюються шляхом проміжних платежів на підставі актів прийняття виконаних робіт та їхньої вартості, визначеної в договірній ціні, протягом 5 банківських днів з дня оформлення документів, вказаних у пункті 4.4 Договору. Пунктом 4.4 Договору передбачено, що Виконавець надає Замовнику кожен місяць акти по формі №№КБ-3, КБ-2в з усіма необхідними підтверджуючими документами (акти на матеріали, виконавчі схеми і креслення) відповідно до вимог ДБН. Замовник зобов’язується підписувати акти виконаних робіт протягом 3 днів з дня їх надходження.

Замовник здійснює контроль і технічний нагляд за відповідністю якості, обсягів і ціни будівельним нормам і правилам, договору, а матеріалів, конструкцій і виробів державним стандартам і технічним умовам. При виявлені відхилень Замовник видає Виконавцю письмове розпорядження про їхнє усунення, а при істотних порушеннях - призупиняє дію Договору до їх усунення (пункт 6.4 Договору).

Згідно пункту 9.1 даний Договір набуває сили з дати підписання його обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором.

21.10.05р. сторони уклали Додаткову угоду №1 до Договору №19 від 20.10.2005р., якою внесли зміни до пунктів 3.1, 8.1, в преамбулу Договору та розділ 13, також з Договору виключили пункт 6.7. Зокрема, сторони зазначили, що Акти прийому-передачі робіт є невід'ємною частиною Договору.

Виконавець, Товариство з обмеженою відповідальністю «Донбасвуглеавтоматика», м.Донецьк, взяті на себе зобов'язання виконав в повному обсязі. Замовник, Державне підприємство «Петровський завод вугільного машинобудування», м.Донецьк, роботи виконані Виконавцем прийняв без заперечень та зауважень, що підтверджується Актами прийомки виконаних підрядних робіт, підписаними обома сторонами належним чином та скріпленими печатками підприємств. Проте, Замовником не було виконано в повному обсязі зобов'язання щодо сплати вартості виконаних робіт. Зокрема, не були оплачені роботи, виконання та прийняття яких підтверджено Актами прийомки виконаних підрядних робіт, підписаними обома сторонами належним чином та скріпленими печатками підприємств, за період серпень-вересень 2006 р., січень 2007 р.

На адресу відповідача позивачем було направлено претензію №92 від 20.06.07р., якою позивач запропонував відповідачу на протязі семі днів з моменту одержання даного листа, перерахувати суму заборгованості у розмірі 2 485 166 грн. 20 коп. Відповідач претензію позивача залишив без відповіді та задоволення.

За цих підстав Товариство з обмеженою відповідальністю «Донбасвуглеавтоматика», м.Донецьк звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Петровський завод вугільного машинобудування», м.Донецьк про стягнення заборгованості за виконані роботи та у сумі 2 485 166 грн. 20 коп., інфляційних в розмірі 320 586 грн. 44 коп., 3% річних в розмірі 45 958 грн. 55 коп.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія дійшла висновку, що:

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України, як акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері і положення Цивільного кодексу України у випадках, коли правовідносини не врегульовані Господарським кодексом України.

Відповідно до вимог статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 4 статті 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

Як правомірно встановлено господарським судом Донецької області, укладений між сторонами Договір № 92 є за своєю правовою природою договором підряду, який регулюється нормами Глави 61 Цивільного кодексу України (Підряд).

Відповідно до вимог статті 837 Цивільного кодексу України одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо в договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов’язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки відповідно до суті зобов’язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ст. 846 Цивільного кодексу України).

Замовник зобов’язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (ст. 853 Цивільного кодексу України).

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов’язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ст. 854 Цивільного кодексу України).

В підтвердження виконання в повному обсязі зобов'язань за Договором № 92 від 20.10.05р., зокрема відповідно до вимог пункту 4.4 Договору №19, за період серпень-вересень 2006 р., січень 2007 р., позивач надав суду підписані обома сторонами Акти прийомки виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в) за конкретний місяць, оформлені належним чином та скріплені печатками підприємств, Довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма № КБ-3) за конкретний місяць, Локальні кошториси по кожному об’єкту виконання підрядних робіт, Відомості з договірними цінами по кожному об’єкту, оформлені належним чином.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). За цих підстав, господарським судом Донецької області правомірно не прийнято до уваги заперечення відповідача щодо відсутності в момент підписання Актів приймання виконаних робіт інших документів, а саме: актів на матеріали, виконавчі схеми і креслення, оскільки на Актах приймання виконаних робіт, які є невід'ємною частиною Договору відсутні будь-які зауваження відповідача з цього приводу.

