ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.06.08 р.                     Справа № 36/23

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Н.В.Будко

при секретарі судового засідання К.М.Крючковой

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Відкритого акціонерного товариства Красноперекопський “Райагрохім” м.Красноперекопськ АРК

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Завод Проммаш” м.Краматорськ

про: стягнення 409 383грн. 19коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача: Мандзюк М.В. по дов.;

від відповідача: Бондар С.А. по дов.;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Красноперекопський “Райагрохім” м.Красноперекопськ АРК, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю “Завод Проммаш” м.Краматорськ, про стягнення збитків в сумі 409 383грн. 19коп., завдані порушенням відповідачем умов договору зберігання №2507 від 25.07.07р., які складаються з вартості 3-х культиваторів в сумі 223 965грн. 00коп., відсотків за кредитним договором №69/к-07 в сумі 4 068грн. 19коп., витрат на культивацію земель в сумі 136 350грн., а також просить стягнути упущену вигоду в сумі 45 000грн. 00коп.

Під час розгляду спору позивач згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України змінив підставу позову і також просить суд стягнути з відповідача збитки в сумі 409 383грн. 19коп. завдані порушенням відповідачем умов договору №1005 від 10.05.07р., які складаються з вартості 3-х культиваторів в сумі 223 965грн. 00коп., відсотків за кредитним договором №69/к-07 в сумі 4 068грн. 19коп., витрат на культивацію земель в сумі 136 350грн., та стягнути упущену вигоду в сумі 45 000грн. 00коп.

13.05.08р. позивач вдруге уточнив позовні вимоги згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та просить суд стягнути з відповідача збитки в сумі 424 099грн. 81коп. завдані порушенням відповідачем умов договору №1005 від 10.05.07р., які складаються з вартості 3-х культиваторів в сумі 223 965грн. 00коп., відсотків за кредитним договором №69/к-07 в сумі 18 784грн. 81коп. за період з серпня 2007р. по квітень 2008р., витрат на культивацію земель в сумі 136 350грн., та стягнути упущену вигоду в сумі 45 000грн. 00коп.

05.06.08р. позивач ще раз уточнив позовні вимоги згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та просить суд стягнути з відповідача збитки в сумі 426 023грн. 83коп. завдані порушенням відповідачем умов договору №1005 від 10.05.07р., які складаються з вартості 3-х культиваторів в сумі 223 965грн. 00коп., відсотків за кредитним договором №69/к-07 в сумі 20 708грн. 83коп. за період з серпня 2007р. по травень 2008р., витрат на культивацію земель в сумі 136 350грн., та стягнути упущену вигоду в сумі 45 000грн. 00коп.

Суд розглядає вимоги позивача з урахуванням уточнень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір №1005 від 10.05.07р., специфікацію №1 та додаткові угоди до нього, платіжні доручення, товарно-транспортну накладну, акти, видаткову накладну, письмову вимогу від 03.09.07р., договір №4/10 від 08.10.07р., довідку від 20.07.07р., договір №1 від 03.01.07р., додаткову угоду до нього, кредитний договір №69/К-07 від 09.08.07р., бухгалтерську довідку.

Відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки вважає, що умови договору №1005 від 10.05.07р. він не порушував, так як позивач повинен був самостійно вивезти 3 культиватори, письмової вимоги про повернення цих культиваторів від позивача отримано не було. Також відповідач вважає, що ніяких збитків він позивачу не завдавав, а наданий розрахунок збитків жодним чином не підтверджений.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та оцінивши подані докази господарським судом встановлено:

10.05.07р. позивач, Відкрите акціонерне товариство Красноперекопський „Райагрохім”, та відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Завод Проммаш”, уклали договір №1005.

Пунктом 1.1 означеного договору передбачено, що відповідач зобов’язується поставити, а позивач прийняти та оплатити культиватор КПС-КПЭ 7.1Р4 в комплекті з бороною високозубою у кількості та за цінами згідно Специфікації №1, яка є невід’ємною частиною даного договору.

