ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 09/485а

"22" квітня 2008 р., 08 год. 20 хв.           м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Курченко Н.М.,

при секретарі –Мирошниченко Б.В.

за участю представників сторін: позивача – Чепурний О.П. за довіреністю, Власенко Т.В. за довіреністю, відповідача - Глущенко О.М. за довіреністю, Лисенко Г.Є. заступник головного бухгалтера, третьої особи - ФДМУ - Якимчук Ю.В. за довіреністю, третьої особи - РВ ФДМУ по Черкаській області - Умріхіна Н.П. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси адміністративну справу за позовом Контрольно-ревізійного управління (КРУ) у Черкаській області до Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Фотоприлад»(ДП «НВК «Фотоприлад»), м. Черкаси, треті особи: Фонд Державного майна України (ФДМУ) та Регіональне відділення Фонду Державного майна України (РВ ФДМУ) по Черкаській області, про стягнення 49 070, 00 грн. та зобов’язання виконати дії, -

ВСТАНОВИВ:

Подано адміністративний позов, у якому позивач просить:

1. Стягнути з ДП «НВК «Фотоприлад»(відповідач) до Державного бюджету України кошти, отримані від оренди державного майна за період з 01.10.2005 року по 30.06.2007 року по договорах, укладених: з ПП «Лікар Руденко»- 210 грн., з ПП Підчіс С.П. –600 грн., з ТОВ НВФ «ОНТФ» та ЧГВ «Промінвестбанк»- 48230 грн., з СК «Сокіл»- 30 грн., а всього: 49070 грн.

2. Зобов’язати ДП «НВК «Фотоприлад»:

2.1. Достовірно відобразити у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності Баланс (форма № 1) вартість документації по проектуванню оснастки та нестандартного обладнання для виробу ОНБ –300 та документації по виготовленню оснастки для виробу РГМ-2М на загальну суму 188060 грн., а саме як нематеріальні активи підприємства;

2.2. Внести зміни до звітності про фінансові результати підприємства (форма № 2) за 2005-2006 роки та І півріччя 2007 року з урахуванням виявлених ревізією сум усіх фінансових порушень, що зафіксовані в акті ревізії від 15.08.2007 року № 05-24/09 у поточній звітності.

21 квітня 2008 року, в процесі судового розгляду справи, позивач подав заяву «Про уточнення позовних вимог», у якій просить суд:

Зобов’язати ДП «НВК «Фотоприлад»виконати п.9 вимог КРУ у Черкаській області від 28.08.2007 року №23-05/48-4755 та п.5 вимог КРУ у Черкаській області від 13.11.2007 року №23-05/48-6318, а саме:

2.2. Внести зміни до звітності про фінансові результати підприємства (форма № 2) за 2006 рік, І півріччя 2007 року з урахуванням виявлених ревізією сум фінансових порушень, зафіксованих в акті ревізії від 15.08.2007 року № 05-24/09 у поточній звітності:

за 2006 рік

рядок 040 «Собівартість реалізованої продукції»зменшити на суму 928,62 тис. грн.;

рядок 070 «Адміністративні витрати»зменшити на суму 4,13 тис. грн.

за 2007 рік

рядок 040 «Собівартість реалізованої продукції»зменшити на суму 327,66 тис. грн.;

рядок 070 «Адміністративні витрати»зменшити на суму 30,47 тис. грн.

Решту позовних вимог залишити без змін.

Позовні вимоги мотивовані наступним:

1. Ревізією орендної плати за оренду державного майна встановлено, що розрахунки орендної плати не погоджувалися з ФДМУ, чим порушено вимоги п.2 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786, із змінами та доповненнями (далі –Методика № 786) та в порушення п.17 Методики №786 з одержаної орендної плати підприємство перераховувало до Державного бюджету України 30%, замість 70%, внаслідок чого утворилась заборгованість платежів до Державного бюджету України на загальну суму 49,07 грн., у тому числі по договорах: з ПП «Лікар Руденко»- 0,21 тис. грн., з ПП Підчіс С.П. –0,6 тис. грн., з ТОВ НВФ «ОНТФ»та ЧГВ «Промінвестбанк»- 48,23 тис. грн., з СК «Сокіл»- 0,03 тис. грн., які підлягають стягненню з підприємства до Державного бюджету України;

2.1. В порушення вимог Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 «Нематеріальні активи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.10.1999 року №242 (далі - (П(С)БО 8) підприємством –відповідачем у бухгалтерському обліку невірно відображена вартість документації по проектуванню оснастки та нестандартного обладнання для виробу ОНБ –300 вартістю 170,00 тис. грн. та документації по виготовленню оснастки для виробу РГМ-2М вартістю 103,02 тис. грн., яка розроблена підприємством для серійного випуску вказаних виробів, зберігається в архіві служби технолога, її вартість відображена у складі готової продукції, замість відображення у складі нематеріальних активів, що призвело до порушення вимог п.п.5,6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 року №246 (далі - (П(С)БО 9) та п.п. 6, 7 П(С)БО 8 і, як наслідок, викривлення фінансової звітності підприємства за І півріччя 2007 року, а саме: у Балансі (форма №1) завищено вартість готової продукції (рядок 130) та, відповідно, занижено первісну вартість нематеріальних активів на 188,06 тис. грн.;

2.2. Внаслідок допущення ряду фінансових порушень підприємством - відповідачем викривлена звітність про фінансові результати (форма №2) за 2005-2006 роки та І півріччя 2007 року, а саме:

2.2.1. Підприємством допущено порушення вимог п. 1.10 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 року № 59 (далі –Інструкція № 59), яке виразилось у неправомірному нарахуванні заробітної плати та відшкодування витрат на проїзд за час затримки в місці перебування у відрядженні без поважних причин начальнику центральної заводської лабораторії Зубенко Т.Г., яка перебувала у відрядженні у м. Донецьк з метою вирішення питань з атестації вимірювальних приладів 4 дні (з 23.11.05 р. по 26.11.05 р.), згідно проставленої відмітки сторони, яка приймала Зубенко Т.Г., остання вибула з м. Донецьк 26.11.2005. Проте, згідно з відмітками про прибуття в посвідченні та наданими квитками, вона повернулася у м. Черкаси 29.11.2005року. Внаслідок цього порушення підприємством завищено собівартість реалізованої продукції та завищено показник рядка 040 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)»фінансової звітності (форма 2) за 2005 рік на 0,08 тис. грн.;

