ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2008 р.

Справа № 10/41.

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Комерційний центр “Зевс”, м. Львів

до Садгірського районного споживчого товариства, м. Чернівці

про стягнення заборгованості в сумі 7505,78 грн.

Суддя Т.І. Ковальчук

Представники:

Від позивача –не з’явився

Від відповідача –не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по оплаті за поставлену продукцію в сумі 7505,78 грн.

Ухвалою від 20.02.2008 р. справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 18.03.2008 р. за участю представників сторін, від позивача витребувано додаткові документи, відповідача зобов’язано надати відзив на позов.

Ухвалою від 18.03.2008 р. розгляд справи відкладено на 15.04.2008 р. у зв’язку з неявкою представників сторін та за клопотанням відповідача.

В судове засідання 15.04.2008 р. представники сторін не з’явилися, позивач надіслав клопотання про розгляд справи без участі його представника, відповідач причини неявки представника не повідомив, відзиву на позов не надав.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, неявка їх представників не перешкоджає вирішенню спору. У відповідності до ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що по відповідних накладних позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 10338,00 грн., за яку відповідач розрахувався частково на суму 2832,22 грн., решту боргу в сумі 7505,78 грн. на вимогу позивача не сплатив.

Розглянувши матеріали справи, встановивши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що у позові належить частково відмовити.

Так, з урахуванням викладеного в позовній заяві та доданих до неї документів суд дійшов висновку, що між сторонами склалися договірні відносини з купівлі-продажу алкогольних напоїв.

У підтвердження факту продажу відповідачеві продукції на загальну суму 10338,00 грн. позивачем надано копії видаткових накладних:

-          № РНРВ9-000215 від 11.05.2006 р. на суму 782,52 грн.;

-          № РНРВ9-000245 від 18.05.2006 р. на суму 866,19 грн.;

-          № РНРВ9-000246 від 18.05.2006 р. на суму 771,30 грн.;

-          № РНРВ9-000244 від 18.05.2006 р. на суму 713,37 грн.;

-          № РНРВ9-000273 від 25.05.2006 р. на суму 600,60 грн.;

-          № РНРВ9-000272 від 25.05.2006 р. на суму 416,10 грн.;

-          № РНРВ9-000292 від 01.06.2006 р. на суму 343,20 грн.;

-          № РНРВ9-000293 від 01.06.2006 р. на суму 607,92 грн.;

-          № РНРВ9-000459 від 20.07.2006 р. на суму 1363,08 грн.;

-          № РНРВ9-000457 від 20.07.2006 р. на суму 684,84 грн.;

-          № РНРВ9-000458 від 20.07.2006 р. на суму 1767,84 грн.;

-          № РНРВ9-000460 від 20.07.2006 р. на суму 572,28 грн.;

-          № РНРВ9-000479 від 27.07.2006 р. на суму 848,76 грн. (а.с. 9-21).

Дослідженням копій зазначених накладних та оглядом їх оригіналів у судовому засіданні 15.04.2008 р. суд з’ясував, що видаткові накладні № РНРВ9-000246 від 18.05.2006 р. на суму 771,30 грн., № РНРВ9-000244 від 18.05.2006 р. на суму 713,37 грн., № РНРВ9-000292 від 01.06.2006 р. на суму 343,20 грн., № РНРВ9-000459 від 20.07.2006 р. на суму 1363,08 грн., РНРВ9-000458 від 20.07.2006 р. на суму 1767,84 грн. підписані особами, повноваження яких на отримання товару від імені відповідача ніяким чином не підтверджені, не зазначено посад цих осіб, на деяких накладних відсутні також прізвища осіб, що отримали товар, немає печатки (штампу) відповідача, яким засвідчувалися б підписи цих осіб (а.с. 11, 12, 15, 17, 19). Загальна вартість товару згідно з цими накладними складає 4958,79 грн.

У позовній заяві позивач зазначає, що продукція відповідачем оплачена частково на суму 2832,22 грн. і ці пояснення приймаються судом, однак доказів часткової оплати на вимогу ухвали від 20.02.2008 р. позивач не надав, що позбавляє суд можливості встановити, в рахунок оплати товару по яких саме видаткових накладних перераховувалися кошти відповідачем, а відтак суму 2832,22 грн. суд розцінює як таку, що в цілому зменшує заборгованість відповідача по оплаті за товар по накладних, які завірені штампами позивача.