Сторонами була узгоджена та підписана Специфікація №1 до договору, згідно якої відповідач зобов’язався поставити позивачу культиватор КПС-КПЭ 7.1Р4+БВ3 у кількості 6шт. за ціною 62 212грн. 50коп. без урахування ПДВ, а всього на суму 447 930грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п.4.1 договору позивач здійснює оплату товару у розмірі 100% згідно рахунку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача.

Розділом 5 договору сторони визначили строки та умови поставки.

Так, за приписами п.п. 5.1 та 5.2 договору строк виготовлення культиваторів складає 20 банківських днів з моменту перерахування 100% передоплати.

Додатковою угодою від 25.07.07р. до договору сторони змінили кількість культиваторів КПС-КПЭ 7.1Р4 в комплекті з бороною високозубою у Специфікації №1 до договору, та визначили, що відповідач повинен поставити позивачу культиватори КПС-КПЭ 7.1Р4 у кількості 4шт. на загальну суму 298 620грн. 00коп.

25.07.07р. сторони уклали ще одну додаткову угоду до договору купівлі-продажу №1005 від 10.05.07р., якою змінили умови платежу та встановили, що позивач здійснює передоплату у розмірі 20% від загальної суми договору шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача, і до 100% передоплати за поставлені культиватори вони знаходяться на відповідальному зберіганні на складі відповідача.

Також, означеною додатковою угодою сторони визначили строк виготовлення культиваторів, який складає 30 днів з дня 20% передоплати, а також встановили, що культиватори знімаються з відповідального зберігання та передаються позивачу після 100% передоплати.

Таким чином, оцінивши укладений сторонами договір №1005 від 10.05.07р. з урахуванням додаткових угод до нього, господарський суд вважає, що він містить елементи різних договорів, зокрема таких як договір купівлі-продажу та договір зберігання, і за своїм змістом та правовою природою є змішаним договором, у зв’язку з чим відповідно до вимог ч.2 ст.628 Цивільного кодексу України до нього застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори купівлі-продажу (ст. ст. 655-697 Цивільного кодексу України) та зберігання (ст. ст. 936-955 Цивільного кодексу України).

В матеріалах справи міститься договір зберігання №2507, згідно якого позивач передає відповідачу на зберігання культиватори КПС-КПЭ 7.1Р4 в комплекті з бороною високозубою у кількості та за цінами, згідно Специфікації №1, яка є невід’ємною частиною договору №1005 від 10.05.07р.

Оскільки позивач уточнив позовні вимоги та змінив підставу виникнення спору, зазначивши, що спір виник внаслідок порушення відповідачем умов договору №1005 від 10.05.07р., суд договір зберігання №2507 від 25.05.07р., який залучений до матеріалів справи, до уваги не приймає, так як під час розгляду спору обидві сторони стверджували, що жодних правових відносин за цим договором у них не було.

Платіжним дорученням №393 від 27.06.07р. позивач на виконання умов п. 4.1 договору купівлі-продажу №1005 від 10.05.07р. в редакції додаткової угоди до нього від 25.07.07р., перерахував відповідачу передоплату в сумі 65 000грн. 00коп.

В подальшому, платіжними дорученнями №457 від 13.08.07р. на суму 39 517грн. 00коп. та №23 від 10.08.07р. на суму 194 103грн. 00коп., позивач здійснив остаточний розрахунок з відповідачем за культиватори КПС-КПЭ 7.1Р4 у кількості 4-хшт.

Відповідно до видаткової накладної №ПР-0000085 від 01.08.07р. та акту приймання-передачі від 01.08.07р. відповідач передав позивачу культиватори КПС-КПЭ 7.1Р4 в комплекті з бороною високозубою зав.№28, 29, 30, 31 у кількості 4-хшт.