2.2.2. Згідно п. 16 наказів про облікову політику Підприємства від 30.12.2005 року № 313, від 28.12.2006 року № 259 оцінка запасів при відпуску у виробництво чи іншому вибутті (собівартість реалізованої продукції) здійснюється за методом ФІФО. У п. 20 П(С) БО 9 зазначено: «оцінка запасів за методом ФІФО базується на припущенні, що запаси використовуються у тій послідовності, у якій вони надходили на підприємство (відображені у бухгалтерському обліку), тобто запаси, які першими відпускаються у виробництво чи іншому вибутті, оцінюються за собівартістю перших за часом надходження запасів». Ревізією оборотних відомостей готової продукції встановлено розбіжності між обліковою (первісною) ціною продукції (розрахованою за допомогою коефіцієнту загальновиробничих витрат) та ціною вибуття, що суперечить встановленому методу ФІФО. В ході ревізії, шляхом порівняння облікової (первісної) ціни та ціни вибуття продукції, встановлено розбіжність між ними на суму 1144,91 тис. грн. (2006 –845,43 тис. грн., І півріччя 2007 –299,48 тис. грн.), чим порушено вимоги ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»від 16.07.1999 року № 996-XIV (далі –ЗУ № 996), в частині недотримання основного принципу бухгалтерського обліку «послідовності» - не застосування обраної облікової політики, також вимоги п. 2 ст. 3 ЗУ № 996, п. 3.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі –Положення № 88), п. 16 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999 року № 87 (далі –П(С) БО 1), в частині завищення собівартості реалізованої продукції та викривлення фінансової звітності на 1144,91 тис. грн. (2006 рік –на 845,43 тис. грн. та за І півріччя 2007 –на 299,48 тис. грн. –рядок 040 звітності про фінансові результати (форма № 2) «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)»відповідно по роках);

2.2.3. Ревізією підрозділу підприємства дитячий оздоровчий табір «Лісова казка»виявлено, що до складу витрат підрозділу включено вартість харчування сезонних працівників табору. Загальна сума вартості харчування склала 104,67 тис. грн. (у тому числі: сезон 2006 року - 78,32 тис. грн., червень 2007 року –26,35 тис. грн.), з розрахунку 17,00 грн. в день на одну особу, при цьому вартість харчування працівниками не відшкодовувалась та до сукупного доходу фізичних осіб не включалась. Положенням про дитячий оздоровчий табір «Лісова казка»та Колективним договором підприємства не передбачено безкоштовне харчування для працівників оздоровчого табору. Внаслідок цих порушень підприємство завищило розмір витрат на 104,67 тис. грн. (у тому числі: 2006 рік - 78,32 тис. грн., 2007 рік –26,35 тис. грн.) за рахунок коштів витрачених на харчування працівників табору, що стосуються фізичних осіб і не пов’язані з виробництвом, що є порушенням вимог ст.15 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318 та призвело до викривлення фінансової звітності підприємства (форма 2) по рядку 040 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)»за 2006 рік на суму 78,32 тис. грн., та за 1 півріччя 2007 року - 26,35 тис. грн.;

2.2.4. Перевіркою розрахункових листків, табелів обліку робочого часу, наказів по дитячому оздоровчому табору «Лісова казка»встановлено, що кухарям та кухонним робітникам табору (сезонні працівники) була встановлена і виплачувалась надбавка до окладу в розмірі 15%, згідно наданих до ревізії табелів обліку робочого часу по оздоровчому табору кухарі та кухонні працівника працювали позмінно, в робочі дні їм табелювалось 14 годин, атестація робочих місць чи оцінка умов праці вищевказаної категорії працівників не проводилась. У Колективному договорі підприємства та Положенні про дитячий оздоровчий табір «Лісова казка», яке затверджено генеральним директором підприємства 25.04.2001 року та погоджено головою профспілкової організації, вищевказана надбавка не визначена. Підприємство порушило ст.ст. 5, 7 Закону України від 01.07.1993 року № 3356-ХІІ «Про колективні договори і угоди»(далі –ЗУ № 3356), за ревізуємий період розмір незаконно встановленої та виплаченої надбавки кухарям та кухонним працівникам склав 4,93 тис. грн. (у тому : 2006рік –3,58 тис. грн., 2007рік –1,35 тис. грн.), як наслідок, було зайво сплачено внесків до державних цільових фондів по незаконно встановленій надбавці на суму 1,77 тис. грн. Дане порушення призвело до викривлення фінансової звітності підприємства (форма 2) у рядку 040 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)»за 2006 рік на суму 4,87 тис. грн., та за 1 півріччя 2007 року на суму 1,83 тис. грн.;

2.2.5. Перевіркою авансових звітів та доданих до них підтверджуючих документів встановлено, що керівнику Глущенку А.Р. було відшкодовано вартість розмов по стільниковому зв’язку мобільного оператора «Київстар»в загальному розмірі 3,85 тис. грн., у тому числі: в 2006 році –2,20 тис. грн., за І півріччя 2007 року –1,65 тис. грн. Документи, що є підставою для виплати зазначених коштів, зокрема, відповідний наказ, на підприємстві відсутні. Згідно з п.21 контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, від 03.12.2003 року №2-18/4-3 «керівнику сплачуються службові телефонні розмови, що ведуться з домашнього телефону». За даними довідки Черкаської філії ВАТ «Укртелеком», за домашньою адресою Глущенка А.Р. (вул. Б.Хмельницького 43, кв. 26) зареєстрований телефон –32-15-11, який відповідно є його домашнім телефоном, вартість службових розмов з якого згідно п.21 контракту можуть бути відшкодовані. Дане порушення призвело до викривлення фінансової звітності підприємства (форма 2), а саме: у рядку 070 «Адміністративні витрати»завищено адміністративні витрати за 2006 рік на суму 2,20 тис. грн., та за 1 півріччя 2007 року на суму 1,65 тис. грн.;

2.2.6. Перевіркою розрахункових листів встановлено, що керівнику Глущенку А.Р. у грудні 2006 року нарахована премія (код виплати 29), факт виплати підтверджено відповідною платіжною відомістю. Документів, що підтверджують підставу для нарахування та виплати премії до ревізії не надано. Згідно з п.17 контракту від 03.12.2003 року №2-18/4-3, укладеного з Глущенком А.Р., премія йому не нараховується при наявності на підприємстві заборгованості по заробітній платі більше двох місяців. Згідно даних бухгалтерського обліку та статистичної звітності (Звіт з праці ф. №1-ПВ) щомісячно протягом 2006 року підприємство мало заборгованість по заробітній платі перед працівниками. Розмір незаконно нарахованої і виплаченої премії склав 1,42 тис. грн., як наслідок, було зайво сплачено внесків до державних цільових фондів по незаконно виплаченій премії на суму 0,51 тис. грн. Дане порушення призвело до викривлення фінансової звітності підприємства (форма 2), а саме у рядку 070 завищено адміністративні витрати за 2006 рік на суму 1,93 тис. грн.;

2.2.7. В ході ревізії встановлено, що в порушення ст.102-1, ст.105 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року №322-УІІІ (далі –КЗпП України), п.4 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України від 28.06.1993 року №43, п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 року №245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», п.15 Постанови Ради Міністрів СРСР від 04.12.1981 року №1145 «Про порядок та умови суміщення професій (посад)»наказом № 182 від 19.08.2005 року по підприємству зараховані на роботу за сумісництвом керівники структурних підрозділів та їх заступники з оплатою в розмірі 50% посадового окладу з 4-х годинним робочим днем. Загальна сума незаконно встановлених і виплачених протягом ІУ кварталу 2005 року, 2006 року та І півріччя 2007 року за сумісництво (суміщення посад) керівникам структурних підрозділів та їх заступникам склала 21,19 тис. грн., як наслідок, було зайво сплачено внесків до державних цільових фондів по незаконних виплатах на суму 7,63 тис. грн. Дане порушення призвело до викривлення фінансової звітності підприємства (форма 2), а саме: у рядку 070 завищено адміністративні витрати за 1 півріччя 2007 рік на суму 28,82 тис. грн.;