У відповідності до ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з Інструкцією про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 р. № 99, в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин між сторонами, яка поширюється на підприємства, установи та організації, їхні відділення, філії, інші відособлені підрозділи та представництва іноземних суб’єктів господарської діяльності, сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів (п.п. 1, 2 Інструкції).

У відповідності до абз. 3 п. 13 цієї Інструкції без довіреності може здійснюватися відпуск цінностей постачальниками підприємствам при централізовано-кільцевих перевезеннях, якщо одержувач цінностей за підписом керівника і головного бухгалтера підприємства або інших осіб, які уповноважені підписувати довіреності, повідомив постачальника про зразок печатки (штампу), якою матеріально відповідальна особа, що буде приймати цінності, завіряє на супровідних документах (накладній, акті, ордері тощо) свій підпис про одержання цінностей.

На вимогу ухвали суду від 20.02.2008 р. позивач не надав доказів у підтвердження повноважень осіб, які отримували від нього товар, листом без номеру і дати (вхідний № 2675 від 10.04.2008 р.) позивач повідомив суд, що при отриманні відповідачем товару по накладних довіреності від нього не витребовувалися, оскільки на примірниках видаткових накладних проставлялися печатки відповідача.

За таких обставин суд вважає недоведеним належними доказами факт продажу відповідачеві товару на загальну суму 4958,79 грн. згідно з видатковими накладними № РНРВ9-000246 від 18.05.2006 р., № РНРВ9-000244 від 18.05.2006 р., № РНРВ9-000292 від 01.06.2006 р., № РНРВ9-000459 від 20.07.2006 р., РНРВ9-000458 від 20.07.2006 р.

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Недоведення позивачем належними і допустимими доказами своїх вимог є підставою для відмови у задоволенні таких вимог.

Решту накладних суд приймає в якості належних доказів з огляду на наявність на них штампу відповідача, яким скріплено підписи осіб, що отримали товар (а.с. 9, 10, 13, 14, 16, 18, 20, 21). Загальна вартість товару, отримана відповідачем за цими накладними, складає 5379,21 грн. З урахуванням часткової оплати заборгованість відповідача перед позивачем становить 2546,99 грн. Вимогу позивача від 09.01.2007 р. відповідач залишив без задоволення (а.с. 22). Інших обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, судом не встановлено.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 193 Господарського кодексу України також передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ст. 692 ЦК України встановлює обов’язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати.

Ч. 3 ст. 530 ЦК України визначено, якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За таких обставин позов підлягає задоволенню в частині стягнення боргу в сумі 2546,99 грн., доведеної належними і допустимими доказами, в стягненні решти суми належить відмовити.

З огляду на невиконання відповідачем вимог ухвал суду від 20.02.2008 р. та від 18.03.2008 р. щодо надання відзиву на позов та забезпечення участі в судовому засіданні повноважного представника без повідомлення про наявність поважних причин такого невиконання, ігнорування попередження суду про можливість застосування штрафу за невиконання вимог суду в ухвалі від 18.03.2008 р., суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до відповідача штрафу в порядку п. 5 ст. 83 ГПК України в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.

Враховуючи, що спір у справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, який залишив без реагування вимогу позивача про сплату боргу від 09.01.2007 р., судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача в повній сумі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          У задоволенні позову частково відмовити.

2.          Стягнути з Садгірського районного споживчого товариства (м. Чернівці, вул. Перемоги, 18, р/р 3088 в АБ “Укоопспілка”, ):

- на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Комерційний центр “Зевс” (м. Львів, вул. Патона, 2/4а, п/р 55311 у філії “Залізничне відділення Промінвестбанку” м. Львова, ) 2546,99 грн. боргу, 102 грн. державного мита і 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

-          до Державного бюджету України штраф у сумі 340 грн. (стягувач – державна податкова інспекція у м. Чернівці).

3. З набранням рішення законної сили видати накази.

Оформлене у відповідності до вимог ст. 84 ГПК України рішення підписане 15.04.2008 року.

Суддя                                                                                Т.І. Ковальчук