Однак фактично, як стверджує позивач та не заперечує відповідач, останній передав позивачу лише 1 культиватор 29.09.07р. за товарно-транспортною накладною №002605, а культиватори у кількості 3-х шт. так і залишились у відповідача на відповідальному зберіганні, про що свідчить наявна в матеріалах справи зберігальна розписка відповідача №021 від 07.04.08р.

Частина 1 статті 949 Цивільного кодексу України передбачає обов’язок зберігача повернути поклажодавцю річ, передану на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Зі змісту п.5.3 договору №1005 від 10.05.07р. в редакції додаткової угоди від 25.07.07р. до нього, культиватори знімаються з відповідального зберігання та передаються позивачу після 100% оплати.

Однак в який саме термін після здійснення 100% оплати відповідач повинен передати культиватор и позивачу в договорі не зазначено.

Таким чином, господарський суд вважає, що строк зберігання в договорі не встановлений, і застосовує до даних правовідносин вимоги ч.2 ст.938 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що в даному випадку зберігач зобов’язаний зберігати річ до пред’явлення поклажодавцем вимоги про її повернення та ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України.

Стаття 953 Цивільного кодексу України передбачає, що зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Оскільки позивач здійснив 100% оплату культиваторів, він 03.09.07р. направив на адресу відповідача письмову вимогу про повернення культиваторів.

Доказом направлення вищевказаної вимоги є поштове повідомлення №607540 від 03.09.07р.

Таким чином суд вважає, що через не визначення сторонами певного строку виконання зобов’язання по передачі культиваторів, право позивача вимагати від відповідача виконання цього зобов’язання виникло в порядку ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України – наступного дня після закінчення 7 днів з моменту надіслання відповідачеві письмової вимоги від 03.09.07р. з урахуванням поштового перебігу, тобто 15.09.07р.

Але відповідач повернув позивачу 29.09.07р. з відповідального зберігання лише 1 культиватор, а культиватори у кількості 3-хшт. до теперішнього часу так і залишились не повернутими, у зв’язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача збитки у вигляді вартості цих культиваторів в сумі 223 965грн. так як у виконанні відповідачем своїх зобов’язань в натурі він втратив інтерес.

Однак, незважаючи на порушення відповідачем взятого на себе зобов’язання по договору №1005 від 10.05.07р. господарський суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення збитків у вигляді вартості 3-х культиваторів задоволенню не підлягають за таких підстав.

За змістом ст. 951 Цивільного кодексу України збитки поклажодавцю відшкодовуються зберігачем у разі втрати речі – в розмірі її вартості, в разі пошкодження речі – в розмірі суми, на яку знизилась її вартість. Крім того, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі та вимагати від зберігача відшкодування її вартості в тому випадку, якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням.

Як вбачається з матеріалів справи, передані відповідачу на відповідальне зберігання культиватори у кількості 3-х шт. не втрачені, докази їх пошкодження також відсутні.

Наданий позивачем акт від 03.09.07р. не може бути належним доказом, який підтверджує факт відсутності у відповідача культиваторів, оскільки він складений в односторонньому порядку, у зв’язку з чим судом до уваги не приймається.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи та вимоги діючого законодавства, господарський суд вважає, що позивач не має правових підстав вимагати стягнення з відповідача збитків у вигляді вартості 3-х культиваторів в сумі 223 965грн., а має право лише вимагати повернення цих культиваторів в натурі, однак таких вимог під час розгляду спору позивачем заявлено не було.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем невірно обраний спосіб захисту свого порушеного права, у зв’язку з чим у позовних вимогах в частині стягнення з відповідача збитків у вигляді вартості 3-х культиваторів в сумі 223 965грн. відмовляє.

Водночас, з метою придбання у відповідача культиваторів КПС-КПЭ 7.1Р4 у комплекті з БВЗ у кількості 4-х шт. із заводськими номерами 28, 29, 30, 31, позивач уклав з ТОВ „Український промисловий банк” договір №69/7-07 від 09.08.07р., згідно якого отримав кредит в сумі 194 103грн. 00коп. із процентною ставкою 17% річних.