2.2.8. Ревізією обґрунтованості та законності віднесення витрат на субрахунок 9494 «Соціальна сфера»рахунку 94 «Інші витрати операційної діяльності», встановлено, що протягом обревізованого періоду підприємство провело списання коштів на представницькі цілі у розмірі 65,88 тис. грн., в тому числі: ІV квартал 2005 року - 24,32 тис. грн., 2006 рік - 21,15 тис. грн., І півріччя 2007 року - 20,41 тис. грн. У наказах підприємства про списання продукції на представницькі цілі, наданих до ревізії, зазначається назва виробу і відповідальна особа –начальник АГВ Кіхтенко Л.В. Списання виробів здійснювалося зі складу готової продукції згідно товарно - транспортних накладних, як підстава зазначені номери і дати відповідних наказів. У вищезазначених документах мети списання коштів на представницькі витрати і отримувача не зазначено, зв’язку цих витрат з господарською діяльністю підприємства не підтверджено. Інших документів, що стосуються зазначених витрат, до ревізії не надано. Фінансовими планами, наданими до ревізії списання коштів на представницькі цілі не передбачено. За даними звітів про фінансові результати у 2005 році за результатами діяльності підприємство мало збиток у розмірі 1509,00 тис. грн., у 2006 році –15,00 тис. грн. прибутку, за І півріччя 2007 року – 52,00 тис. грн. прибутку. Підприємством було безпідставно списано кошти на представницькі цілі у розмірі 65,88 тис. грн., в тому числі: ІV квартал 2005 року - 24,53 тис. грн., 2006 рік - 21,15 тис. грн., І півріччя 2007року - 20,41 тис. грн. Крім того, підприємством порушено вимоги п.13 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 № 1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів». Дане порушення призвело до викривлення фінансової звітності підприємства (форма 2), а саме: у рядку 090 «Інші операційні витрати»завищено показники за 2006 рік на суму 24,53 тис. грн., за 2006 рік –на суму 21,15 тис. грн., за 1 півріччя 2007 - на суму 20,41 тис. грн.;

2.2.9. Протягом І півріччя 2007 року на підприємстві проводилось відшкодування коштів, витрачених на придбання за готівку квітів. Згідно з наданими до ревізії актами на списання, квіти вручалися працівникам підприємства та інших підприємств і організацій (поздоровлення з ювілеєм, визначною датою, святом, за вдале виконання робочого плану, впровадження нових зразків продукції). Акти підписувались заступником директора Подкідишем І.Ф. та членами комісії –працівниками підприємства. Перевіркою умов Колективного договору 2005-2006 років та наказів по підприємству не встановлено підстав для відшкодування вищевказаних витрат. Підприємством допущене порушення п. 1 ст. 9 ЗУ № 996, сума безпідставно витрачених підприємством коштів склала 3,35 тис. грн., дане порушення призвело до викривлення фінансової звітності підприємства (форма 2), а саме: у рядку 090 «Інші операційні витрати»завищено показник за І півріччя 2007 на суму 3,35 тис. грн..

За результатами проведеної ревізії підприємству двічі направлялися листи –вимоги: від 23.08.2007 року та від 13.11.2007 року про усунення виявлених ревізією порушень, якими було зобов’язано вжити заходи щодо повного усунення порушень, повідомити КРУ у Черкаській області про вжиті заходи та надати завірені в установленому порядку документи, що підтверджують їх усунення. Підприємство листами від 18.09.2007 та від 28.11.2007 повідомило про те, що не погоджується з висновками ревізії та відмовляються виконувати вимоги КРУ у Черкаській області, підтвердження про внесення змін до фінансової звітності підприємства з урахуванням усіх сум фінансових порушень, встановлених ревізією, не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні»від 26.01.1993року № 2939 (далі –ЗУ №2939) законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов’язковими для виконання службовими особами об’єктів, що ревізуються. Невиконання законних вимог КРУ відповідачем порушує майнові та фінансові інтереси держави, відповідно до п. 10 ст. 10 ЗУ №2939 органам державної контрольно-ревізійної служби надано право звертатись до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідач у письмових запереченнях та доповненнях до нього позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на безпідставність і незаконність вимог позивача, мотивуючи наступним:

1. Вимога КРУ спрямувати 70% орендної плати в бюджет є неправомірною і суперечить діючій Методиці розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженій Постановою КМУ від 04 жовтня 1995 року №786, в редакції, яка діє на сьогоднішній день, зокрема, п.17, згідно якого у разі коли орендодавцем державного майна є державне підприємство, орендна плата за нерухоме майно спрямовується: 70% - державному підприємству, 30% - до державного бюджету. Орендодавцем у договорах оренди, на які посилається позивач, є підприємство-відповідач, отже відповідно до п.17 Методики 786 підприємство правомірно залишило у користуванні 70% орендної плати;

2.1. Підприємство вірно обліковує у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності вартість документації по проектуванню оснастки та нестандартного обладнання для виробу ОНБ-300 та документації по виготовленню оснастки для виробу РГМ-2М як товар, а не як нематеріальний актив, у зв’язку з таким: одним з видів роботи підприємства є дослідження і розробка у галузі технічних наук, для виконання яких у складі підприємства створені і функціонують відокремлені підрозділи –Центральне конструкторське бюро «Сокіл» і Спеціальне конструкторське бюро «Стріла»; дослідження і розробки здійснюються переважним чином за рахунок фінансування зацікавлених організацій, результати дослідження і розробок, виконаних на виконання договорів на здійснення науково-дослідних і дослідно-конструкторських робіт, уже десятки років відображаються у бухгалтерській звітності підприємства як товар, оскільки їх виготовлення здійснювалось за кошти інших підприємств і організацій, підприємство не є власником розробок, а тільки виконавцем; зміна статусу документації з «товару»на «нематеріальний актив»призведе до порушення податкового законодавства, оскільки на нематеріальні активи нараховується амортизація, що дає підстави для зменшення податку на прибуток (ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку»);

2.2. Позивач безпідставно вимагає від підприємства внесення змін до фінансової звітності, оскільки фінансові порушення, на які вказує позивач, частина усунуті в ході ревізії та на виконання вимог позивача, а частина є протиправними, а саме: (порушення розглянуті відповідачем у тій послідовності, у якій вони наведені у позовній заяві):

2.2.1. Наслідки неправильного оформлення документів про відрядження у м. Донецьк начальника заводської лабораторії Зубенко Т.Г. усунуто в ході ревізії шляхом внесення Зубенко Т.Г. коштів в сумі 80,00 грн. в касу підприємства, про що вказано в акті ревізії на стор.12;

2.2.2. Висновки щодо завищення собівартості реалізованої продукції та викривлення фінансової звітності на 1144,91 тис. грн. не відповідають фактичним даним бухгалтерського обліку відповідача, метод ФІФО, на який посилається позивач, є неприйнятним для здійснення бухгалтерського обліку вибуття готової продукції для підприємства машинобудування з дрібносерійним виробництвом, підприємство використовує у своїй обліковій політиці метод оцінки середньозваженої собівартості готової продукції, який відображає дійсну картину бухгалтерського обліку і який застосовується для цієї мети на підприємстві з дня його створення, тобто з 1962 року;

