ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

28.02.08р.

Справа № А10/30-08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмаркет" ( м. Дніпропетровськ )

до Дніпропетровської міської Ради ( м. Дніпропетровськ )

Третя особа -1, на стороні відповідача , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління земельних ресурсів у місті Дніпропетровську Дніпропетровської області ( м. Дніпропетровськ )

Третя особа -2 , на стороні відповідача , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товарна біржа "Регіон- Інвест" ( м. Дніпропетровськ )

про відмову у прийнятті апеляційної скарги

Суддя Кощеєв І.М.

Представники сторін:

Від позивача не з"явився

Від відповідача Бірюк Л.В. - ( дов. № 4/11-556 від 28.12.2007 р. )

Від третьої особи-1 не з"явився

Від третьої особи-2 Шевцов Є.В.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про визнання недійсним та скасування рішення сесії 5 скликання Дніпропетровської міської Ради від 19.09.2007 року № 71/19 про погодження Товарній біржі "Регіон-Інвест" місця розташування будівлі.

Підстави з якими Позивач пов”язує свої позовні вимоги : Позивачу належить на праві власності не житлова будівля, що знаходиться на земельній ділянці за адресою : м. Дніпропетровськ вул. Панікахи, будинок 2, яка безпосередньо межує з вказаною спірною ділянкою. Разом з вказаним об'єктом нерухомості до Позивача перейшло право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться будівля та право користування частиною спірної земельної ділянки, необхідної для її обслуговування. При обстеженні бажаного місця розташування об'єкту комісія Відповідача грубо порушила вимоги п. 5 Порядку вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів від 31.03.2004 року № 427 та не урахувала вимоги місцевих правил забудови та комплексного розвитку території. Комісія не виконала вимог закону та не залучила до роботи усіх користувачів земельної ділянки, зокрема представників Позивача, що є законним користувачем частини вказаної території.

Позивач вважає, що дії органу місцевого самоврядування щодо погодження місця розташування об'єкту будівництва без урахування законних прав та інтересів вказаного землекористувача та будь-якого погодження меж цих ділянок з суміжним користувачем, призвели до прийняття рішення, яке не відповідає вимогам закону, порушує права Позивача. Крім того, Відповідачем були погодженні Товарній біржі "Регіон- Інвест" межи вказаної земельної ділянки таким чином, що в разі її відведення для будівництва на ній будинку або іншої капітальної споруди Позивач буде позбавлений можливості підходу, під'їзду, розпорядження і користування належним йому нерухомим майном та земельною ділянкою за її прямим призначенням, що є порушенням прав власності Позивача, який безпосередньо межує з цією земельною ділянкою.

Представник Позивача у судове засідання не з”явився. Від представника Позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю у зв”язку із хворобою.

Відповідач проти задоволення позовних вимог Позивача заперечує, зазначаючи у відзиві на позов на тому, що спірне рішення ніяким чином не порушує інтереси Позивача, оскільки не є підставою для користування земельною ділянкою. Даним рішенням міська рада лише надала згоду на розроблення землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розташування об'єкту, а тому діяла в межах повноважень, наданих законом міській раді в галузі земельних відносин. Відповідач також зазначає, що вирішення питання про передачу землі у власність чи користування є виключним правом місцевої ради, як суб'єкта права власності на землю, заяви зацікавлених осіб про зобов'язання відповідної ради передати земельну ділянку у власність або користування задоволенню не підлягають.

Третя особа -1 у письмових поясненнях вказує на те, що управління є одним із органів який приймає участь в роботі постійно діючої комісії міської ради з питань вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів та одним із органів який в межах своїх повноважень надає відповідні висновки. Проекти рішень міської ради та її виконавчого комітету з питань регулювання земельних відносин, в даному випадку рішення щодо погодження місця розташування об'єкта, готуються та вносяться на розгляд виконкому міської ради та самої ради Земельним управлінням міської ради. Враховуючи те, що питання підготовки рішень міської ради з питань регулювання земельних відносин та винесення їх на розгляд, не відносяться до повноважень управління, Управління земельних ресурсів у місті Дніпропетровську просило суд розглядати справу за відсутності представника управління.

Третя особа –2 позовні вимоги Позивача - не підтримала, зазначивши на їх безпідставність.

В судовому засіданні 28.02.2008 р. було оголошено вступну та резолютивну частини судової постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Рішенням сесії 5 скликання Дніпропетровської міської Ради від 19.09.2007 року № 71/19 було погоджено Товарній біржі "Регіон-Інвест" місце розташування багатофункціонального комплексу комерційного призначення по вул. Панікахи в районі будинку № 2 (Жовтневий район ).

У вказаному рішенні міська рада дала згоду Товарній біржі "Регіон-Інвест" на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розташування об”єкта.

П. 7.2 рішення передбачає, що рішення не дає право на освоєння території.

Акт який оспорюється Позивачем - це юридична форма рішення Відповідача, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Відповідно до ст. 20 ГК України Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом : визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачені Конституцією та законами України.

Сільські, селищні, міські ради надають земельні ділянки у постійне користування юридичним особам із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб ( ст. 123 Земельного кодексу України ).

Ст. 125 Земельного кодексу України передбачає, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Згідно ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Так, ст. 123 Земельного кодексу України передбачає, що надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради. До клопотання про відведення земельної ділянки додаються матеріали, передбачені частиною п'ятнадцятою статті 151 цього Кодексу документи, що обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування. Відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Спірним рішенням міська рада, надавши згоду на розроблення землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розташування об'єкту, діяла в межах визначеної законом компетенції.

Обов’язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв’язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації –позивача у справі.

Прийняте Відповідачем рішення не являється підставою для користування земельною ділянкою, а тому ніяким чином не порушує інтереси Позивача.

Враховуючи наведене, господарський суд вважає, що позовні вимоги Позивача - задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 71, 87, 94, 98, 158, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову – відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

І.М. Кощеєв

Дата підписання постанови, оформленої

у відповідності до ст.163 КАС України –29.02.2008 р.