КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2008                                                                                           № 2/34

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової Л.Г.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Котеленець О.Б – представник за дов. № 1 від 01.03.2008;

від відповідача -не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державне підприємство дослідне господарство Прилуцької дослідної станції УААН

на рішення Господарського суду м.Києва від 24.03.2008

у справі № 2/34

за позовом                               Державне підприємство дослідне господарство Прилуцької дослідної станції УААН

до                                                   Закрите акціонерне товариство "Маслозавод "Прилуки"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 6297,8 грн.

Державне підприємство „Дослідне господарство Прилуцької дослідної станції Української академії аграрних наук” (далі – позивач) у січні 2008 року звернулося до господарського суду Чернігівської області з позовом до Закритого акціонерного товариства „Маслозавод „Прилуки” (далі – відповідач) про стягнення боргу згідно договору оренди від 26.07.2004 та сум за прострочення виконання боржником грошового зобов’язання, всього ціна позову 6297,80 грн.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 24.03.2008 у справі № 2/34 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 26.07.2004 є неукладеним, оскільки не містить всіх істотних умов, які є обов’язковими для договорів цього виду відповідно до вимог чинного законодавства. В зв’язку з цим вимоги позивача про стягнення боргу за цим договором не підлягають задоволенню, оскільки неукладений договір не породжує прав та обов’язків.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 24.03.2008 у справі № 2/34 і прийняти нове рішення, яким в позовні вимоги задовольнити повністю. Крім того, апелянт порушив клопотання про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в спірному договорі вартість некомплектного автомобіля, що передавався в оренду, дійсно не визначалась за Методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, але, на думку апелянта, це не є підставою для визнання договору неукладеним в судовому порядку, оскільки договір оренди від 26.07.2004 був підписаний сторонами без будь-яких застережень.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі було досліджено факт розрахунків між сторонами за оренду майна.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2008 було відновлено строк подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу у справі № 2/34 прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження.

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду за № 01-23/1/1 від 04.07.2008 розгляд даної апеляційної скарги у справі № 2/34 було доручено колегії суддів у складі: головуючий суддя – Смірнова Л.Г., судді – Алданова С.О., Коротун О.М.

У судове засідання 08.07.2008 з’явився лише представник позивача. Представник відповідача в судове засідання 08.07.2008 не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, про що свідчать поштове повідомлення про вручення кореспонденції № 676453 від 01.07.2008.

Отже, відповідач знав про дату розгляду апеляційної скарги по даній справі 01.07.2008, але не надав доказів неможливості направлення в судове засідання будь-якого свого представника, з врахуванням того, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалася обов’язковою. В зв’язку з ненадходженням заяв, клопотань відповідача про відкладення розгляду справи, Київський апеляційний господарський суд визнав за можливе розглянути апеляційну скаргу по справі № 2/34 у відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 01.07.2008 представник позивача просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Чернігівської області від 24.03.2008 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Державного підприємства „Дослідне господарство Прилуцької дослідної станції Української академії аграрних наук” задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вірно зазначено судом першої інстанції, 26.07.2004 між Державним підприємством „Дослідне господарство Прилуцької дослідної станції Української академії аграрних наук” та Закритим акціонерним товариством „Маслозавод „Прилуки” було підписано договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності (далі – договір).

Відповідно до умов договору орендодавець (позивач) передає, а орендар (відповідач) приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - автомобіль ГАЗ 5312, молоковоз, номерний знак 80-14 ЧНН, що знаходиться на балансі позивача.

За повідомленням Прилуцького ВРЕР УДАІ автомобіль ГАЗ 5312, номерний знак 80-14 ЧНН, зареєстровано 15.02.1989 за Українською дослідною станцією НВО „Ефіроолія”. З „Історичної довідки Прилуцької дослідної станції Української Академії Аграрних Наук”, що складена 15.01.2004 архівним відділом Прилуцької райдержадміністрації, суд першої інстнції зробив правомірний висновок, що позивач є правонаступником Української дослідної станції НВО „Ефіроолія”. Автомобіль молоковоз ГАЗ-53, номерний знак 80-14 ЧНН, закріплений за позивачем, на що вказує перелік основних засобів.