2.2.3. Підприємство надало ревізорам затверджені кошториси витрат на утримання дитячого оздоровчого табору «Лісова казка», де серед витрат на господарські потреби передбачено харчування обслуговуючого персоналу із розрахунку 17,00 грн. в день на одну особу; табір знаходиться в лісі, обслуговуючий персонал повинен здійснювати цілодобовий догляд за дітьми і тому необхідно було забезпечити його харчування; вартість харчування обґрунтовано не відшкодовувалась, оскільки заробітна плата вожатого у першу зміну відпочинку (18 календарних днів) становила –368,05 грн., у другу –345,07 грн., у третю зміну –315,00 грн., що відповідає мінімальній заробітній платі із розрахунку на повний місяць зайнятості, харчування за зміну відпочинку становить 306,00 грн., при відрахуванні вартості харчування заробітна плата вожатого у 2007 році становила б, відповідно: 62,05 грн. (перша зміна), 39,07 грн. (друга зміна), 9,00 грн. (третя зміна), що призвело б до порушення ст.95 КЗпП України, ст.ст.9,10 Закону України «Про оплату праці». Крім того, у ст.127 КЗпП України вказані випадки, коли роботодавцям дозволяється здійснювати відрахування із заробітної плати, серед яких відсутнє відрахування за надання харчування при здійснені трудових обов’язків;

2.2.4. Висновок КРУ про незаконне встановлення 15% надбавки до окладу кухарям дитячого оздоровчого табору «Лісова казка»є втручанням КРУ у договірне регулювання оплати праці, вчинене поза межами його повноважень, що є порушенням ст.19 Конституції України, підприємство, як госпрозрахункове, відповідно до ст.97 КЗпП України вправі було прийняти рішення про встановлення надбавки до окладу кухарям дитячого оздоровчого табору;

2.2.5. Відшкодування колишньому керівнику підприємства вартість розмов по стільниковому зв’язку відповідає змісту адміністративних витрат, які відповідно до п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»обґрунтовано включені до складу валових витрат, при цьому вказаним законом не передбачена обов’язковість ведення і зберігання розшифровок телефонних розмов, умовами контракту з керівником передбачена оплата його розмов з домашнього телефону, що не здійснювалось;

2.2.6. Незаконно виплачена колишньому керівнику премія в сумі 1,42 тис. грн. повернута ним в касу підприємства ще у вересні 2007 року, про що позивача було проінформовано;

2.2.7. Щодо неправомірного застосування сумісництва, то ревізори не розрізняють такі поняття трудового права як «робота за сумісництвом»і «суміщення професій (посад)». Помилка ревізорів полягає в тому, що вони до випадків «суміщення професій (посад)» застосовують Постанову КМУ №245 від 03 квітня 1993 року «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій», тобто нормативний акт, який регулює зовсім інші відносини, ніж ті, які фактично мали місце;

2.2.8. Висновок позивача щодо безпідставного списання коштів на представницькі цілі у розмірі 65,88 грн. є протиправним. Згідно з п.п. 5.4.4 п.5.4 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»до складу валових витрат підприємство вправі включити витрати для проведення передпродажних та рекламних заходів стосовно товарів (робіт, послуг), які ним продавались та надавались. Вказані витрати включають безоплатну роздачу зразків товарів або безоплатне надання послуг з рекламними цілями, але не більше двох відсотків від оподатковуваного прибутку за попередній звітний податковий період. При цьому Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств»не передбачає ведення документального обліку і наявність підтверджуючих документів про те, кому передавались зразки товарів або безоплатно надавались послуги. Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку (наказ Міністерства фінансів від 31.12.1999 року №38) представницькі витрати входять до адміністративних витрат, спрямованих на обслуговування та управління підприємством (п.18 стандарту). Кошторисом витрат на соціальний розвиток підприємства (додаток №1 до Колективного договору) передбачені представницькі витрати на 2006 рік –40,0 тис. грн., на 2007 рік – 30,0 тис. грн., за межі кошторису підприємство не вийшло;

2.2.9. Витрати підприємства на придбання квітів для вручення ветеранам війни, праці та ювілярам в сумі 3,35 тис. грн. ще в ході ревізії профспілка відшкодувала підприємству, про що ревізорам був наданий відповідний документ.

Ухвалою суду від 26 лютого 2008 року залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд Державного майна України (далі - ФДМУ).

Ухвалою суду від 18 березня 2008 року залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - регіональне відділення Фонду Державного майна України по Черкаській області (далі –РВ ФДМУ по Черкаській області).

Регіональне відділення ФДМУ по Черкаській області (третя особа) у письмових поясненнях по справі вказало на те, що за зверненням Контрольно-ревізійного управління у Черкаській області була проведена перевірка законності та правильності здійснення ДП НВК «Фотоприлад»(відповідач) орендних операцій з державним майном та дотримання вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна»від 10.04.1992 року (далі –ЗУ «Про оренду державного та комунального майна»), Методики №786, за результатами якої була складена довідка. Перевіркою встановлено, що нерухоме державне майно, яке обліковується на балансі ДП НВК «Фотоприлад»(відповідача), здається в оренду без дотримання вимог ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», Методики №786. Крім того, з 01.01.2004 року по договорах оренди, не погоджених з РВ ФДМУ, орендна плата мала бути нарахована у співвідношенні: до бюджету –70%, підприємству –30%. По всім орендарям, вказаним у позовній заяві, дані по нарахуванню орендної плати відповідають довідці РВ ФДМУ по Черкаській області від 06.08.2007 року №3193/13.

Згідно ст. 150 КАС України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 07 по 14 квітня 2008 року, з 14 по 15 квітня 2008 року, з 15 по 22 квітня 2008 року.

В судовому засіданні:

- представники позивача підтримали позовні вимоги з урахуванням поданих письмових уточнень, та пояснили, що погоджуються з доводами відповідача щодо усунення окремих порушень в ході ревізії та частини порушень після направлення вимог, у зв’язку з цим з третьої позиції позовних вимог залишились вимоги про зобов’язання усунути порушення облікової політики підприємства за методом ФІФО, порушення по утриманню дитячого табору «Лісова казка», представницькі витрати, які виразились у списанні готової продукції зі складу підприємства та витрати на оплату мобільного зв’язку директору підприємства, також просили задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача до Державного бюджету України 49 070,00 грн. орендної плати та зобов’язання відображення у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності нематеріальних активів на суму 188 060,00 грн.

- представники відповідача позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, спростовуючи доводи позивача, посилались на порушення ним принципу самостійності підприємства, вимоги про усунення порушень, на які вказує позивач, вважали протиправним втручанням у господарську діяльність підприємства, також стверджували, що виконання вимог позивача може призвести до порушень податкового законодавства;

- представники ФДМУ та РВ ФДМУ по Черкаській області доказували порушення відповідачем вимог законодавства про оренду державного нерухомого майна.

Заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

На виконання плану роботи на ІІІ квартал 2007 року КРУ у Черкаській області (далі -позивач) у липні –серпні 2007 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Науково-виробничого комплексу «Фотоприлад»(відповідач) за період з 01.10.2005 року по 30.06.2007року, за результатами якої складений акт ревізії від 15.08.2007 року № 05-24/9 (далі –акт ревізії). Позивач не погодився із запереченнями до акту ревізії відповідача.

В порядку реалізації результатів ревізії, з метою забезпечення усунення виявлених в ході ревізії порушень, позивач направив відповідачу вимоги від 28.08.2007 року №23-05/48-4755, які складались з 10 пунктів.

18 вересня 2007 року листом за №20/096 відповідач повідомив про результати розгляду пред’явлених вимог, які виконав частково, про що подав відповідні документи.

13 листопада 2007 року за №23-05/48-6318 позивач повторно направив лист «Про усунення порушень, виявлених ревізією», у якому вказав на те, що не всі його вимоги виконані, тому в доповнення до листа від 28.08.2007 року №23-05/48-4755, повідомляє про необхідність вжиття відповідних заходів, які складались з 5 пунктів у тому числі ті, що заявлені у позові.

28 листопада 2007 року листом за №20/111 відповідач повідомив про результати розгляду пред’явлених вимог, у якому мотивував їх безпідставність та незаконність, тому неможливим виконання.

У зв’язку з не забезпеченням підконтрольною установою виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства, позивач, посилаючись на п.10 ст.10, ч. 2 ст. 15 ЗУ 2939, звернувся до суду в інтересах держави, з даним позовом.

Розглянувши матеріали справи, доводи сторін та їх представників, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Статус Державної контрольно-ревізійної служби в України та правові основи діяльності визначені спеціальним Законом України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні»від 26.01.1993 року №2939, зі змінами та доповненнями (ЗУ№2939).

Відповідно до ст.2 ЗУ №2939 головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Відповідач є державним підприємством, створене наказом Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України від 28 грудня 1992 року за №288 на базі реорганізованого виробничого об’єднання «Фотоприлад» відповідно до Закону України «Про підприємства»і Декрету Кабінету Міністрів України від 15.12.1992 року №8-92 «Про управління майном, що є у загальнодержавній власності», правонаступник заводу «Фотоприлад», створеного 01 листопада 1961 року, Статут затверджений Міністерством машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України та погоджений на конференції трудового колективу 27.01.1993 року, зареєстрований у виконкомі Черкаської міської ради народних депутатів, реєстраційний номер 1977-П від 04 березня 1993 року. Згідно р.3 Статуту все закріплене за НВК «Фотоприлад»майно є державною власністю і належить йому на правах повного господарського відання.

Таким чином, відповідач підпадає під ознаки підконтрольної установи державної контрольної-ревізійної служби в розумінні ст.2 ЗУ 2939.

Норми ЗУ №2939, на які посилається позивач, як на підставу звернення до суду встановлюють:

- право державної контрольно-ревізійної служби звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пункт 10 ст.10);

- законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються (ч. 2 ст.15).

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування. Порядок проведення державною контрольно-ревізійною службою державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, затверджений Порядок проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою (далі –Постанова КМУ № 550).

Видом контролю відповідача позивач визначив планову ревізію, яка включена до його плану роботи на ІІІ квартал 2007 року. За результатами ревізії ревізорами позивача, які діяли як посадові особи, на підставі відповідних направлень, відповідно до Постанови КМУ №550, складений Акт ревізії фінансово-господарської діяльності.

Відповідно до пунктів 45, 46 Постанови КМУ №550 у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи служби, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом служби у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об'єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний орган служби з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.

Згідно п.50 Постанови КМУ №550 за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи служби вживають заходів для забезпечення:

притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю;

звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства;

застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Таким чином, за результатами проведеної ревізії позивач вправі звернутись до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

1. Позовні вимоги про стягнення до Державного бюджету України коштів в сумі 49070,00 грн., отриманих від оренди державного майна, суд вважає обґрунтованими, виходячи з наступного.

До ревізії було залучено в якості фахівця провідного спеціаліста відділу оренди державного майна РВ ФДМУ по Черкаській області Умріхіну Н.П.

В ході перевірки законності та правильності здійснення відповідачем орендних операцій з державним майном та дотримання вимог ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», Методики №786, встановлено, що станом на 01.10.2005 року підприємством погоджено з РВ ФДМУ по Черкаській області три договори оренди нерухомого державного майна, а саме:

– договір від 19.07.2001року б/н, погоджений 06.12.2001 року за № 3381/01, укладений з ТОВ «Спортивний клуб «Сокіл»строком на 5 років до 30.09.2006 року (орендована площа 2208 кв. м.), за ревізуємий період згідно даних бухгалтерського обліку підприємства нарахована орендна плата на загальну суму 6,63 тис. грн. (без ПДВ), до бюджету –1,99 тис. грн. Згідно даних РВ ФДМУ по Черкаській області розмір нарахованої орендної плати склав 6,74 тис. грн. (без ПДВ), у тому числі до бюджету –2,02 тис. грн. У зв’язку з неправильно проведеним розрахунком підприємством ненарахувано 0,11 тис. грн., у тому числі до бюджету –0,03 тис. грн.;

– договір від 25.01.2002 року б/н, погоджений 31.01.2002 року за № 364/01, укладений з ПП Підчісом С.П., строком на 5 років до 01.02.2007 року (орендована площа 45,71 кв. м.), за ревізуємий період згідно даних бухгалтерського обліку підприємства нарахований загальний розмір орендної плати (без ПДВ) 6,02 тис. грн., у тому числі до бюджету - 1,81 тис. грн. Згідно даних РВ ФДМУ по Черкаській області нараховано - 5,46 тис. грн., у тому числі до бюджету –2,41 тис. грн. (з врахуванням різних відсотків сплати у відповідних періодах). У зв’язку з неправильно застосованою відсотковою ставкою оренди підприємство недонарахувало до бюджету 0,60 тис. грн.;

– договір від 20.12.2001 року №67, погоджений 16.04.2002 року за №1103/01, укладений з ПП «Лікар Руденко»строком на 5 років до 31.12.2006 року (орендована площа 29 кв. м ) за ревізуємий період згідно даних бухгалтерського обліку підприємства нараховано орендної плати на загальну суму 0,97 тис грн. (без ПДВ), у т.ч. до бюджету - 0,29 тис. грн. За даними РВ ФДМУ по Черкаській області, відповідно, 0,97 тис. грн. та 0,50 тис. грн. (з врахуванням різних відсотків сплати у відповідних періодах). У зв’язку з неправильно застосованою відсотковою ставкою оренди підприємство недонарахувало до бюджету 0,21 тис. грн.

Інформація про сплату до бюджету відсутня, копії платіжних доручень до РВ ФДМУ по Черкаській області не надавались.

Укладення двох договорів оренди, не були погоджені з РВ ФДМУ по Черкаській області і не переукладались після закінчення строку їх дії, а саме:

- договір від 01.02.1992 року б/н, укладений з ТОВ НВФ «ОНТФ»строком на 3 роки до 01.03.1995 року (орендована площа - 750 кв. м);

- договір від 30.01.1998 року б/н, укладений з ЧГВ «Промінвестбанк»строком на 1 рік до 01.01.1999 року (загальна орендована площа - 140 кв. м).