У зв’язку з тим, що відповідач порушив договірні зобов’язання та не повернув позивачу 3 культиватора, а 1 культиватор повернув несвоєчасно, позивач щомісячно здійснював оплату відсотків банку по кредитному договору №69/К-07 від 08.09.07р.

Оплата позивачем відсотків підтверджується платіжними дорученнями №495 від 29.08.07р. в сумі 1 265грн. 66коп. за серпень 2007р., №548 від 28.09.07р. в сумі 2 802грн. 53коп. за вересень 2007р., №592 від 30.10.07р. в сумі 2 712грн. 12коп. за жовтень 2007р., №625 від 29.11.07р. в сумі 2 802грн. 53коп. за листопад 2007р., №2 від 26.12.07р. в сумі 2 646грн. 92коп. за період з 26.11.07р. по 27.12.07р., №1 від 30.01.08р. в сумі 2 723грн. 84коп. за січень 2008р., №97 від 29.02.08р. в сумі 2 701грн. 98коп. за лютий 2008р., №145 від 28.03.08р. в сумі 2 497грн. 86коп. за березень 2008р., №266 від 30.05.08р. в сумі 2 567грн. 35коп. та банківською випискою від 29.04.08р. в сумі 2 650грн. 87коп. за квітень 2008р.

У зв’язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача відсотки за кредитним договором в загальній сумі 20 708грн. 83коп. за період з серпня 2007р. по травень 2008р. включно.

Факт неналежного виконання умов договору з боку відповідача підтверджений матеріалами справи, вина відповідача у несвоєчасному виконання договірних зобов’язань в частині поставки позивачу культиваторів доведена, у зв’язку з чим господарський суд вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення збитків за кредитним договором є обґрунтованими, але підлягають задоволенню частково з огляду на таке.

Розрахунок відсотків позивач здійснює наступним чином: за період з серпня по жовтень 2007р. – за 4 культиватора, а за період з листопада 2007р. по травень 2008р. – за три культиватора, обґрунтовуючи це тим, що згідно акту від 28.09.07р. культиватор у кількості 1шт. відповідачем був поставлений 29.09.07р. в не укомплектованому стані, і лише 23.10.07р. згідно квитанції МЛТ-002723 були до поставлені запчастини та культиватор був введений в експлуатацію 30.10.07р., про що складений акт від 30.11.07р.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок господарський суд вважає, що позивач необґрунтовано нараховує відсотки по кредитному договору за серпень та півмісяця вересня 2007р., оскільки за цей період відповідачем не були порушені договірні зобов’язання, так як культиватори він повинен був поставити у строк до 15.09.07р.

Крім того, акт від 28.09.07р. про те, що поставлений відповідачем 1 культиватор не укомплектований, був складений з порушенням вимог нормативних актів, які регулюють порядок приймання продукції по якості, зокрема Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості, затвердженої постановою Держарбітражу при раді Міністрів СРСР від 25.04.1966р. №П-7, оскільки як вбачається з письмових пояснень позивача від 05.06.08р. відповідач для приймання культиватора по якості не викликався, акт складений в односторонньому порядку і підписаний лише працівниками підприємства позивача.

Акт від 30.10.07р. про введення культиватора в експлуатацію також складений в односторонньому порядку.

У зв’язку з чим господарський суд не приймає надані позивачем акти від 28.09.07р. та від 30.10.07р. як належні докази по справі.

До того ж, господарський суд звертає увагу на те, що акт про некомплектність культиватора датований 28.09.07р., тоді як сам культиватор був отриманий позивачем лише 29.09.07р. за товарно-транспортною накладною №002605, однак у письмових поясненнях від 05.06.08р. представник позивача пояснив, що під час складання акту була допущена механічна помилка і фактично він був складений 29.09.07р.

Також не може прийматися як належний доказ по справі квитанція МЛТ-002743 від 23.10.07р. про поставку позивачу запчастин, оскільки з неї не вбачається, що ці запчастини поставляються саме до культиватора №34, який був поставлений відповідачем на виконання умов договору №1005 від 10.05.07р.