Відповідно до п. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до абз. 5 п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008 № 01-8/211 „Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України” спеціальні норми ГК України, які встановлюють особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання, підлягають переважному застосуванню перед тими нормами ЦК України, які містять відповідне загальне регулювання.

Відповідно до п. 1 ст. 284 ГК України істотними умовами договору оренди є об’єкт (склад і вартість майна з урахуванням її індексації), строк, на який укладається договір оренди, орендна плата з урахуванням її індексації, порядок використання амортизаційних відрахувань, відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Відповідно до ст. 10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, в редакції станом на 26.07.2004 (далі - Закон), істотними умовами договору оренди є, у т.ч. об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Статтями 10, 11 Закону передбачено, що оцінка об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України; оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди; договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Як вбачається з матеріалів справи, п. 1.1 договором оренди від 26.07.2004 не передбачено такої вартості майна.

Крім того, як зазначено в апеляційній скарзі, позивач не заперечує той факт, що вартість некомплектного автомобіля, що передавався в оренду, дійсно не визначалась за Методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 181 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся); якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав доказів оплати відповідачем орендованого майна. В актах звірки, що підписані сторонами, відсутні посилання на договір оренди. Акт прийому-передачі в оренду не є доказом виконання договору оренди від 26.07.2004.

Статтею 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” та пунктом 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Отже, акт звірки взаєморозрахунків не є первинним документом та в силу ст. 34 ГПК України не є належним доказом по справі, а первісних бухгалтерських документів матеріали справи не містять.

Згідно з п. 2.1. договору орендар вступає в строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна. Пунктом 10.1. договору передбачено, що договір укладено строком на три роки, що діє з 26.07.2004 до 26.07.2007 включно. Проте, акт приймання-передачі в оренду (на який посилається позивач) складений 02.07.2004, тобто до підписання договору оренди, тому також не приймається судом апеляційної інстанції як належний доказ в розумінні ст. ст. 33 ,34 ГПК України.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати своїх обов’язки відповідно до договору; договір набирає чинності з моменту його укладення; сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Договором оренди від 26.07.2004 не передбачено, що його умови застосовуються до відносин, які виникли до укладання. Натомість, ЗАТ „Маслозавод „Прилуки” листом № 75 від 26.07.2006 просить позивача надати в оренду автомобіль ГАЗ 5312 молоковоз, номерний знак 80-14 ЧНН, строком на 3 роки згідно договору оренди з 27.07.2004.

Окрім того, як вбачається з акту приймання-передачі від 02.07.2004 на автомобілі відсутні радіатор, карбюратор, розподільник запалення, провід високої напруги, карданний вал, сидіння кабіни, повітряний фільтр, дзеркала заднього виду, масляний радіатор, фари, котушка запалення, вилка зціплення, генератор, акумулятор, кришка бензобака, повтор поворотів, стартер, щітки стеклоочисника, ключі домкрат, запасне колесо, комутатор, зціплення, підлягає заміні 6 шт. автогуми, потребує зварювальних робіт обшивки бочки та крила, водяний насос потребує ремонту.

Відповідно до п. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до п. 1 ст. 767 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню.

Відповідно до п. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Статтею 1 Закону України „Про автомобільний транспорт” визначено поняття автомобіля, як колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт.

Виходячи з акту, переданий автомобіль взагалі не можливо привести в рух і використовувати для перевезення людей ти (чи) вантажів (за договором оренди майно передається в оренду з метою перевезення молока), буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт.

Доказів періоду фактичного користування відповідачем автомобілем матеріали справи не містять. Тому підстав для задоволення позову не встановлено ані судом першої інстанції, ані судом апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду Чернігівської області, що договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 27.07.2004 є неукладеним, а отже не породжує прав та обов’язків.

За таких обставин колегія суду вважає, що рішення господарського суду Чернігівської області від 24.03.2008 у справі № 2/34 слід залишити без змін, оскільки підстав для його скасування, передбачених ст. 104 ГПК України, не вбачається, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта у зв’язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Державному підприємству „Дослідне господарство Прилуцькоїдослідної станції Української академії аграрних наук” в задоволенні апеляційної скарги.

Рішення господарського суду Чернігівської області від 24.03.2008 у справі № 2/34 залишити без змін.

Матеріали справи № 2/34 повернути до господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом місяця.

Головуючий суддя

Судді

10.07.08 (відправлено)