По договорах оренди з ТОВ НВФ «ОНТФ»та ЧГВ «Промінвестбанк» розрахунки орендної плати не погоджувалися з ФДМУ, чим порушено вимоги п. 2 Методики №786.

За умовами договорів оренди, укладених з ТОВ НВФ «ОНТФ»та ЧГВ «Промінвестбанк», орендна плата сплачується орендодавцеві стовідсотково, а потім ДП НВК «Фотоприлад» 30% від отриманої орендної плати перераховує до Державного бюджету України, а 70% залишає на власні потреби.

Згідно бухгалтерських даних відповідача розмір орендної плати по договору з ТОВ НВФ «ОНТФ»становить 102,42 тис. грн.(без ПДВ), у тому числі до бюджету - 30,72 тис. грн., сума перерахована до бюджету - 2,76 тис. грн. За даними РВ ФДМУ по Черкаській області розмір нарахованої орендної плати - 100,30 тис. грн. (без ПДВ), у тому числі до бюджету - 70,21 тис. грн., сума недоплаченої до Державного бюджету України орендної плати станом на 30.06.2007 року становить 39,49 тис. грн.

Згідно бухгалтерських даних відповідача по договору з ЧГВ «Промінвестбанк»нарахована орендна плата на загальну суму 54,53 тис. грн. (без ПДВ), до бюджету - 16,36 тис. грн., із яких сплачено - 1,98 тис. грн. За даними РВ ФДМУ по Черкаській області розмір орендної плати становить 103,12 тис. грн. (без ПДВ), у тому числі до бюджету - 72,19 тис. грн., сума недоплаченої до Державного бюджету України орендної плати станом на 30.06.2007року становить 55,83 тис. грн.

Загальний розмір орендної плати не перерахованої підприємством до бюджету, по договорах оренди з ТОВ НВФ «ОНТФ»та ЧГВ «Промінвестбанк», становить 90,58 тис. грн. ( (39,49+55,83)-(1,98+2,76) ).

Порушення частково усунуто в ході ревізії шляхом перерахування відповідачем до бюджету суми у розмірі 42,35 тис. грн., платіжними дорученнями від 27.07.2007 року № 1867 та від 30.07.2007 року № 1895. Решта коштів на даний час залишається не перерахованою до Державного бюджету України.

Таким чином, ревізією встановлено ненарахування та неперерахування підприємством до Державного бюджету України коштів, отриманих від оренди державного майна на загальну суму 49,07 тис. грн., а саме: за договором з ПП «Лікар Руденко» - 0,21 тис. грн., за договором з ПП Підчіс С.П. –0,6 тис. грн., за договором з ТОВ НВФ «ОНТФ»та з ЧГВ «Промінвестбанк»- 48,23 тис. грн., за договором з СК «Сокіл»- 0,03 тис. грн.

Висновки ревізії в цій частині суд вважає такими, що відповідають фактичним обставинам, чинному законодавству, зокрема: п.1 ст. 287, п. 4 розділу ІХ «Прикінцеві положення» Господарського кодексу України (набув чинності з 01.01.2004 року), ст.ст.5, 19 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», п. 17 Методики № 786.

Так, відповідно до ст.5 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна»Орендодавцями є:

Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук;

органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності;

підприємства - щодо окремого індивідуально визначеного майна та нерухомого майна, загальна площа яких не перевищує 200 кв. м на одне підприємство, а з дозволу органів, зазначених в абзацах другому та третьому цієї статті, - також щодо структурних підрозділів підприємств (філій, цехів, дільниць) та нерухомого майна, що перевищує площу 200 кв. м.

Договори оренди, укладені з ТОВ НВФ «ОНТФ» та ЧГВ «Промінвестбанк»відповідач не погодив з РВ ФДМУ по Черкаській області та ФДМУ, не отримав їх дозвіл на оренду площі нерухомого майна, що перевищує 200 кв. м.

Відповідно до ст.19 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна»Методика розрахунку пропорції розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем та порядок використання орендної плати визначаються: Кабінетом Міністрів України - для об'єктів, що перебувають у державній власності; органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим; органами місцевого самоврядування - для об'єктів, що перебувають у комунальній власності.

За таких обставин, позивач вірно визначив, що відповідно до п.17 Методики 786 відповідач повинен був спрямувати 70 відсотків орендної плати до державного бюджету, а 30 відсотків залишити у власному розпорядженні.

На виконання ст.118 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»наказом ФДМУ від 18 січня 2007 року №43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 лютого 2007 року за №99/13366, з метою приведення договорів оренди нерухомого державного майна у відповідність до вимог чинного законодавства, затверджений Порядок перегляду договорів оренди нерухомого майна.

Відповідач не вчиняв дій по перегляду та приведенню договорів оренди державного нерухомого майна у відповідність до вимог чинного законодавства, не узгодив з власником майна орендну плату по договорах оренди.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 49070,00 грн. залишку не перерахованих до Державного бюджету коштів, отриманих від оренди державного нерухомого майна, підлягають задоволенню.

2.1. Позовні вимоги зобов’язати достовірно відобразити у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності Баланс (форма № 1) вартість документації по проектуванню оснастки та нестандартного обладнання для виробу ОНБ –300 та документації по виготовленню оснастки для виробу РГМ-2М на загальну суму 188060 грн., а саме як нематеріальні активи, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Ревізією встановлено, що до складу готової продукції підприємства віднесено документацію по проектуванню оснастки та нестандартного обладнання для виробу ОНБ-300 (вартістю 170,00 тис. грн.) та документацію по виготовленню оснастки для виробу РГМ-2М (вартістю 103,02 тис. грн.), яка фактично зберігалася в архіві служби головного технолога. За наданими документами (договорами, планами виконання робіт), встановлено, що зазначена документація була розроблена для серійного випуску підприємством виробів ОНБ-300 та РГМ-2М. Станом на 30.06.2007 року фактична собівартість зазначеної документації становила 188,06 тис. грн.

З документів, наданих відповідачем, вбачається, що вказана документація була ним виготовлена на виконання Договору оборонного замовлення, укладеного 01 серпня 2001 року за №01-10/22 з Державним науково-дослідним інститутом хімічних продуктів (замовник). Відповідач, як виконавець робіт, згідно календарному плану робіт виконання ДКР: «Створення науково-технічної продукції, та підготовка виробництва для виготовлення переносного приладу нічного бачення ОНБ-300»відповідно до Програми розвитку ДП «НВК «Фотоприлад», затвердженої наказом Мінпромполітики №534 від 13.10.2004 року, затвердженого Генеральним директором 18.10.2004 року, виконав частину роботи, яку здав замовнику по актах здачі приймання: від 30.11.2004 року акт №2 по етапу 2 «Розробка РКД для виготовлення переносного приладу нічного бачення ОНБ-300»; від 14.12.2004 року акт без номера по етапу 1.3 «Опрацювання спеціального технологічного обладнання та технологічного процесу, доопрацювання обладнання для виготовлення механічних деталей та збірних одиниць»; від 28.12.2004 року акт №4 по етапу 2 «Виготовлення 5 шт. дослідних зразків переносного приладу нічного бачення ОНБ-300. Проведення випробувань».

