ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.06.2008

Справа №2-24/1541-2008А

10.06.2008р.           (11 год. 21 хв.) м. Сімферополь

Справа № 2-24/1541-2008А

За адміністративним позовом – ВАТ «Сімферопольський завод Сільськогосподарського машинобудування» (ВАТ «Симферопольсельмаш), (95047 м. Сімферополь, вул. Узлова, 8/5; ідентифікаційний код 05786117)

До відповідача - ДПІ у м. Сімферополі, (95000 м. Сімферополь, вул. М. Залки, 1)

Про визнання нечинним податкового повідомлення – рішення

Суддя Г.Г.Колосова

При секретарі Капустіної І.М.

За участю представників:

Від позивача – Барилко О.Ф., довіреність № 15-223 від 14.02.2008 р.

Від відповідача – Шиленко О.В., довіреність № 18334/9/10 від 15.12.2005 р., Азаров А.В., довіреність № 34/10-0 від 04.03.20087 р.

Обставини справи:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до суду про визнання нечинним рішення ДПІ у м. Сімферополь від 13.12.2007 р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 18995,43 грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач проти позову заперечує за мотивами, викладеними у відзиві на позов. Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Згідно з п. 6 Закону України “Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України” № 2953-ІV від 06.10.2005р., що набрав чинність 01.11.2005р., до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991р., вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.41 Кодексу Адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представників позивача та відповідача, суд -

в с т а н о в и в:

ВАТ «Сімферопольський завод Сільськогосподарського машинобудування» зареєстровано як суб’єкт підприємницької діяльності-юридична особа та узято на податковий облік в ДПІ в м. Сімферополь.

30.11.2007р. працівниками ДПІ у м. Сімферополь була проведена виїзна планова документальна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005 р. по 30.06.2007 р., про що складений відповідний акт № 7813/23-7/05776117.

Під час проведення перевірки відповідачем було виявлено, у тому числі, наступне: несвоєчасне здавання готівки відповідальною особою Кобзар Є.І. до каси підприємства на загальну суму 41100,00 грн., отримування з каси РРО готівки без звіту за отримані раніше кошти у розмірі 32900,00 грн., отримування коштів Іларіоновою під звіт га господарські потреби без звітування.

На підставі акту перевірки ДПІ в м. Сімферополі винесла рішення № від 13.12.2007 р., яким до позивача були застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 18995,43 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання недійсним рішення ДПІ у м. Сімферополь від 13.12.2007 р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 18995,43 грн. підлягають задоволенню частково.

Відповідно до п. 4.5 Порядку реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги) внесення чи видача готівки з місця проведення розрахунків повинні реєструватись через РРО з використанням операцій "службове внесення" та "службова видача", якщо таке внесення чи видача не пов'язані з проведенням розрахункових операцій. Крім того, операція "службове внесення" використовується для реєстрації суми готівки, яка зберігається на місці проведення розрахунків на момент реєстрації першої розрахункової операції, що проводиться після виконання Z-звіту.

Так у акті зазначено, що відповідальна особа Кобзар Є.І. проводила операцію з видачі готівки через РРО, про що свідчать Z – звіти та записи у книги РРО, що передбачено п. 4.5 Порядку реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги).

У подальшому перевіряючими зроблений висновок про те, що відповідальна особа виконуючи видачу готівки через операцію «службова видача» брала ці кошти під звіт та не звітувала за одержані раніше під звіт готівкові кошти, що є порушенням вимоги п. 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Відповідно до п. 2.11 вищезгаданого Положення видача готівкових коштів під звіт або на відрядження (далі - під звіт) здійснюється відповідно до законодавства України.

Видача готівкових коштів під звіт на закупівлю сільськогосподарської продукції та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту, дозволяється на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів, уключаючи день отримання готівкових коштів під звіт.

Якщо підзвітній особі одночасно видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні виробничих (господарських) питань (у тому числі для закупівлі сільськогосподарської продукції у населення та заготівлі вторинної сировини), то строк, на який видана готівка під звіт на ці завдання, може бути продовжено до завершення терміну відрядження.

Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми.

Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

Під видачею готівки під звіт слід розуміти видачу готівки з каси РРО для господарських потреб, яка потрібна бути оформлена відповідним звітом з призначенням виданої суми із зазначенням необхідності проведення розходів, по друге, повинен бути виписаний видатковий касовий ордер та зроблений відповідний запис у касовій книзі.

