ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2008 р.

№ 20-2/237

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Гончарука П.А. (головуючого),

Вовка І.В.,

Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Військової частини А4416 на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 12 листопада 2007р. у справі № 20-2/237 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "СЕВАСТОПОЛЬЕНЕРГО" до Військової частини А4416, Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської про стягнення сум , -

Встановив:

У липні 2007р. ВАТ "Енергетична компанія "СЕВАСТОПОЛЬЕНЕРГО" звернулось до господарського суду міста Севастополя з позовом до Військової частини А4416, Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської про стягнення 22288,51 грн. заборгованості, яка складається з - 15376,86 грн. заборгованості за перевищення ліміту активного споживання, пені –744,00 грн., 3 % річних - 1371,74 грн. інфляційних втрат –4795,91 грн. за неналежне виконання умов договору № 3606а від 10 грудня 2003р.

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 11 вересня 2007р., залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 12 листопада 2007р., позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 15376,86 грн. заборгованість за перевищення договірної величини споживання електричної енергії, пені –744,00 грн., 3 % річних - 1371,74 грн., інфляційних втрат –4795,91 грн. та судові витрати.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати прийняті у справі судові рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У відзиві на касаційну скаргу позивач, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 10 грудня 2003р. між сторонами укладено договір № 3606а на поставку електричної енергії.

Доповідач: Гончарук П.А.

Відповідно до пункту 10.4 договору дія договору вважається продовженою на наступний календарний рік, якщо одна з сторін не заявить про його розірвання чи зміну не менше як за 30 днів до закінчення строку дії договору.

18 грудня 2003р. сторони узгодили розбіжності до договору відповідно до яких відповідач зобов’язаний оплачувати вартість електричної енергії відповідно до умов додатку № 3 і № 4 згідно умов, вказаних у розділі 8 договору.

15 серпня 2005р. між сторонами укладена додаткова угода до договору № 3533а від 10 грудня 2003р., відповідно до якої відповідач зобов’язаний сплатити позивачу двохкратну вартість величини перевищення договірної величини споживання електричної енергії і вартість перевищення граничної величини електричної потужності кожного територіально відокремленого підрозділу.

Додатком № 1 до договору сторони узгодили граничні величини електроспоживання на 2006, 2007 роки.

Згідно наданих відповідачем звітів про витрату електроенергії обсяг спожитої відповідачем електроенергії складає в липні 2006 року –32000 кВт/г, листопаді 2006 року –4050 кВт/г., січні 2007 року –187060 кВт/г., лютому 2007 року –166280 кВт/г.

Обсяг фактично спожитої електроенергії перевищує договірну величину споживання в липні 2006 року на 160 кВт/г, в листопаді 2006 року на 50 кВт/г, січні 2007 року на 33830 кВт/г., лютому 2007 року на 13050 кВт/г.

Позивачем виставлені відповідачу рахунки за перевищення ліміту активного споживання на загальну суму 15376,86 грн.

Відповідачем рахунки на день прийняття рішення не оплачені, внаслідок чого виникла заборгованість відповідача перед позивачем за перевищення ліміту споживання електричної енергії складає 15376,86 грн.

Суд першої інстанції з яким погодився апеляційний господарський суд, встановивши дані обставини, враховуючи вимоги ст.ст. 525, 526, 546, 549, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст. 26 Закону України ”Про електроенергетику”, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1117 ГПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущене неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. 11110 ГПК України, як підстави для скасування або зміни судових рішень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, як такі що постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Військової частини А4416 залишити без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 12 листопада 2007р. у справі № 20-2/237 –без змін.

Головуючий           Гончарук П.А.

Судді Вовк І.В.

Стратієнко Л.В.