Науково-технічна продукція знаходиться на зберіганні у відповідача як готова продукція і ним не використовується.

Висновок позивача про те, що зазначену документацію слід віднести до обліку, як «Нематеріальний актив»(далі скорочено –НМА) ґрунтується на неповному з’ясуванні фактичних обставин та характеру відносин.

Позивач застосував Положення (стандарту) бухгалтерського обліку П(С)БО 8, в яких наведено перелік активів, які підпадають під визначення нематеріальних активів, та зробив висновок про те, що вищенаведена документація є НМА. При цьому не врахував всіх пунктів П(С)БО 8 та не здійснив аналіз усіх умов визначення НМА у бухгалтерському обліку.

Зокрема, згідно п.4 П(С)БО 8 НМА –це немонетарний актив, який не має матеріальної форми, може бути ідентифікований та утримується підприємством з метою використання протягом періоду більше одного року (або одного операційного циклу, якщо він перевищує один рік), для виробництва, торгівлі, в адміністративних цілях чи надання в оренду іншим особам; згідно п.6 П(С)БО 8 придбаний або отриманий НМА відображається в балансі, якщо існує імовірність одержання майбутніх економічних вигод, пов’язаних з його використанням, та його вартість може бути достовірно визначена.

Для цілей як бухгалтерського так і податкового обліку необхідне відповідне оформлення первинних документів щодо надходження і використання НМА. Умовами визначення НМА, які підлягають встановленню, є: немонетарність (п.4 П(С)БО 8), відсутність матеріальної форми, можливість ідентифікації, використання протягом періоду більше одного року (або операційного циклу, якщо він перевищує один рік), імовірність одержання економічних вигод, визначення достовірної вартості, визначення первинних документів, на підставі яких відповідач мав оформити НМА.

Відповідач згідно умов договору оборонного замовлення передав замовнику по договору документацію, як науково-технічну продукцію етапу 1.3, зберігає її до вказівок замовника щодо можливого використання, не має необхідних первинних документів для взяття на облік як НМА, зокрема, документів первинного обліку об’єктів права інтелектуальної власності, отже вірно відображає вартість документації у складі готової продукції.

Зміна статусу документації в бухгалтерському обліку, істотно змінює її податковий облік, та призведе до порушення ст.8 ЗУ «Про оподаткування прибутку підприємств».

Висновок позивача про порушення відповідачем вимог п. п. 5, 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 року № 246 (П(С)БО 9) та п. п. 6, 7 П(С)БО 8, та як наслідок, викривлення фінансової звітності підприємства за І півріччя 2007 року, а саме у Балансі (форма № 1) завищення вартості готової продукції (рядок 130), та, відповідно, заниження первісної вартості нематеріальних активів на 188,06 тис. грн. не відповідає фактичним обставинам господарської операції з одержання документації, ґрунтується на припущеннях, отже позовні вимоги в цій частині не обґрунтовані, відповідно, задоволенню не підлягають.

2.2. Позовні вимоги зобов’язати відповідача виконати п.9 вимог КРУ у Черкаській області від 28.08.2007 року №23-05/48-4755 та п.5 вимог КРУ у Черкаській області від 13.11.2007 року №23-05/48-6318, а саме: внести зміни до звітності про фінансові результати підприємства (форма № 2) за 2006 рік, І півріччя 2007 року з урахуванням виявлених ревізією сум фінансових порушень, що зафіксованих в акті ревізії від 15.08.2007 року № 05-24/09 у поточній звітності: за 2006 рік - рядок 040 «Собівартість реалізованої продукції»зменшити на суму 928,62 тис. грн.; рядок 070 «Адміністративні витрати»зменшити на суму 4,13 тис. грн.; за 2007 рік - рядок 040 «Собівартість реалізованої продукції»зменшити на суму 327,66 тис. грн.; рядок 070 «Адміністративні витрати»зменшити на суму 30,47 тис. грн. задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Порушення, на які вказує позивач, як такі, що впливають на фінансову звітність та змінюють її показники, окремі усунуті відповідачем самостійно, а окремі не являються порушеннями.

Заперечення відповідача з даної частини вимог, суд вважає обґрунтованими, виходячи з наступного:

2.2.1 Допущене відповідачем порушення вимог п. 1.10 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 № 59, в частині нарахування заробітної плати та відшкодування витрат на проїзд за час затримки в місці перебування у відрядженні без поважних причин начальника заводської лабораторії Зубенко Т.Г., усунуто в ході ревізії шляхом внесення Зубенко Т.Г. коштів в сумі 80,00 грн. в касу підприємства, про що вказано в акті ревізії на стор.12.

2.2.2. Висновок позивача про порушення відповідачем встановлених ним принципів облікової політики і, як наслідок, завищення собівартості реалізованої продукції та викривлення фінансової звітності на 1144,91 тис. грн. (2006 рік –на 845,43 тис. грн. та за І півріччя 2007 –на 299,48 тис. грн. –рядок 040 звітності про фінансові результати (форма № 2) «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)»ґрунтується на припущеннях, не відповідає фактичним даним бухгалтерського обліку відповідача. Метод ФІФО, на який посилається позивач, є неприйнятним для здійснення бухгалтерського обліку вибуття готової продукції для підприємства машинобудування з дрібносерійним виробництвом, підприємство обґрунтовано використовує метод оцінки середньозваженої собівартості готової продукції, який відображає дійсну картину бухгалтерського обліку і який застосовується для цієї мети на підприємстві з дня його створення.

2.2.3. Висновок позивача про неправомірне включення до складу витрат дитячого оздоровчого табору «Лісова пісня» вартості харчування сезонних працівників табору, відповідно, завищення у зв’язку з цим витрат на 104,67 тис. грн. (в т.ч.: 2006 - 78,32 тис. грн., 2007 –26,35 тис. грн.), та викривлення у зв’язку з цим фінансової звітності підприємства (форма 2) по рядку 040 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)»за 2006 рік на суму 78,32 тис. грн., та за 1 півріччя 2007 року - 26,35 тис. грн.. не ґрунтується на законі, зокрема, не відповідає нормам ст.95, 127 КЗпП України, ст.ст.9, 10 Закону України «Про оплату праці»та наказу Міністерства освіти України від 15.04.1993 року №102 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 травня 1993 р. за №56.

