СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

11 лютого 2008 року

Справа № 2-8/15899-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Дугаренко О.В.,

суддів                                                                      Котлярової О.Л.,

Прокопанич Г.К.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився (Закрите акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця");

відповідача: Сидельникова Ганна Олегівна, довіреність № 1394/02-29 від 26.12.2007 (Євпаторійська міська рада);

відповідача: Остроушко Микола Миколайович, довіреність № 83 від 05.02.2008 (Дочірнє підприємство "Санаторій "Победа" для дітей з батьками Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця");

розглянувши апеляційну скаргу Євпаторійської міської ради на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Чумаченко С.А.) від 17 грудня 2007 року у справі №2-8/15899-2007

за позовом           Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (вул. Ш. Руставелі, 39/41,Київ 23,01023)

до           Дочірнього підприємства "Санаторій "Победа" для дітей з батьками Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (вул. Фрунзе, 4,Євпаторія,97400)

Євпаторійської міської ради (вул. Леніна, 2,Євпаторія,97400)

про визнання договору недійсним; за зустрічним позовом про визнання права

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Євпаторійської міської ради від 24.02.2000 р. №23-15/41 “Про надання у постійне користування Дочірньому підприємству “Санаторій “Перемога для дітей з батьками”ЗАТ ЛОЗП України “Укрпрофоздоровниця”земельної ділянки для обслуговування будівель та споруд”підприємству було надано в постійне користування земельну ділянку із земель міста загальною площею 5,27 га за адресами: вул..Фрунзе, 4 та Горького, 18, вул. Горького, 20, вул. Пушкіна, 64а для обслуговування будівель та споруд, які належать на праві власності ЗАТ ЛОЗП України “Укрпрофоздоровниця”.

На підставі даного рішення 07.09.2000 р. Дочірньому підприємству “Санаторій “Перемога”для дітей з батьками” ЗАТ ЛОЗП України “Укрпрофоздоровниця”був виданий Державний акт на право постійного користування землею І-КМ №001990 про те, що зазначеному користувачу надається у постійне користування 5,27 га землі у межах згідно з планом землекористування.

Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №149.

Після вилучення частин земельної ділянки на підставі відповідних рішень Євпаторійської міської ради, в постійному користуванні ДП “Санаторій “Перемога”для дітей з батьками” ЗАТ ЛОЗП України “Укрпрофоздоровниця” залишилась земельна ділянка площею 39 404 кв. м., про що були внесені відповідні зміни до державного акту.

За результатами розгляду звернення головного лікаря ДП “Санаторій “Перемога”для дітей з батьками” на підставі рішення Євпаторійської міської ради від 16.06.2004 р. “Про передачу в оренду на 5 (п'ять) років земельної ділянки Дочірньому підприємству “Санаторій “Перемога”для дітей з батьками закритого акціонерного товариства “Укрпрофоздоровниця”підприємству була передана в оренду земельна ділянки площею 39 404 кв. м., кад. №:01:004:0035, що розташована за адресою м. Євпаторія, вул.Фрунзе, 4 і вулиця Горького, 18.

23.07.2004 р. між Дочірнім підприємством “Санаторій “Перемога”для дітей з батьками” ЗАТ ЛОЗП України “Укрпрофоздоровниця” та Євпаторійською міською радою був укладений договір оренди земельної ділянки площею 39 404 кв. м., кад. №:01:004:0035, що розташована за адресою м.Євпаторія, вул.Фрунзе, 4 і вулиця Горького, 18.

Відповідно до п.7 Договору, договір укладений строком на 5 років, до 16.06.2009 р.

Договір оренди земельної ділянки зареєстрований у КРФ ДП “Центр державного земельного кадастру” 18 квітня 2005 р. за №714 –тобто, набув чинності 18.04.2005 р.

Після дослідження матеріалів справи та наданих сторонами доказів, вислухавши пояснення представників сторін, судова колегія повністю погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги Євпаторійської міської ради на рішення суду першої інстанції, та при цьому виходить з наступного.

Відповідно до ст.63 ГК України у випадках існування залежності від іншого підприємства, передбаченої статтею 126 цього Кодексу, підприємство визнається дочірнім.

Згідно з п.1.2 Статуту Дочірнього підприємства “Санаторій “Перемога”для дітей з батьками” засновником і власником Підприємства є юридична особа згідно із законодавством України - Закрите акціонерне товариство лікувально-оздоровчих установ профспілок України “Укрпрофоздоровниця”, позивач по справі.

П.п.3.11. Статуту підприємства передбачає, що підприємство володіє та користується майном на праві господарського відання, відповідно до мети своєї діяльності з певними обмеженнями дій Підприємства щодо відчуження, міни, застави, позики, оренди нерухомого майна тощо, які здійснюються органами управління підприємства.

В свою чергу, відповідно до п.4.4 Статуту підприємства, головний лікар самостійно укладає угоди, контракти, договори та здійснює у зв'язку з цим фінансово-господарські операції, які не перевищують 2% від вартості основних фондів Підприємства, при перевищенні - тільки за узгодженням з Директором Представництва.

Згідно з п.8 Договору оренди земельної ділянки від 23.07.2004 р., щомісячний розмір орендної плати без ПДВ становить: з 15.05. по 15.09 –9 834 грн. 25 коп.; з 16.09. по 14.05 –7 867 грн. 40 коп.

Враховуючи триваючі правовідносини сторін за даним договором (з 18.04.2005 р. по 16.06.2009 р.), судова колегія вбачає, що розмір орендної плати становить суму, яка значно перевищує 2% від вартості майна підприємства.

Так, за умовами зазначеного договору оренди лише за 12 календарних місяців орендар сплачує орендодавцеві 102 276 грн. 20 коп., тоді як відповідно до листа Дочірнього підприємства “Санаторій “Перемога”для дітей з батьками” ЗАТ ЛОЗП України “Укрпрофоздоровниця”від 26.11.2007 р., станом на 31.03.2004 р. вартість основних фондів вказаного підприємства складає 9980,6 тис. грн.

Проте, з матеріалів справи випливає, що даний договір оренди був укладений без узгодження з Директором представництва ЗАТ ЛОУЗП України “Укрпрофоздоровница” у м.Євпаторія, як на час укладення договору так і в подальшому, чим порушені положення статуту Дочірнього підприємства “Санаторій “Перемога”для дітей з батьками” ЗАТ ЛОЗП України “Укрпрофоздоровниця”, а докази зворотного сторонами не надані та в матеріалах справи відсутні

Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

При цьому, згідно зі ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В свою чергу, ст.203 ЦК України визначає загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для дійсності правочину - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2 вказаної норми).

Згідно зі ст.92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Крім того, відповідно до ч.3 вказаної норми кодексу, орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно зі ст.207 ЦК України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Таким чином, судова колегія вважає, що при укладені спірного договору оренди були порушені вказані норми закону та головний лікар, як представник підприємства, діяв з перевищенням своїх повноважень, а отже, суд першої інстанції цілком обґрунтовано застосував при прийнятті рішення ст..83 ГПК України, оскільки встановив недійсність пов’язаного з предметом спору договору. .

Крім того, судова колегія на підставі вищенаведених норм законодавства погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що рішення Євпаторійської міської ради від 16.06.2004 р. “Про передачу в оренду на 5 (п'ять) років земельної ділянки Дочірньому підприємству “Санаторій “Перемога”для дітей з батьками закритого акціонерного товариства “Укрпрофоздоровниця”, також підлягає визнанню недійсним.

Так, спірний договір оренди земельної ділянки був укладений між Євпаторійською міської радою та ДП “Санаторій “Перемога”для дітей з батьками” саме на підставі рішення Євпаторійської міської ради від 16.06.2004 р. “Про передачу в оренду на 5 (п'ять) років земельної ділянки Дочірньому підприємству “Санаторій “Перемога”для дітей з батьками закритого акціонерного товариства “Укрпрофоздоровниця”.

При цьому, судова колегія зазначає, що відповідно до положень ст.. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки –тобто, є складним правочином.

Відповідно до Роз'яснення Президії ВАСУ “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів”від 26.01.2000 р., №02-5/35, підставами для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства, а також обов'язковою умовою визнання акту недійсним є порушення у зв'язку із прийняттям відповідного акту, прав і охоронюваних законом інтересів позивача в справі.

Ст. 19 Конституції передбачає, що органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов'язані діяти тільки на підставі, у межах повноважень і способами, передбаченими Конституцією і законами України.

Таким чином, акти органів місцевого самоврядування повинні прийматися на підставі вимог діючого на момент прийняття відповідного акту законодавства.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що Євпаторійська міська рада прийняла рішення щодо укладення спірного договору з дочірнім підприємством позивача та, при цьому, орган місцевого самоврядування порушив права позивача, оскільки без згоди позивача або його уповноваженого представника змінив правову підставу користування земельною ділянкою (замість права постійного користування на право оренди) на якій перебувають об'єкти нерухомості, що належать на праві власності саме позивачу (ЗАТ ЛОУЗП України “Укрпрофоздоровниця”), що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

А за таких обставин, судова колегія доходить до висновку про те, що правочин щодо передачі в оренду третій особі земельної ділянки, а саме –рішення Євпаторійської міської ради та укладений на підставі цього рішення договір оренди, підлягає визнанню недійсним в цілому –як договір, так і рішення, на підставі якого цей договір укладено.

Судова колегія також вважає, що судом першої інстанції правильно задоволений позов третьої особи про визнання права постійного користування земельною ділянкою площею 39 404 кв. м., кад. №:01:004:0035, розташованою за адресою м.Євпаторія, вул.Фрунзе, 4 і вулиця Горького, 18 на підставі Державного акту на право постійного користування землею, зареєстрованого 07 вересня 2000 р.

Так, відповідно до ст.16 ЦК України, (захист цивільних прав і інтересів судом), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, способами захисту цивільних прав та інтересів також може бути визнання права.

Відповідно до фактичних обставин справи, що підтверджуються матеріалами справи, до укладання договору оренди земельної ділянки використання землі підприємством здійснювалося на підставі державного акту на право постійного користування землею.

Згідно з Розділом III Земельного кодексу України землі України можуть перебувати у осіб на наступному праві –праві власності, праві користування (право постійного користування, право оренди), праві земельного сервітуту, праві користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови.

Відповідно до ст..92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації.

В свою чергу, відповідно до п.6 Перехідних положень Земельного кодексу України громадяни і юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але відповідно до Кодексу не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Однак, згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року N 5-рп/2005 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками), положення пункту 6 Розділу X щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним)          При цьому, Конституційний суд України мотивував прийняття даного рішення тим, що відповідно до Земельного Кодексу України (2001 р.) права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності, а також громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації.

Використання терміна "набувають", що означає "ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь", після набрання чинності статтею 92 Кодексу свідчить, що ця норма не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках за станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення.

Відповідно до вказаного Рішення Конституційний суд України дійшов висновку, що пункт 6 Перехідних положень Кодексу через відсутність встановленого порядку переоформлення права власності або оренди та унеможливлення безоплатного проведення робіт із землеустрою і виготовлення технічних матеріалів та документів для переоформлення права постійного користування земельною ділянкою на право власності або оренди в строки, визначені Кодексом, суперечить положенням частини четвертої статті 13, частини другої статті 14, частини третьої статті 22, частини першої статті 24, частин першої, другої, четвертої статті 41 Конституції України.

За таких обставин, оскільки третя особа набла право постійного користування земельною ділянкою у відповідності з чинним на той час законодавством, то відповідно до Рішення Конституційного суду України та враховуючи недійсність правочину щодо передачі в оренду третій особі земельної ділянки (договору оренди земельної ділянки та рішення Євпаторійської міської ради від 16.06.2004 р.), судова колегія вважає, що суд першої інстанції, як єдиним якісно можливим способом відновлення прав третьої особи, рівно як і способом захисту прав позивача, цілком обґрунтовано визнав за ДП “Санаторій “Перемога” для дітей з батьками ЗАТ ЛОУЗП України “Укрпрофоздоровниця” право на постійне користування земельною ділянкою на умовах державного акту на право постійного користування землею І-КМ №001990 від 07.09.2000 р.

Керуючись статтями 101, 103 (пунк 1), 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Євпаторійської міської ради на рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 17 грудня 2007 року по справі № 2-8/15899-2007 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 17 грудня 2007 року по справі № 2-8/18599-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  О.В. Дугаренко

Судді                                                                                О.Л. Котлярова

Г.К. Прокопанич