ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2008 р.

№ 8/402-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М. –головуючого,

Катеринчук Л.Й. (доповідач),

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу

управління Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі Сумської області

на ухвалу

та постанову

господарського суду Сумської області від 26.07.2007

Харківського апеляційного господарського суду від 08.10.2007

у справі

господарського суду

№ 8/402-06

Сумської області

за заявами

управління Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі Сумської області

Роменської міжрайонної державної податкової інспекції

Томашівської сільської ради Недригайлівського району

Недригайлівської міжрайонної виконавчої дирекції Сумського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

про визнання банкрутом

сільськогосподарського виробничого кооперативу «Надія-СНТ»

в судовому засіданні взяли участь представники :

від заявників

не з’явились

від боржника

не з’явились

В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду Сумської області від 26.07.2007 (суддя Рижков М.Б.) провадження у справі № 8/402-06 припинено. Ухвала суду прийнята з посиланням на те, що безспірні грошові вимоги ініціюючих кредиторів до боржника СВК «Надія-СНТ»на дату порушення провадження у справі про банкрутство становила менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, оскільки, до сум грошових зобов’язань боржника були включені штраф та інші фінансові санкції нараховані кредиторами на час звернення до суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, управління Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі Сумської області (далі –управління) звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.10.2007 апеляційну скаргу залишено без задоволення, ухвалу суду від 26.07.2007 залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, управління звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій, аргументуючи порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 1, 6, 40 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі –Закону), статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку ухвалу суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судами норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Згідно з статтею 1 Закону грошове зобов’язання –зобов’язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

До складу грошових зобов’язань боржника не зараховуються недоїмка (пеня та штраф), визначена на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов’язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров’ю громадян, зобов’язання з виплати авторської винагороди, зобов’язання перед засновниками (учасниками) боржника –юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов’язань, в тому числі, розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням процентів, які зобов’язаний сплатити боржник, визначаються на день подачі в господарський суд заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

За приписами пункту 3 статті 6 Закону справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, управління в якості наявності та безспірності грошових зобов’язань боржника Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Надія-СНТ”, с. Томашівка, Недригайлівського району надало:

- рішення господарського суду Сумської області по справі № 8/366-04 від 06.09.2004 року про стягнення грошової суми з Приватного підприємства “Надія” у розмірі 4 597 грн. 08 коп.;

- Рішення господарського суду Сумської області по справі № 16/635-04 від 17.01.2005 року про стягнення грошової суми з Приватного підприємства “Надія” у розмірі 1622 грн. 01 коп.;

- рішення господарського суду Сумської області по справі № 4/151-05 від 21.04.2005 року про стягнення грошової суми з Приватного підприємства “Надія” у розмірі 3 590 грн. 32 коп.;

- Рішення господарського суду Сумської області по справі № 3/380-05 від 01.09.2005 року про стягнення грошової суми з Приватного підприємства “Надія” у розмірі 7163 грн. 16 коп.;

- Рішення господарського суду Сумської області по справі № 3/519-05 про стягнення грошової суми з Приватного підприємства “Надія” у розмірі 1975 грн. 36 коп.;

- Рішення господарського суду Сумської області по справі № 8/114-05 від 11.04.2005 року про стягнення грошової суми з Приватного підприємства “Надія” у розмірі 511 грн. 86 коп.;

- рішення господарського суду Сумської області по справі № 10/479-05 від 18.08.2005 року про стягнення грошової суми з Приватного підприємства “Надія” у розмірі 341 грн. 24 коп.

За вказаними грошовими вимогами УПФУ в Недригайлівському районі у справі про банкрутство боржника Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Надія –СНТ” грошове зобов’язання сплатити певну грошову суму виникло у Приватного підприємства “Надія”, відповідно і доказів пред’явлення до сплати вказаних сум з поточного рахунку боржника в установі банку до заяви не додані, в матеріалах справи відсутні.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про безспірність вимог кредитора до боржника, дотримання порядку пред’явлення безспірних вимог до сплати до поточного рахунку боржника в банківській установі, доказів, які свідчать про дату прийняття банківською установою боржника безспірних вимог кредитора до виконання у розмірі вказаному УПФУ в Недригайлівському районі в поданій заяві про порушення провадження у справі про банкрутство - до заяви кредитора не додані, в матеріалах справи відсутні.

Рішенням господарського суду Сумської області по справі № 4/45 за позовом Томашівської сільської ради про стягнення грошової суми в розмірі 11 185 грн. 89 коп., прийнято не щодо боржника –Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Надія –СНТ”, а щодо іншої особи - СТОВ “Надія”. Доказів процесуальної заміни СТОВ "Надія" правонаступником ініціюючий кредитор не надав. Відповідно, сума 11 185 грн. 89 коп. не може бути безспірною вимогою до боржника у справі.

Рішенням господарського суду Сумської області по справі № 2/185-05 від 17.11.2005 року за позовом Недригайлівської міжрайонної виконавчої дирекції Сумського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про стягнення грошової суми в розмірі 3 728 грн. 12 коп. прийнято не щодо боржника –Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Надія –СНТ”, а щодо іншої особи Приватного підприємства “Надія”. Доказів процесуальної заміни Приватного підприємства "Надія" правонаступником ініціюючий кредитор не надав.

В обґрунтування грошових зобов’язань по сплаті податків Роменською МДПІ також, надано Рішення господарського суду Сумської області про стягнення податкового боргу з іншої юридичної особи, а саме з Приватного підприємства “Надія”, а не з Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Надія –СНТ” без надання доказів процесуальної заміни Приватного підприємства "Надія" ініціюючим кредитором у справі про банкрутство.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, про те, що до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство ініціюючі кредитори не додали належних доказів про наявність безспірних грошових вимог, які перевищують 300мінімальних розмірів заробітної плати, а також про те, що до складу зазначених вимог не можуть включатися пені та штрафи, незалежно від того, що їх стягнення проводилося за судовими рішеннями, прийнятими в позовному провадженні.

Доводи скаржників про незаконність припинення провадження у справі за статтею 80 ГПК України колегія суддів касаційної інстанції вважає необґрунтованими . Згідно з частиною 1 статті 80 ГПК України провадження у справі припиняється у випадку, якщо спір не підлягає розгляду в судах України. Чинним законодавством про банкрутство, як спеціальними нормами права, не виключається можливість застосування загальних процесуальних норм припинення провадження у справі про банкрутство, якщо таке порушення було безпідставним за відсутності передбаченого статтею 6 Закону мінімуму безспірних вимог ініціюючого кредитора.

На підставі наведеного та діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції, згідно приписів статей 111-5, 111-7 Господарського процесуального кодексу України, не вбачає підстав для скасування ухвали господарського суду Сумської області від 26.07.2007 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 08.10.2007 у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 111-5,111-7,111-9,111-11 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі Сумської області залишити без задоволення.

2.          Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.10.2007 та ухвалу господарського суду Сумської області від 26.07.2007 залишити без змін.

Головуючий Б. Поляков

Судді                                                                        Л. Катеринчук

Н. Ткаченко