2.2.4. Висновок позивача про неправомірне встановлення 15% надбавки до окладу кухарям та кухонним робітникам дитячого оздоровчого табору «Лісова казка», і як наслідок незаконно виплачених 4,93 тис. грн. (у тому числі 2006 –3,58 тис. грн., 2007 –1,35 тис. грн. та зайво сплачено внесків до державних цільових фондів на суму 1,77 тис. грн. та викривлення у зв’язку з цим фінансової звітності підприємства (форма 2) у рядку 040 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)»за 2006 рік на суму 4,87 тис. грн., та за 1 півріччя 2007 року на суму 1,83 тис. грн. не ґрунтується на законі та є втручанням КРУ у договірне регулювання оплати праці, вчинене поза межами його повноважень, що є порушенням ст.19 Конституції України. Відповідач, як госпрозрахункове підприємство, відповідно до ст..97 КЗпП України вправі прийняти рішення шляхом видачі відповідного наказу керівника, про встановлення надбавки до посадового окладу кухарям дитячого оздоровчого табору;

2.2.5. Висновок позивача про неправомірне відшкодування керівнику підприємства Глущенку А.Р. вартості розмов по стільниковому зв’язку мобільного оператора «Київстар»в загальному розмірі 3,85 тис. грн., в тому числі в 2006 році –2,20 тис. грн., за І півріччя 2007 року –1,65 тис. грн. та завищення у зв’язку з цим адміністративних витрат на вказані суми, не відповідає встановленому контрактом праву керівника на оплату вартості службових розмов з домашнього телефону, який не оплачувався, та праву підприємства відповідно до п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»відносити на валові витрати вартість службових телефонних розмов по мобільному зв’язку.

2.2.6. Незаконно нарахована та виплачена премія у грудні 2006 року в сумі 1,42 тис. грн. колишньому директору Глущенку А.Р. повернута останнім в касу підприємства, у зв’язку з чим внесені відповідні зміни у звітності, про що свідчить довідка записів в журналі ордері за вересень 2007 року.

2.2.7. Висновок позивача про незаконно встановлених протягом ІУ кварталу 2005 року, 2006 року та І півріччя 2007 року виплат за сумісництво (суміщення посад) керівникам структурних підрозділів та їх заступникам в сумі 21,19 тис. грн., як наслідок, зайво сплачених внесків до державних цільових фондів по незаконних виплатах на суму 7,63 тис. грн., що призвело до викривлення фінансової звітності підприємства (форма 2), а саме: у рядку 070 завищено адміністративні витрати за 1 півріччя 2007 рік на суму 28,82 тис. грн., не відповідає фактичним обставинам виконуваних робіт, праву підприємства самостійно визначати та застосовувати суміщення професій (посад), та зроблений без врахування дійсної виробничої потреби підприємства, позивач не перевіряв і залишив поза увагою обставини стану банкрутства підприємства, не врахував, що відповідач тимчасово не вів господарську діяльність, здійснював вивільнення працівників у зв’язку зі скороченням виробництва.

Положення постанови Ради Міністрів СРСР від 04.12.1981 року №1145 «Про порядок і умови суміщення професій (посад)», на порушення якої вказує позивач, Інструкції Держкомпраці, Мінфіну СРСР і ВЦСПС стосовно застосування вказаної постанови продовжують діяти в частині щодо визначення поняття суміщення професій (посад), розширення зони обслуговування і збільшення обсягу робіт, виконання обов’язків тимчасово відсутнього працівника, а також зазначення на необхідність видання наказу про доручення працівнику додаткових обов’язків, порядку суміщення професій (посад), розширення зони обслуговування, збільшення обсягу робіт та виконання обов’язків відсутнього працівника. Що стосується обмежень щодо виконання обов’язків тимчасово відсутнього працівника, то нормативні акти колишнього Радянського Союзу, що обмежували права підприємства з питань суміщення професій і посад, виконання обов’язків тимчасово відсутнього працівника, розширення обсягу робіт тощо втратили чинність.

Позивач не заперечує факт виконання роботи конкретними штатними працівниками відповідача за сумісництвом (суміщенням), що зазначає в акті ревізії, помилково не врахував доводи відповідача про те, що в фактично мало місце суміщення професій (посад), а не сумісництво.

Госпрозрахункові підприємства, яким є відповідач, самостійно вирішують питання покладення на керівників усіх рівнів та їх заступників виконання поряд з основною роботою додаткових обов’язків по виконанню обов’язків тимчасово відсутнього працівника та встановлення розміру доплати.

2.2.8. Висновок позивача щодо безпідставного списання коштів на представницькі цілі у розмірі 65,88 тис. грн., в тому числі: ІV квартал 2005 - 24,53 тис. грн., 2006 - 21,15 тис. грн., І півріччя 2007 - 20,41 тис. грн., що призвело до викривлення фінансової звітності підприємства (форма 2), а саме: у рядку 090 «Інші операційні витрати»завищено показники за 2006 рік на суму 24,53 тис. грн., за 2006 рік –на суму 21,15 тис. грн., за 1 півріччя 2007 на суму 20,41 тис. грн. зроблений без повного та об’єктивного аналізу цих обставин.

В акті ревізії вказано, що у наказах підприємства про списання продукції на представницькі цілі, наданих до ревізії, зазначається назва виробу і відповідальна особа –начальник АГВ Кіхтенко Л.В. Списання виробів здійснювалося зі складу готової продукції згідно товарно - транспортних накладних, як підстава, зазначені номери і дати відповідних наказів. У вищезазначених документах мети списання коштів на представницькі витрати і отримувача не зазначено, зв’язку цим витрати з господарською діяльністю підприємства не підтверджено.

Такий висновок позивача впливає на визначення об’єкту оподаткування прибутку підприємства (ст.3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Позивач не спростував доводи відповідача про те, що вказані витрати включали безоплатну передачу зразків товарів і відповідно до п.п.5.4.4 п.5.4 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», він вправі включити їх до валових витрат, як витрати на проведення передпродажних та рекламних заходів стосовно товарів (робіт, послуг), що продаються (надаються) ним, як платником податку.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків зборів (обов’язкових платежів), - є Закон України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 року №2181-ІІІ, зі змінами і доповненнями (далі –ЗУ №2181). Згідно п.1.12, ст.1, ст.2 ЗУ №2181 позивач не відноситься до переліку контролюючих органів, яким надано право здійснювати перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов’язкових платежів).

Окрім цього, довідкою записів в журналі ордері за грудень 2007 року відповідач згідно акту КРУ відобразив представницькі витрати за рахунок прибутку, який залишається в розпорядженні підприємства по роках витрат, тобто вимога позивача в цій частині виконана.

2.2.9. Кошти в сумі 3,35 грн. на придбання за готівку квітів на поздоровлення з ювілеєм, визначною датою, святом, за вдале виконання робочого плану, впровадження нових зразків продукції, тощо, які визнані позивачем як безпідставно витрачені, що призвело до викривлення фінансової звітності Підприємства (форма 2), а саме у рядку 090 «Інші операційні витрати»завищено показник за І півріччя 2007 на суму 3,35 тис. грн., відшкодовані профспілковим комітетом у грудні 2007 року, тобто вимога позивача виконана до його звернення з даним позовом.

Відповідно до ст. 94 та Прикінцевих і перехідних положень КАС України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 490,70 грн.

Керуючись ст. 94, ст.ст.160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Фотоприлад», м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 85, ідентифікаційний код 14312329:

- в доход Державного бюджету України –49070,00 грн. коштів, отриманих від оренди державного майна;

- в доход Державного бюджету України через Державну податкову інспекцію у місті Черкаси, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ідентифікаційний код 34503595 для зарахування на реєстраційний рахунок УДК в м. Черкаси №0002 банк – ГУДКУ в Черкаській області, МФО 854018, код 22809222, код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095 –490,70 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Черкаської області. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                Н.М.Курченко

Постанова складена в повному обсязі 30 квітня 2008 року.