ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

22.04.2008

Справа №2-17/1180-2008А

За позовом Управління ПФУ в Первомайському районі АР Крим, смт. Первомайське

до відповідача Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель, м. Київ

про визнання незаконним та відміну рішення

Суддя В.І. Гайворонський

при секретарі Т.Ю. Шенягіной

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – не з’явився

Від відповідач – не з’явився

Сутність спору: Позивач звернувся з позовом до Господарського суду АР Крим, згідно з яким просить визнати рішення Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель №01/34-186/рш від 21.12.2007р. незаконним та відмінити рішення Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель №01/34-186/рш від 21.12.07р.

Позивач заявив про залишення позову без розгляду, згідно п.5 ч.1 ст.155 КАСУ.

Згідно п. 5 ч. 1 статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо надійшло клопотання позивача про відкликання позовної заяви.

Ні приймати вказану норму до уваги у суду не має підстав.

Крім цього, виходячи із закріпленого ст. 129 Конституції України принципу диспозитивності сторін суд не повинен розв’язувати питання, якщо зацікавлена сторона не бажає їх розглядання.

Згідно ст. 8 Конституції України вона має вищу юридичну силу та її норми являються нормами прямої дії.

Про необхідність дотримання принципу диспозитивності сторін також указується в постанові Верховного Суду України від 20.05.2002 року № 02/132. (справа № Д12/12), а в постанові Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 року “Про застосування норм Конституції України при здійсненні правосуддя” вказується, що суди вправі застосовувати безпосередньо норми Конституції як норми прямої дії.

По справі оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись п. 5 ч. 1 ст. 155, 165 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Управління ПФУ в Первомайському районі АР Крим - залишити без розгляду.

Згідно статті 254 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі неподання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Згідно статті 186 КАС України про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції подається протягом п’яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Гайворонський В.І.