До того ж, відправником запчастин в цій квитанції зазначений не відповідач, а ПП „ЮИС”.

Таким чином, твердження позивача в частині того, що культиватор був поставлений відповідачем в недоукомплектованому стані і лише 23.10.07р. до нього поставлені запчастини, не знайшли свого підтвердження під час розгляду спору, у зв’язку з чим господарський суд вважає безпідставним нарахування позивачем відсотків по кредитному договору за жовтень 2007 року за 4 культиватори, оскільки 1 культиватор відповідачем був поставлений 29.09.07р.

Таким чином, з огляду на порушення відповідачем договірного зобов’язання, господарський суд вимоги позивача в частині стягнення збитків у вигляді відсотків за кредитним договором №69/К-07 від 09.08.07р. задовольняє частково в сумі 17 366грн. 34коп. із розрахунку: за період з 15.09.07р. по 31.09.07р. за 4 культиватора – 1 402грн. 27коп., (плат.дор. №548 від 28.09.07р. – 2802грн. 53коп. /2 =1 402грн. 27коп.), а за період з жовтня 2007р. по травень 2008р. – за три культиватора сумі 15 964грн. 07коп. (сума відсотків, сплачених позивачем за відповідний місяць х 75%).

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки у вигляді витрат на культивацію земель в сумі 136 350грн. 00коп.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зв’язку з порушенням відповідачем умов договору №1005 від 10.05.07р. та відсутністю можливості власними силами провести культивацію земель він вимушений був укласти договір №4/10 від 08.10.07р. підряду на культивацію ґрунту та посів зернових з Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю „Ведичне екологічно-чисте сільське господарство „Махаріші”, відповідно до якого останнім були надані послуги по культивації земель на суму 136 350грн. 00коп., які позивач оплатив платіжними дорученнями №557 від 08.10.07р. в сумі 5000грн. 00коп., №558 від 12.10.07р. в сумі 40 000грн. 00коп., №562 від 17.10.07р. в сумі 45 000грн.00коп., №632 від 30.11.07р. в сумі 30 000грн., №613 від 23.11.07р. в сумі 20 000грн.

За приписами ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміють витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст.225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені особою, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Згідно ч.1 ст.623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

В силу ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України, під збитками розуміються витрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливо лише при наявності певних, передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності.

Одним з елементів складу цивільного правопорушення, який вимагається законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, є об’єктивна сторона, яку утворюють: наявність збитків у майновій сфері кредитора; протиправні дії, які виражені у невиконанні або неналежному виконанні боржником взятого на себе зобов’язання; причинний зв’язок між протиправними діями боржника та збитками.

При цьому важливим елементом об’єктивної сторони правопорушення є причинний зв’язок між збитками, які виникли у кредитора та протиправними діями боржника, які виражені у порушенні ним взятих на себе зобов’язань. Тобто, протиправна дія є причиною, а збитки –наслідком протиправної дії.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання взятих ним на себе зобов’язань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалами від 11.04.08р. та від 13.05.08р. господарський суд зобов’язав позивача надати докази, які підтверджують те, що позивач не мав можливості власними силами та транспортом здійснити культивацію ґрунту на орендованій землі, призначеній для проведення сільськогосподарських робіт, надати докази, які підтверджують те, що у позивача була необхідність в укладанні договорів з СТОВ „Ведичне екологічно-чисте сільське господарство „Махаріші”, а також надати докази прямого причинного зв’язку між порушенням зобов’язання і завданими збитками.

Однак такі докази позивачем надані не були, у зв’язку з чим заявлена позивачем до стягнення грошова сума у розмірі 136 350 грн. 00коп., витрачена ним на культивацію земель, не може розглядатись як завдані йому (позивачу) відповідачем збитки, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру і факт їх наявності та розмір не знаходяться у необхідному зв’язку з фактом неналежного виконання відповідачем своїх зобов’язань за іншим договором.

