ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"25" березня 2008 р. Справа № А18/074-08

м. Київ, вул. Комінтерну, 16

(зал судових засідань № 205)

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді А.Ю. Кошика при секретарі Кантарія Д.Ю. розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовом Приватного підприємства "Катрюк"

до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції

про визнання протиправним рішення

За участю представників:

Позивач - Димитрієв В.В.

Відповідач - Пилипенко М.І.

Суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного підприємства «Катрюк»(далі позивач) до Білоцерківської об’єднаної державної податкової інспекції (далі відповідач) про визнання протиправним податкового рішення № 000351235/3774 від 28.12.2007 року.

Провадження в адміністративній справі № А18/074-08 було відкрите відповідно до ухвали від 15.02.2007 року.

В ході розгляду спору позивач позовні вимоги підтримав, в обґрунтування позову посилається на протиправність спірного податкового рішення, оскільки перевірка проведена без достатніх підстав, з перевищенням повноважень, висновки перевіряючих не відповідають чинному законодавству.

Відповідач проти позову заперечив, пояснив, що з огляду на визначення розрахункової операції, обліку підлягає як факт оплати товару, так і момент переходу права власності до покупця на такий товар.

Також в ході розгляду спору судом були допитані перевіряючі, які безпосередньо проводили перевірку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані ними докази, суд встановив.

Співробітниками Державної податкової адміністрації у Київській області на підставі направлень №7207 від 13.12.2007 року та №7208 від 13.12.2007 року була проведена перевірка щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу коштів ПП «Катрюк», про що складено акт № 003031 перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу коштів від 15.12.2007 року.

На підставі зазначеного акту перевірки Білоцерківською ОДПІ Київської області було винесено рішення про застосування до ПП «Катрюк»штрафних санкцій № 000351235/3774 від 28.12.2007 року на суму 9373,6 грн. за порушення п.п. 1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Позивач вважає висновки перевіряючих необґрунтованими і протиправними, таким що порушують його права і охоронювані законом інтереси, за захистом яких звернувся з позовом до суду.

Як вбачається з акту перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу коштів від 15.12.2007 року та рішення про застосування до ПП «Катрюк»штрафних санкцій № 000351235/3774 від 28.12.2007 року у сумі 9373,6 грн. за порушення п.1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», перевіряючими 15.12.2007 року встановлений факт незастосування РРО при відпуску споживачам з газової колонки ПП «Катрюк»скрапленого газу за відомостями та талонами в кількості 629, 1 л, на загальну суму 1874,72 грн., а саме: ТОВ «Тілігул»116, 7 літра, ТОВ «Кушнір-Оболонь»379 літрів, ТОВ «Вал текс»78,4 літра, ППФ «Вітеп» 30 літрів, Тролейбусному управлінню по талону 25 літрів.

Також перевіряючими було встановлено, що на АГЗС ПП «Катрюк»на час перевірки використовувався звичайний, а не спеціалізований для АГЗС касовий апарат.

Позивач вважає, що операція є розрахунковою, коли покупець одержуючи товар оплачує його на місці проведення розрахунків.

Однак, факт, зафіксований у спірному акті перевірки від 15.12.2007 року свідчить лише про те, що мав місце відпуск товару - скрапленого газу вищезазначеним споживачам по відомостях та талонах, однак розрахункової операції в розумінні Закону не відбулося, оскільки відпущений скраплений газ був попередньо оплачений зазначеними споживачами і на момент відпуску товару ніякі кошти готівкові чи безготівкові на рахунок ПП «Катрюк»не зараховувалися і не передавалися, споживачі лише отримали свій товар і набули права власності на нього. В підтвердження зазначених обставин позивач посилається на відомості на видачу газу водіям автомобілів та банківські виписки, які долучені до матеріалів справи і свідчать про те, що газ був оплачений попередньо в період з 19.11-11.12.2007 року.

Суд в ході вирішення спору враховує, що відповідно до п. 1 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»органи державної податкової служби мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки, планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів, дотримання вимог валютного законодавства, а відповідно до п. 2 зазначеної статті органи державної податкової служби мають право здійснювати контроль за додержанням порядку ведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку; наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб’єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, які видали ці документи, торгових патентів.

Судом було досліджено та встановлено правомірність проведення перевірки, зокрема, відповідно до ст. 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»контроль за додержанням суб`єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари та інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових та позапланових перевірок.

Позивач вважає, що Закон не вимагає від суб'єкта господарювання реєстрації проведення відпуску (відвантаження) товару через РРО, тому висновок податкових інспекторів про порушення позивачем вимог п.1, п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадської харчування та послуг»суперечить приписам законодавства.

При вирішенні спору суд враховує, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами) (далі - суб'єкти підприємницької діяльності), які здійснюють операції з розрахунків в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти.

