ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2008 р.

№ 6/283

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Гончарука П.А. ( головуючого ),

Вовка І.В.,

Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

на рішення

господарського суду міста Києва від 15.11.2007 року

у справі за позовом

Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до

Житлово-будівельного кооперативу «Квазар-6»

про

стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

У квітні 2007 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 61790,97 грн. та 8733,48 грн. інфляційних сум у зв’язку з неналежним виконанням зобов’язання за договором № 6900/4-06 від 02.07.1999 року з оплати за надані послуги з водопостачання та водовідведення в період з 01.07.1999 року по 01.11.2006 року .

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач уточнив заявлені вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 617901,02 грн. та 8733,48 грн. інфляційних сум за період з червня 2002 року по листопад 2006 року за споживання холодної води, яка використовується для підігріву гарячої.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.11.2007 року в позові відмовлено.

В апеляційному порядку зазначене рішення суду першої інстанції не переглядалося.

В касаційній скарзі позивач вважає, що судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. і тому просить прийняте ним рішення скасувати та позов задовольнити.

Відзив на касаційну скаргу від відповідача до суду не надходив.

У судовому засіданні оголошувалася перерва на 25.06.2008 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і прийняте в ній судове рішення, касаційний суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, що між сторонами було укладено договір від 02.07.1999 року № 6900/4-06, за умовами якого позивач зобов’язався надати послуги водопостачання та водовідведення, а відповідач зобов’язався оплатити за надані послуги.

Предметом даного судового розгляду є вимоги про стягнення з відповідача заборгованості та інфляційних сум у зв’язку з неналежним виконанням зобов’язання за договором з оплати за надані послуги з холодного та гарячого водопостачання.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

Прийняте у даній справі судове рішення цим вимогам не відповідає.

Так, судом не було з’ясовано правової природи спірних правовідносин та не було наведено норм матеріального права, які підлягають застосуванню до цих відносин, і як наслідок не встановлено дійсних прав та обов’язків сторін щодо предмету спору.

Разом з цим, дійшовши висновку про виникнення спірної заборгованості у відповідача за межами укладеного між сторонами договору, суд в порушення вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України не з’ясував обставин, пов’язаних з наявністю чи відсутності такої заборгованості, та у разі наявності цієї заборгованості не встановив часу і підстав її виникнення.

За пунктом 1.1 укладеного між сторонами договору, постачальник зобов’язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов’язується розраховуватись за надані послуги згідно умов договору та вимог Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 року № 65.

Пунктами 12.3 та 12.17 зазначених Правил встановлено, що розрахунки за воду, яка відпускається для централізованого гарячого водопостачання, та за відповідний обсяг стічних вод здійснюється безпосередньо з підприємствами, які споживають воду.

У той же час, висновок суду про те, що зобов’язання з оплати послуг з постачання холодної води, яка використовується для підігріву гарячої, не регулюється укладеним між сторонами договором, зроблений без врахування зазначеного та без з’ясування обставин щодо наявності такого зобов’язання у відповідача або в іншої особи.

Водночас, в прийнятому судовому рішенні неповно відображені обставини, що мають значення для даного спору, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки не є вичерпними та не відповідають дійсності і не підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення не містить встановлених судом обставин, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, та оцінку всіх доказів, і обґрунтування визнання чи відхилення доводів сторін та наданих ними доказів.

За таких обставин, оскаржене судове рішення не можна визнати законним й обґрунтованим, і тому воно підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати наведене і вирішити спір з дотриманням вимог закону.

З огляду викладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»- задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 15.11.2007 року скасувати, і справу № 6/283 передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Головуючий суддя П.Гончарук

Судді                                                                                            І.Вовк

Л.Стратієнко