Надані позивачем бухгалтерська довідка та Наукове обґрунтування основних напрямків розвитку агропромислового комплексу Криму в умовах ринкового виробництва не можуть бути належними доказами, які підтверджують факт завдання позивачу збитків внаслідок порушення відповідачем договірних зобов’язань.

За таких обставин, враховуючи те, що позивачем не доведений в розумінні ст. 33 Господарського процесуального кодексу України наявність прямого причинного зв’язку між порушенням відповідачем зобов’язання та завданими позивачу збитками, господарський суд відмовляє у заявлених вимогах в частині стягнення збитків в сумі 136 350грн. 00коп. у зв’язку з недоведеністю.

Разом з тим, господарський суд відмовляє позивачу у вимогах в частині стягнення упущеної вигоди в сумі 45 000грн. 00коп. з огляду на таке.

Позивач уклав з Приватним сільськогосподарським підприємством „Чернишевське” договір №1 03.01.07р. та додаткову угоду до нього від 01.06.07р., за умовами яких позивач взяв на себе зобов’язання виконати агротехнічні роботи по культивації земель під посів озимих культур на суму 45 000грн. 00коп.

ПСП „Чернишевське”, у свою чергу, перерахувало позивачу передоплату в сумі 36 602грн. 62коп., про що свідчать платіжні доручення №999 від 12.10.07р., №1011 від 16.10.07р., №962 від 04.10.07р. та №1012 від 16.10.07р.

За твердження позивача, вищевказаний договір з його боку виконаний не був, оскільки відповідач своєчасно не передав культиватори, чим завдав позивачу збитки у вигляді втрачено вигоди в сумі 45 000грн., які б він міг отримати у разі виконання умов договору №1 від 03.01.07р.

Втрачена вигода за приписами ст. 225 Господарського кодексу України входить до складу збитків, і є розрахунковою величиною втрати очікуваного приросту в майні, що базується на даних бухгалтерського та податкового обліку, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб’єктом господарювання певних грошових сум чи цінностей, якщо інший учасник відносин у сфері господарювання не допустив би правопорушення.

Як зазначалось раніше, необхідними умовами цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню збитків за загальними правилами є протиправність поведінки особи, збитки, як результат протиправної поведінки, причинний зв’язок між протиправною поведінкою і завданими збитками та вина особи, що заподіяла збитки.

Однак позивач не представив доказів, які б підтверджували той факт, що він не мав можливості самостійно виконати умови договору №1 від 03.01.07р. та власними силами здійснити культивацію земель, а також доказів, що в нього була необхідність уклали договір №1 від 03.01.07р. з Приватним сільськогосподарським підприємством „Чернишевське”.

Крім того, в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували можливість реального одержання втраченої вигоди в сумі 45 000грн. 00коп. в разі отримання товару від відповідача.

Таким чином, господарський суд вважає, що позивач не довів в розумінні ст. 33 Господарського процесуального кодексу України прямий причинний зв’язок між порушенням відповідачем зобов’язання і завданим збитками.

За таких обставин, господарський суд відмовляє позивачу у вимогах в частині стягнення збитків у вигляді втраченої вигоди в сумі 45 000грн. 00коп.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 22, 509, 525, 526, 530, 614, 623, 628, 655-697, 936-955, 693 Цивільного кодексу України, ст. ст. 224, 225 Господарського кодексу України, керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково Відкритого акціонерного товариства Красно перекопський „Райагрохім” м.Красноперекопськ АРК до Товариства з обмеженою відповідальністю „Завод „Проммаш” м.Краматорськ з урахуванням уточнення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Завод „Проммаш” на користь Відкритого акціонерного товариства Красноперекопський „Райагрохім” збитки у вигляді відсотків по кредиту в сумі 17 366грн. 34коп., витрати по сплаті держмита в сумі 1 736грн. 63коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 4грн. 81коп.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Повний текст рішення підписаний 10.06.08р.

Суддя