Згідно з п.п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані у встановленому порядку та проведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; а також видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Пункт 1 ст. 17 Закону передбачає застосування до суб'єктів підприємницької діяльності за порушення вимог цього Закону фінансових санкцій у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність, - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих - послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки.

Розрахункова операція згідно зі ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»передбачає приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу). В той же час місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Позивачем не враховано, що розрахункова операція фактично завершується в момент переходу до покупця права власності на придбаний товар, тобто в розумінні ст.334 Цивільного кодексу України, право власності на товар визначений родовими ознаками переходить в момент його фактичного отримання.

Таким чином, попередня оплата товару є авансовим платежем, тобто операція купівлі-продажу обліковується як не завершена, і в момент переходу права власності на придбаний товар за пред’явленням підтвердження його оплати, ініціюється завершення розрахункової операції.

До переходу права власності на товар зобов’язання купівлі-продажу не вважаються виконаними, тому відносини зі зберігання тривають між продавцем та зберігачем, що не звільняє продавця від обов’язку обліку товару в момент фактичного переходу права власності до покупця.

З огляду на викладене, облік переходу права власності на передплачений товар має значення для визначення факту завершення розрахункових операцій, тому підлягає фіксації через реєстратор розрахункових операцій.

Таким чином, позивач здійснюючи відпуск газу в рахунок отриманих від покупця коштів міг використовувати талони чи відомості як залік сплаченої йому суми і реалізованого покупцю газу або повну суму покупки, тому моментом виконання угоди позивачем (моментом виконання зобов’язання згідно з цивільним законодавством) є відпуск належної покупцю кількості газу згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України, і саме його відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»слід проводити через реєстратори розрахункових операцій, і на суму проведеної операції належить видати розрахунковий документ.

Відповідно до Технічних вимог до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для автозаправних станцій, що затверджені Протокольним рішенням Державної комісії з питань впровадження електронних систем і засобів контролю та управління товарним і грошовим обігом при Кабінеті Міністрів України від 27.06.2002 №13, спеціалізований електронний контрольно-касовий апарат у режимі реєстрації відпускання пального повинен забезпечувати у єдиному нерозривному технологічному циклі управління відпускання пального, реєстрацію об'єму (в літрах) та вартості (у гривнях) відпущеного пального кожного найменування окремо за готівковою та кожною безготівковою формами оплати. При попередній оплаті друкування чека повинно здійснюватися до початку відпускання пального. Чеки періодичних звітів за певний період повинні містити дані про об'єм і вартість пального кожного найменування за кожною формою оплати окремо та загальну вартість відпущеного пального, а чеки X- і 2-звітів ЕККА повинні додатково містити такі дані: фактичний об'єм пального кожного найменування, прийнятого в розхідні резервуари автозаправної станції протягом звітного періоду; загальні об'єм і вартість пального кожного найменування, відпущеного за готівковою та кожною безготівковою формою оплати протягом звітного періоду; фактичні залишки пального кожного найменування (у кожному з розхідних резервуарів) на момент формування звітів.

Згідно з п.п.3.2 та 4.2 Положення про форму і зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000 №614, касовий чек повинен містити низку обов'язкових реквізитів, зокрема зазначення форми оплати (готівкою, карткою, у кредит, чеками тощо). Вітчизняні та імпортні моделі РРО, що включені до Державного реєстру РРО, виконують вимоги зазначеного документа і забезпечують підрахунок сумарних даних за касовими чеками, надрукованими протягом робочого дня, для відображення сум реалізації у X і Z-звітах, у т.ч. з розподілом за формами оплати при відповідному програмуванні РРО.

З огляду на викладене, контрольно-касовий апарат має відповідати вимогам діючого законодавства щодо реалізації фіскальних функцій, забезпечення такої відповідності та попередження правопорушення у при здійсненні розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб’єктами підприємницької діяльності покладається на суб’єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 61 Конституції України відповідальність особи має індивідуальний характер, тобто при застосуванні адміністративно-господарських санкцій мають досліджуватись фактичні обставини правопорушення, протиправність діяння, вина в формі умислу чи необережності та причинний зв’язок між ними.

Судом встановлено, що позивачем не вжито всіх передбачених законодавчо та залежних від нього заходів щодо виконання вимог закону та попередження правопорушення при здійсненні розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб’єктами підприємницької діяльності, що свідчить про його недбалість і не звільняє від відповідальності за порушення чинних норм законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність проведеної перевірки та застосування відповідальності спірним податковим рішенням, в той час, як позивачем позовні вимоги не обґрунтовані та не доведені.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня її проголошення, якщо заява про апеляційне оскарження постанови не буде подана. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана, в двадцятиденний строк після надання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Кошик А. Ю.