КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2008                                                                                           № 4/262

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Гарник Л.Л.

суддів:           Вербицької О.В.

Розваляєвої Т.С.

при секретарі:           Семеняк Т.В.

За участю представників:

від позивача -Юрченко С.О. (довіреність від 18.01.2008р. № 863);

від відповідача -Мартиненко О.Г. (довіреність від 18.12.2007р. № 01-12/07);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Нове місто"

на рішення Господарського суду м.Києва від 24.12.2007

у справі № 4/262 (Борисенко І.І.)

за позовом                               Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Нове місто"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 69588,00 грн.

Склад колегії суддів змінений згідно розпоряджень заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2008р. № 01-23/3/76, № 01-23/3/81.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.12.2007р. у справі № 4/262 позов Акціонерного комерційного інноваційного банку „УкрСиббанк” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Нове місто” про стягнення 69 588,00 грн. задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю „Нове місто” звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини сторін, недоведеністю та неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків місцевого господарського суду дійсним обставинам справи.

Скаржник зазначає, що місцевий господарський суд при вирішенні спору не дослідив наступні обставини справи:

- під час укладення Акціонерним комерційним інноваційним банком

„УкрСиббанк” й Товариством з обмеженою відповідальністю „Альтон” договору оренди від 04.03.2007р. та договору оренди від 02.04.2007р. з Підприємством „Український науково-інженерний центр” Спілки наукових та інженерних об’єднань України, була чинною ухвала господарського суду Харківської області від 20.02.2007р. про накладення арешту на нежилу будівлю, позначену літ. „А-4”, розташовану за адресою: м. Харків, пл. Конституції, 26;

- Спілки наукових та інженерних об’єднань України не мала права розпоряджатися спірною будівлею, оскільки на неї був накладений арешт ухвалою господарського суду Харківської області від 20.02.2007р.;

- всупереч вимог статті 18 Закону України „Про охорону культурної спадщини” при укладенні договору дарування Спілки наукових та інженерних об’єднань України не отримала погодження Управління містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації на безоплатну передачу спірної будівлі, яка є пам’яткою архітектури;

- протягом березня-квітня 2007 року позивач одночасно перерахував орендну плату Товариству з обмеженою відповідальністю „Альтон”, дочірньому Підприємству „Український науково-інженерний центр” СНІО України та Товариству з обмеженою відповідальністю „Нове місто”;

- на виконання умов договору оренди № 01-12/04 Товариство з обмеженою відповідальністю „Нове місто” надавало позивачу послуги з опалення, освітлення, прибирання приміщення, тощо.

Акціонерний комерційний інноваційний банк „УкрСиббанк” надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Товариства з обмеженою відповідальністю „Нове місто” висловилися за задоволення апеляційної скарги, представник Акціонерного комерційного інноваційного банку „УкрСиббанк” – за її відхилення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк” (далі по тексту – позивач) пред’явлено позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Нове місто” (далі по тексту – відповідач) грошових коштів в сумі 69 588,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі укладеного сторонами договору оренди від 31.12.2004р. № 01-12/04 відповідач одержав від позивача в якості орендних платежів за березень та квітень 2007 року грошові кошти в сумі 69 588,00 грн.

Ту обставину, що на дату здійснення платежу відповідач втратив право власності на орендоване приміщення, позивач розглядає як підставу вважати зазначений платіж помилковим.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд встановив, що у зв’язку з переходом до відповідача права власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Харків, площа Конституції, 26, 31.12.2004р. сторонами укладено додаткову угоду до договору № 01-12/03 оренди нежитлових приміщень від 30.12.2003р. (Том 1 а.с. 5-11), предметом регулювання якої (з урахуванням змін, внесених угодою від 06.12.2006р.( Том 1 а.с. 13) стали відносини сторін з приводу передачі у тимчасове користування позивачу нежилих приміщень, розташованих за адресою: м. Харків, площа Конституції, 26, на першому поверсі площею 200 кв. м, на другому поверсі площею 118,2 кв. м.

На виконання названої угоди сторони склали акт прийому передачі нежитлових приміщень від 01.01.2005р. (а.с. 12).

Згідно наданого Комунальним підприємством „Харківське міське бюро технічної інвентаризації” витягу від 15.01.2007р. № 13211649 (Том 1 а.с. 43) право власності на нежитлову будівлю, літ „А-4” площею 4 379,8 кв. м, розташованою за адресою: м. Харків, площа Конституції, 26, зареєстровано за Спілкою наукових та інженерних об’єднань України 15.01.2007р. на підставі постанови Вищого господарського суду України від 21.12.2006р. у справі № 11/127-05 (Том 1 а.с. 31-39).

Згідно наданого Комунальним підприємством „Харківське міське бюро технічної інвентаризації” витягу від 08.02.2007р. № 13496992 (Том 1 а.с. 42) право власності на нежитлові приміщення загальною площею 869,6 кв. м другого поверху №№ 1-24, 3а, 3б, що знаходяться в позначеній літ. „А-4” будівлі, розташованій за адресою: м. Харків, площа Конституції, 26, зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю „Альтон” 08.02.2007р. на підставі договору дарування від 02.02.2007р. № 120 (Том 1 а.с. 41), укладеного з Спілкою наукових та інженерних об’єднань України.

На підставі постанови Президії Спілки наукових та інженерних об’єднань України від 23.02.2007р. № 13 (Том 1 а.с. 44) право господарського відання майном, яке є власністю спілки, передано підприємству „Український науково-інженерний центр” Спілки наукових та інженерних об’єднань України.

В контексті викладеного, враховуючи ту обставину, що власниками (користувачами з правом передачі в оренду) стали Спілка наукових та інженерних об’єднань України, Товариство з обмеженою відповідальністю „Альтон” й Підприємство „Український науково-інженерний центр” Спілки наукових та інженерних об’єднань України, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду на підставі встановлених обставин справи вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно положень Господарського кодексу України орендодавець передає орендареві за плату на певний строк у користування майно за договором оренди (частина 1 статті 283); до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (частина 6 статті 283).

Відповідно до частини 1 статті 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов’язки наймодавця.

Згідно наявних в матеріалах платіжних доручень від 13.03.2007р. № , від 02.04.2007р. № (Том 1 а.с. 51) позивач здійснив на користь відповідача наступні платежі:

- 54 780,00 грн. за призначенням – плата за оренду приміщень за березень 2007р. на підставі договору від 30.12.2003р. № 01-12/03;

- 54 780,00 грн. за призначенням – плата за оренду приміщень за квітень 2007р. на підставі договору від 30.12.2003р. № 01-12/03.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що на дату здійснення зазначених платежів відповідач втратив право власності на приміщення, передані в оренду за додатковою угодою від 31.12.2004р. до договору оренди нежитлових приміщень від 30.12.2003р. № 01-12/03.

Відповідач факт одержання спірних коштів не заперечує, докази їх повернення позивачу суду не представив.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача 69 588,00 грн. на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, частиною 1 якої встановлено обов’язок особи, яка набула майно на підставі, що згодом відпала, повернути це майно.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, правильності позиції суду першої інстанції не спростовують і тому їх належить залишити поза увагою.

Зокрема, твердження скаржника про невідповідність чинному законодавству укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю „Альтон” й Спілкою наукових та інженерних об’єднань України договору дарування від 02.02.2007р. № 120, договорів оренди приміщень, укладених в подальшому позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю „Альтон” й Підприємством „Український науково-інженерний центр” Спілки наукових та інженерних об’єднань України, не впливають на правильність вирішення даного спору та можуть бути предметом дослідження в іншій справі.

Крім того, приписами статті 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину у разі, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Умовивід скаржника про те, що одночасне здійснення позивачем протягом березня-квітня 2007 року розрахунків з Товариством з обмеженою відповідальністю „Альтон”, Підприємством „Український науково-інженерний центр” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Нове місто” свідчить про виконання умов договору оренди від 31.12.2004р. № 01-12/04, але не про помилкове перерахування спірних грошових коштів, не заслуговує на увагу як такий, що позбавлений правового та логічного обґрунтування.

Та обставина, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про помилкове перерахування ним спірних коштів, не впливає на правильність вирішення даного спору, оскільки в силу положень статті 1212 Цивільного кодексу України, визначальною є та обставина, що правова підстава для одержання відповідачем спірних коштів відпала.

Крім того, місцевий господарський суд обґрунтовано залишив поза увагою довід відповідача про відсутність у позивача доказів одержання від інших юридичних осіб послуг з опалення, освітлення, прибирання орендованого приміщення, з огляду на ту обставину, що наявність відповідних договорів не може бути підставою виникнення права на одержання орендної плати особою, яка не є орендодавцем.

З тих же підстав, колегія суддів залишає поза своєю увагою твердження скаржника про те, що на виконання умов договору оренди № 01-12/04 Товариство з обмеженою відповідальністю „Нове місто” надавало позивачу послуги з опалення, освітлення, прибирання приміщення, тощо.

То ж, враховуючи наведене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду доходить висновку про те, що рішення місцевого господарського суду постановлено при повному з’ясуванні обставин справи, порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення по справі відсутні, а мотиви з яких подано апеляційну скаргу, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 24.12.2007р. у справі № 4/262 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Нове місто” – без задоволення.

Справу № 4/262 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя                                                                      Гарник Л.Л.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Розваляєва Т.С.

14.04.08 (відправлено)