Відповідно до наказів генерального директора ВАТ «Сімферопольський завод Сільськогосподарського машинобудування» № 242 від 29.12.2004 р., № 243 від 29.12.2004 р., № 145 від 28.07.2005 р., № 206 від 29.11.2005 р. у зв’язку з необхідністю організації діяльності магазину «Салон услуг» наказано проводити здачу готівки з магазину підприємства в основну касу підприємства з урахуванням ліміту залишку готівки у касі підприємства, який також встановлений відповідними наказами керівника підприємства.

Встановлення ліміту каси магазину, наявність касової книги у магазина, прибуткових касових ордерів підприємства, позволяє суду зробити висновок, що відповідальна особа Кобзар Є.І. проводила операцію «службова видача» для внесення готівкових коштів у касу магазину з послідующим внесенням готівкових коштів, у зв’язку з встановлення ліміту каси магазину, до каси підприємства.

Відповідні операції проводились із застосуванням РРО, з відображенням у Z- звітах та у касової книги магазину з оформленням відповідних касових ордерів, що відповідає встановленому порядку Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Тобто зроблені відповідачем висновки у акті, про те що суми у розмірі 41100,00 грн. та у розмірі 32900,00 грн. видавались відповідальній особі під звіт, не відповідають дійсності, так як судом встановлено, що відповідні кошті брались з каси магазину та вносились до каси підприємства, а отже позовні вимоги в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 18500,00 грн. рішенням від 13.12.2007 р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій підлягають задоволенню.

Згідно ч.2. ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача –орган публічної влади , який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідних доказів того, що позивачем дійсно видавались гроші під звіт на господарські потреби, відповідачем суду не надані.

Також актом перевірки встановлено порушення п. 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, а саме з каси підприємства видавались під звіт кошти Іларіоновій на господарські (поштові) потреби на загальну суму 1981,71 грн., котра у встановлені строки не звітувала про отримання грошей на поштові потреби.

Відповідно до п. 2.11 вищезгаданого Положення видача готівкових коштів під звіт або на відрядження (далі - під звіт) здійснюється відповідно до законодавства України.

Видача готівкових коштів під звіт на закупівлю сільськогосподарської продукції та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту, дозволяється на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів, уключаючи день отримання готівкових коштів під звіт.

Якщо підзвітній особі одночасно видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні виробничих (господарських) питань (у тому числі для закупівлі сільськогосподарської продукції у населення та заготівлі вторинної сировини), то строк, на який видана готівка під звіт на ці завдання, може бути продовжено до завершення терміну відрядження.

Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми.

Відповідно до Указу Президента «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за перевищення встановлених строків використання виданої під звіт готівки, а також за видачу готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів - у розмірі 25 відсотків виданих під звіт сум.

У даному випадку суд погоджується з висновками відповідача, зробленими у акті перевірки про порушення порядку звітування при отриманні грошей на почтові потреби, а отже у позовних вимог про визнання нечинним рішення ДПІ у м. Сімферополь від 13.12.2007 р. № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 495,43 грн. слід відмовити.

З таких обставин, позовні вимоги про визнання недійсним рішення ДПІ у м. Сімферополь від 13.12.2007 р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 18995,43 грн. підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У судовому засідання оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний 17.06.2008 р.

Приймаючі до уваги викладене, керуючись ст. ст. 158 – 163, п. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати нечинним рішення ДПІ у м. Сімферополі від 13.12.2007 р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій до ВАТ «Сімферопольський завод Сільськогосподарського машинобудування», (95047 м. Сімферополь, вул. Узлова, 8/5; ідентифікаційний код 05786117) в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 18500,00 грн.

3.           В іншій частини позову відмовити.

4.          Стягнути з Державного бюджету України на користь ВАТ «Сімферопольський завод Сільськогосподарського машинобудування», (95047 м. Сімферополь, вул. Узлова, 8/5; ідентифікаційний код 05786117) 3,31 грн. витрат зі сплати судового збору.

Виконавчий лист видати після вступу постанови в законну силу за заявою сторони, на користь якої ухвалено рішення.

Судом роз’яснено сторонам положення ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно якої Постанова суду, яка набрала законної сили, є обов’язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дійсну Постанову направити на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Колосова Г.Г.