Пунктом 4.3 Договору сторони передбачили, що розрахунки за виконані обсяги робіт здійснюються шляхом проміжних платежів протягом 5 банківських днів з дня підписання актів по формі №№КБ-3, КБ-2в. Проте, як встановлено судом першої інстанції, відповідач оплатив виконані позивачем підрядні роботи не в повному обсязі, що не заперечується сторонами.

В матеріалах справи є наявним Акт звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 17.04.07р. до Договору № 19, з якого вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем складає 2 485 166 грн. 20 коп.

Нормами статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 вищевказаного Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов'язань згідно до вказівок закону, договору, не допускається.

Відповідно до умов статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Донецький апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції правомірно зроблений висновок про неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов’язань всупереч вимогам статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, оскільки відповідачем не надано суду доказів оплати суми заборгованості перед позивачем в розмірі 2 485 166 грн. 20 коп.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач звернувся до господарського суду Донецької області з вимогою про стягнення з відповідача за період прострочки виконання ним грошового зобов'язання з серпня 2007 року по січень 2008 року інфляційних в розмірі 320 586 грн. 44 коп. та трьох відсотків річних в розмірі 45 958 грн. 55 коп. за період з 20.07.07р. по 20.02.08р.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що розрахунок трьох відсотків річних від суми основного боргу та розрахунок інфляційних з 20.07.07р. по 20.02.08р. є обґрунтованим та правомірно задоволений судом першої інстанції в повному обсязі, оскільки за період прострочки виконання відповідачем його грошового зобов'язання перед позивачем нараховуються інфляційні, які є збільшенням суми основного боргу в зв'язку з девальвацією грошової одиниці України та плата за користування чужими грошовими коштами у вигляді трьох відсотків річних, що є мірою виключної відповідальності в такому випадку. За своєю правовою природою інфляційні та 3% річних, нарахування яких передбачено вимогами статті 625 Цивільного кодексу України, є самостійними способами захисту цивільних прав юридичних осіб і забезпечення виконання боржниками їх цивільних зобов'язань по своєчасній сплаті грошових коштів.

На підставі вищевикладеного, Донецький апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції правомірно прийнято рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості в розмірі 2 485 166 грн. 20 коп., інфляційних в розмірі 320 586 грн. 44 коп. та 3% річних в сумі 45 958 грн. 55 коп.

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування господарським судом Донецької області норм статті 8 Цивільного кодексу України та пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, судовою колегією не приймаються до уваги з огляду на наступне:

Зі змісту статті 8 Цивільного кодексу України вбачається, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні а змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Пунктом 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, відповідач просив застосувати аналогію закону. Аналогія закону чи аналогія права застосовується у тому випадку, якщо є прогалина в правовому регулюванні відповідних відносин. При аналогії закону застосовується норма, що регулює подібні правовідносини.

В даному випадку нормами статті 625 Цивільного кодексу України врегульоване питання застосування виключної відповідальності за прострочку виконання боржником грошового зобов’язання, тому застосовувати аналогію закону в частині «зменшення нарахування на основний борг», як просив відповідач не є можливим. Як інфляційні, так і 3% річних не є видами штрафних санкцій, передбачених статтею 230 Господарського кодексу України за невиконання відповідачем його договірних зобов’язань (неустойки, штрафу, пені), відносно яких можливо застосування судом відповідно до статті 233 Господарського кодексу України та статті 83 Господарського процесуального кодексу України права зменшення розміру штрафних санкцій у виключних випадках. Слід відрізняти неустойку як санкцію за невиконання чи неналежне виконання договірного зобов’язання від інших засобів захисту цивільних прав, до яких віднесені інфляційні та 3% річних.

Виходячи з вищевикладеного, у господарського суду відсутнє право зменшувати розмір інфляційних та 3% річних, правомірно нарахованих на суму основного боргу.

Доводи апеляційної скарги щодо стягнення з відповідача суми державного мита в розмірі 25 500 грн., нібито не сплаченого позивачем при поданні позовної заяви до суду в повному розмірі, судовою колегією розглянуті та відхилені, оскільки на аркуші 9 справи є оригінал платіжного доручення про сплату державного мита при поданні позивачем позовної заяви в повному обсязі.

У клопотанні заявника апеляційної скарги про виклик свідків по справі судова колегія відмовляє в зв’язку з недоцільністю.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 15.05.2008р. у справі № 15/38 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, висновки, викладені в рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи, тому воно відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Петровський завод вугільного машинобудування», м.Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 15.05.2008р. у справі № 15/38 залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 15.05.2008р. у справі № 15/38 –без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в п’ятиденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд у місячний строк.

Головуючий          Г.І. Діброва

Судді:          О.В. Стойка

Т.А. Шевкова

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС