ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2008 р.

Справа № 8/265-07-8166

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шевченко В.В.

суддів: Бєляновського В.В., Мирошниченко М.А.

при секретарі судового засідання: Волощук О. О.

за участю представників сторін:

від позивача: Прохода Ю.Л. –за дорученням

від відповідача: Поночовний О.А. –за дорученням

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Муроване”, с. Мурована, Котовського району, Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області

від 19 грудня 2007 року

у справі № 8/265-07-8166

за позовом Закритого акціонерного товариства „Селена”, с. Дачне, Біляївського району, Одеської області

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Муроване”, с. Мурована, Котовського району, Одеської області

про розірвання договору та відшкодування збитків у розмірі 144 000 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

16.10.2007 р. закрите акціонерне товариство „Селена” (далі позивач, ЗАТ) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до сільськогосподарського виробничого кооперативу „Муроване” (далі відповідач, СВК) про розірвання договору № К-2004-53(28) від 08.04.2004 р. та стягнення заподіяних збитків у розмірі 144 000 грн.

Остаточні позовні вимоги мотивовані тим, що СВК своєчасно не виконав свої зобов’язання за укладеним договором № К-2004-53(28) від 08.04.2004 р. щодо надання послуг з вирощування, збирання на своїх посівних площах та транспортування на кукурудза-калібрований завод насіння гібридів кукурудзи першого покоління, у зв’язку з чим ЗАТ просить розірвати вищеназваний договір та стягнути з СВК на свою користь заподіяні збитки: 17 640 грн. –вартість наданого позивачем відповідачеві насіння та 126 360 грн. –упущеної вигода, яка складається з різниці між вартістю 80 тон насіння гібриду кукурудзи першого покоління в сумі 264 000 грн., які б отримав позивач за умови своєчасного виконання відповідачем своїх зобов’язань за укладеним договором та 120 000 грн. –вартість послуг СВК за умовами договору.

У відзиві на позов СВК позовні вимоги ЗАТ вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки договір № К-2004-53(28) від 08.04.2004 р. між сторонами не укладався та не підписувався уповноваженою СВК особою, а в накладній № 28 від 08.04.2004 р. на отримання насіння не зазначена посада та прізвище особи, яка отримала товар та відсутня печатка відповідача.

Рішенням господарського суду Одеської області від 19.12.2007 р. (суддя Атанова Т. О.) позов задоволений у повному обсязі. Укладений між сторонами у справі договір № К-2004-53(28) від 08.04.2004 р. –розірваний та з СВК на користь ЗАТ стягнуто 144 000 грн. заподіяних збитків з яких: 17640 грн. складає вартість наданого позивачем відповідачеві насіння та 126 360 грн. –упущена вигода, а також понесені останнім судові витрати по справі: 1525 грн. –на сплату держмита та 118 грн. –на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивовано тим, що СВК своєчасно не виконав свої зобов’язання за укладеним договором № К-2004-53(28) від 08.04.2004 р. щодо надання послуг з вирощування, збирання на своїх посівних площах та транспортування на кукурудза-калібрований завод насіння гібридів кукурудзи першого покоління, у зв’язку з чим названий договір підлягає розірванню на підставі ч. 2 ст. 852 ЦК України та відповідач повинний відшкодувати позивачеві заподіяні збитки: 17 640 грн. –вартість наданого позивачем відповідачеві насіння та 126 360 грн. –упущена вигода, яка складається з різниці між вартістю 80 тон насіння гібриду кукурудзи першого покоління в сумі 264 000 грн., які б отримав позивач за умови своєчасного виконання відповідачем своїх зобов’язань за укладеним договором та 120 000 грн. –вартість послуг СВК за умовами договору. Судові витрати по справі розподілені судом між сторонами відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

В апеляційній скарзі СВК просить рішення місцевого суду скасувати, оскільки воно прийнято без достатніх на це підстав, не відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, ухвалено з порушенням норм матеріального права, так як судом не враховані приписи ст. 181 ГК України, якою встановлений загальний порядок укладання господарських договорів, згідно якої господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. На копії договору, приєднаної до матеріалів справи, перший аркуш взагалі не підписаний та не скріплений печатками. Від імені СВК в договорі зазначений Пономарчук В.Ф., який не являється керівником або повноважною особою. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру –керівником СВК є Кушнір С.Ф. На другому аркуші не зазначено посаду та прізвище особи, яка підписала договір. Вказані у договорі роботи, кооператив не виконував. Зазначеним обставинам не надано належної правової оцінки в оскарженому судовому рішенні, у зв’язку з чим воно підлягає скасуванню, а в позові ЗАТ слід відмовити.

В судовому засіданні представник СВК пояснив, що підписаний від імені відповідача договір в подальшому був схвалений кооперативом та згідно товарно-транспортним накладним на Чубавському КХП позивачеві було поставлено насіння кукурудзи у кількості 103560 тон, у зв’язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Одночасно представником СВК заявлено клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме товарно-транспортних накладних про отримання позивачем від відповідача насіння кукурудзи.

Оскільки представник СВК нічим не обґрунтував неможливість надання цих доказів суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього, то колегія суддів, відповідно до вимог ст. 101 ч. 1 ГПК України, не знаходить підстав для залучення названих додаткових доказів до матеріалів справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ЗАТ просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В судовому засіданні представник ЗАТ доводи відзиву на апеляційну скаргу підтримав.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і правильно встановлено судом першої інстанції, 08.04.2004 р. між сторонами у справі був укладений договір № К-2004-53(28), який підписаний та скріплений печаткою СВК. Відповідно до умов укладеного договору СВК зобов’язався надати ЗАТ комплекс послуг по вирощуванню, збиранню на своїх посівних площах та транспортуванню на кукурудза-калібрований завод насіння гібридів кукурудзи першого покоління, а ЗАТ –прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість у порядку та в строк, передбачений договором. Згідно п. 2.3.1. договору СВК зобов’язався виконати весь об’єм агротехнологічних заходів, необхідних для отримання максимального урожаю і якості насіння власними силами, за свій рахунок та передати ЗАТ весь об’єм вирощеного насіння в строк до 01.11.2004 р. (п. 2.3.4 договору)

Пунктом 2.1.1 договору передбачено, що ЗАТ із свого складу передає СВК насіння батьківських форм гібрида кукурудзи марки „Смена АМ” (I покоління) у кількості 1200 кг та “Сувенір МВ” (II покоління) у кількості 280 кг загальною вартістю 17640 грн.

На виконання умов укладеного договору, відповідно до довіреності СВК серії ЯЖЧ № 104531 від 08.04.2004 р. та за накладною № 28 від 08.04.2004 р. через громадянина Пономарчук В.Ф. відповідач отримав від позивача насіння батьківських форм гібрида кукурудзи марки „Смена АМ” (I покоління) у кількості 1200 кг та “Сувенір МВ” (II покоління) у кількості 280 кг.

Сукупність вищенаведених доказів повністю спростовує доводи СВК про те, що він договір № К-2004-53(28) від 08.04.2004 р. з ЗАТ не укладав та не отримував від останнього вищеназване насіння кукурудзи.

Крім того, в судовому засіданні представник СВК пояснив та надав письмові пояснення, що підписаний від імені відповідача договір в подальшому був схвалений кооперативом.

Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Відповідно до ч. 2 цієї ж статті наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює та припиняє цивільні права та обов’язки з моменту вчинення цього правочину.

Схвалення договору від 08.04.2004 р. СВК та прийняття його до виконання підтверджується іншими наявними у справі доказами, а саме, довіреністю серії ЯЖЧ № 104531 від 08.04.2004 р., виданою відповідачем на отримання від ЗАТ батьківських форм кукурудзи, обумовлених договором для виконання зобов’язань по вирощуванню відповідно до договору та накладною № 28 від 08.04.2004 р., відповідно до якої зазначені батьківські форми були отримані представником СВК. Довіреність видана на бланку суворої звітності, підписана керівником та головним бухгалтером відповідача, містить відбиток печатки. Оригінали вищеназваних документів були досліджені як судом першої, так і апеляційної інстанції.

Таким чином, відповідач своїми діями по видачі довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей та фактичному отриманню батьківських форм кукурудзи відповідно до умов укладеного договору, підтвердив прийняття цього договору до виконання, а тому ствердження СВК про те, що він договір № К-2004-53(28) від 08.04.2004 р. з ЗАТ не укладав та не отримував від останнього вищеназване насіння кукурудзи є голослівними, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи.

Ретельно дослідивши матеріали справи суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що СВК в обумовлений договором строк –01.11.2004 р. свої зобов’язання за договором не виконав, чим здійснив істотний відступ від умов укладеного договору, а тому підставне, відповідно до вимог ч. 2. ст. 852 ЦК України, розірвав цей договір, так як за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов’язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

На підставі ч. 3 ст. 612 ЦК України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов’язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийнятій виконання і вимагати відшкодування збитків.

Наданий позивачем розрахунок заподіяних йому збитків, внаслідок невиконання СВК своїх зобов’язань за укладеним договором, не оспорений останнім а ні в цілому, а ні за його складовими, перевірений судом першої та апеляційної інстанції та є правильним і вірним.

Тому місцевий суд правомірно стягнув з СВК на користь ЗАТ – 17640 грн. вартості насіння батьківських форм насіння кукурудзи, переданих позивачем відповідачеві відповідно до п. 2.1.1 договору.

Розмір неотриманих доходів (упущеної вигоди) відповідно до умов договору правильно визначено судом у сумі доходу (вигоди), який би був отриманий позивачем у разі виконання відповідачем умов договору, за виключенням витрат на послуги відповідача за договором та вартості наданих для виконання договору матеріалів ЗАТ, а саме, батьківських форм кукурудзи, вартість яких, як зазначено вище, відповідно до п. 4.1. договору складає 17640 грн. Вартість послуг відповідача у разі виконання ним своїх зобов’язань за договором визначається п. п. 3.1, 3.2 договору та складає не більше 120000 грн. Водночас, відповідно до п. п. 2.1.1, 3.1 договору у разі виконання СВК своїх зобов’язань за договором, ЗАТ отримав би 80 тон насіння гібриду кукурудзи першого покоління ОдМа 310 МВ в строк до 01.11.2004 р.

Тому, розмір упущеної ЗАТ вигоди складає різницю між очікуваним рівнем доходу (264000 грн.) та витратами позивача, які він повинний був здійснити (120000 грн. на послуги відповідача і 17640 грн. –вартість переданого відповідачеві насіння) складає 126360 грн.

Доказом того, що ЗАТ дійсно отримав би у разі виконання СВК своїх зобов’язань за договором кошти за 80 тон насіння кукурудзи в сумі 264000 грн. є договір купівлі-продажу № 430 від 19.10.2004 р. укладений між ЗАТ та ВАТ „Гібридний соняшник”. Але, у зв’язку з невиконанням СВК своїх зобов’язань за договором № К-2004-53(28) від 08.04.2004 р. ЗАТ був позбавлений можливості виконати договір № 430 від 19.10.2004 № 430 та отримати від ВАТ „Гібридний соняшник” грошові кошти в сумі 264000 грн., що повністю підтверджується письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Згідно висновку спеціаліста насіння батьківських форм кукурудзи не могло зберегтися до серпня 2007 р. у тому ж вигляді, відповідно до тих же посівних і сортових якостей, в якому воно було передано відповідачеві у квітні 2004 р., внаслідок чого ці збитки не можуть бути відшкодовані в натурі, а можуть бути відшкодовані лише грошовими коштами. Упущена вигода у вигляді доходу від вартості насіння кукурудзи, яке мало бути вироблено відповідачем, відповідно до його підрядних зобов’язань за договором, то, оскільки, ці зобов’язання не були виконані, то таке майно в натурі не існує, у зв’язку з чим відшкодування неотриманих доходів в натурі є неможливим, внаслідок чого суд першої інстанції підставне стягнув з СВК на користь ЗАТ заподіяні збитки у грошовому виді.

Понесені судові витрати по справі правильно, відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України, розподілені судом між сторонами у справі та з відповідача на користь позивача стягнуто: 1525 грн. –понесених витрат на сплату держмита та 118 грн. –понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101–105 ГПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Одеської області від 19.12.2007 року у справі № 8/265-07-8166 –залишити без змін, а апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Муроване”, с. Мурована, Котовського району, Одеської області –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В. В. Шевченко

Судді В. В. Бєляновський

М. А. Мирошниченко

Постанову підписано 09.04.2008 р.