СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

03 квітня 2008 року

Справа № 2-25/379.2-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гонтаря В.І.,

суддів                                                                      Плута В.М.,

Гоголя Ю.М.,

секретар судового засідання                                        Наконечний О.В.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача 1: Сачок Олег Анатолійович, довіреність №571/10/10-0 від                                                   22.02.08;

відповідача 2: Пермінова Наталія Олегівна, довіреність №23-11.0/06-24 від                                                    04.01.08;

прокурора: не з'явився;

розглянувши апеляційні скарги Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим, Управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим та Прокурора Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Маргарітов М.В.) від 20.02.2006 у справі № 2-25/379.2-2006

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Кримська соляна компанія" (вул. Проектна, 1а, м. Красноперекопськ, Автономна Республіка Крим,96002)

до           Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим (вул. Північна, 1, м. Красноперекопськ, Автономна Республіка Крим, 96001)

Управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим (вул. Севастопольська, 19, м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим, 95015)

за участю прокурори Автономної Республіки Крим (вул. Севастопольська, 21, м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим, 95000; вул. Павличенко, 1, м. Севастополь, 99011)

про стягнення 1 109 693,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кримська соляна компанія" подало позов про стягнення із державного бюджету 1109693,03грн. бюджетної заборгованості по податку на додану вартість, у тому числі 1072644грн. - податок на додану вартість за період листопад 2001 року по травень 2002 року та 37049,03грн. - відсотки за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 20.02.2006 (суддя Маргарітов М.В.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кримська соляна компанія" до Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим, Управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим про стягнення 1109693,03 грн. задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету Украйни бюджетну заборгованість по податку на додану вартість у сумі 257 209, 65 грн. та 394, 03 грн. державного мита.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.07.2008 постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 20.02.2006 у справі № 2-25/379.2-2006 було залишено без змін, а апеляційні скарги Управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим, Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим та прокурора Автономної Республіки Крим - без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.01.2008, постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.07.2008 скасовано, справу передано на розгляд до Севастопольського апеляційного господарського суду, оскільки останнім розгляд апеляційної скарги здійснювався у порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, тоді як підлягали застосуванню норми Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали повторно в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, суд встановив наступне.

Відповідно до підпункту 7.4.1 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” в редакції, що діяла у перевіряємий період, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу), та основних фондів або нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Суми податку, що підлягають сплаті до бюджету, або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов’язань, що виникли у зв’язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду (підпункт 7.7.1 статті 7 вищеназваного Закону).

Відповідно до підпункту 7.7.3 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” у разі, коли за результатами звітного періоду сума визначена згідно з підпунктом 7.7.1 цієї статті, має від’ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації.

Підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. Відшкодування здійснюється шляхом перерахування відповідних грошових сум з бюджетного рахунку на рахунок платника податку в установі банку, що його обслуговує, або шляхом видачі казначейського чека, який приймається до оплати (погашення) будь-якими банківськими установами.

Суми, що не відшкодовані платнику протягом зазначеного строку, вважаються бюджетною заборгованістю. Платник податку має право у будь-який момент після виникнення бюджетної заборгованості звернутися до суду з позовом про стягнення коштів бюджету.

Пунктом 8.1 статті 8 цього ж Закону передбачено, що платник податку, який здійснює операції з вивезення (пересилання) товарів (робіт, послуг) за межі митної території України (експорт) і подає розрахунок експортного відшкодування за наслідками податкового місяця, має право на отримання такого відшкодування протягом 30 календарних днів з дня подання такого розрахунку.

За бажанням платника податку сума бюджетного відшкодування може бути повністю або частково зарахована в рахунок платежів з цього податку. Таке рішення платника податку відображається в податковій декларації.

Посилання Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим та прокурора Автономної Республіки Крим на наказ Державної податкової адміністрації України від 12.11.2002 № 538 “Щодо здійснення ефективного контролю за правомірністю відшкодування з бюджету сум ПДВ” судова колегія не приймає до уваги з наступних підстав.

Визначений зазначеним наказом Державної податкової адміністрації України обов'язок органів державної податкової служби щодо здійснення ними зустрічних документальних перевірок постачальників платника податку повинен реалізовуватися без порушень приписів Закону України “Про податок на додану вартість”. Закон України “Про податок на додану вартість” не встановлює для відшкодування бюджетної заборгованості платнику податку такої вимоги як проведення зустрічних документальних перевірок його постачальників.

Таким чином, судова колегія не знаходить належних підстав для задоволення апеляційних скарг Красноперекопської об’єднаної державної податкової інспекції та Прокурора Автономної Республіки Крим.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що з врахуванням акту звірених розрахунків станом на 15.02.2006 підлягає відшкодуванню 257 209, 65 грн.

Судова колегія також не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги Управління Державного казначейства в Автономної Республіки Крим.

Так, при прийнятті постанови та стягуючи судові витрати із Державного бюджету України, суд першої інстанції керувався вимогами пункту 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дійсно, вищеназвана норма процесуального права передбачає, що про ухваленні судового рішення на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України, а не з суб’єкта владних повноважень.

Ті обставини, що у постанові суд першої інстанцій невірно зазначив рахунок для стягнення бюджетної заборгованості, може бути підставою для звернення заінтересованої особи до місцевого суду із заявою у відповідності до статті 169, 170, 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі висловленого, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційних скарг Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим, Управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим та Прокурора Автономної Республіки Крим судовою колегією не вбачається.

Однак, у судовому засіданні представником податкової інспекції була надана довідка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з якої вбачається, що, відповідно до Запису 10, 02.04.2008 року відбулась державна реєстрація припинення юридичної особи у зв’язку з визнанням її банкрутом.

До матеріалів справи також надано копію ухвали господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.02.2008 року у справі №2-6/11124-2006 за заявою Красноперекопського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі кредитора Управління Пенсійного Фонду в Красноперекопському районі Автономної Республіки Крим до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Кримська соляна компанія" про визнання банкрутом.

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини вказаної ухвали суду банкрута - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кримська соляна компанія" –ліквідовано, виключивши з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій та Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Частиною 2 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Враховуючи вимоги зазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія дійшла до висновку, що оскільки постанову суду першої інстанції було прийнято при повному з’ясуванні обставин справи та відповідно до вимог норм матеріального та процесуального права, а обставина, яка стала підставою для закриття провадження у справі, тобто ліквідація позивача у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю "Кримська соляна компанія", виникла після ухвалення оскаржуваної постанови, тому судова колегія вважає за необхідне постанову суду першої інстанції визнати нечинною та закрити провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 195, пунктом 5 частини 1 статті 198, частиною 2 статті 203, пунктом 5 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

3. Апеляційну скаргу Прокурора Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

4. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 20.02.2006 у справі № 2-25/379.2-2006 визнати нечинною.

5. Провадження у справі №2-25/379.2-2006 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                                            В.І. Гонтар

Судді                                                                                          В.М. Плут

Ю.М. Гоголь