ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 37/146

21.04.08

За позовом

Відкритого акціонерного товариства «Вінницяоблпаливо»

До

1.          Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця»

2.          Державного підприємства «Ровенькиантрацит»

Про

стягнення 683,18 грн.

Суддя Кондратова І.Д.

В судових засіданнях приймали участь представники сторін:

Від позивача: Підлужняк С.О.- представник за довіреністю № 273 від 12.10.2007 року;

Від відповідача1: Недошитко Р.Ю. - представник за довіреністю № 869-НЮ від 18.03.2008 року; Созданий С.І.- представник за довіреністю № 869-НЮ від 18.03.2008 року;

Від відповідача 2: не з’явились;

Обставини справи :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Вінницяоблпаливо»до Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця», Державного підприємства «Ровенькиантрацит» про стягнення 683,18 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2008 р. порушено провадження у справі № 37/146, розгляд справи було призначено на 21.04.2008 року о 14-15.

Представник відповідача - 1 в судовому засіданні 21.04.2008 року надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки вантаж завантажено засобами вантажовідправника, маса вантажу при навантаженні визначена засобами вантажовідправника, вантаж завантажено нижче бортів, а також відсутні відомості про застосування катка для ущільнення вантажу для запобігання його втрати при перевезенні. Відповідач - 1 вказує на те, що матеріали справи містять докази, які підтверджують вину відповідача 2 у нестачі вантажу, оскільки рівномірність навантаження та відсутність слідів крадіжки під час слідування свідчить про недовантаження вугілля.

Представник позивача в судовому засіданні 21.04.2008 року зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд стягнути з вантажовідправника та перевізника 683,18 грн. збитків завданих нестачею вантажу (вугілля), а також витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Представник відповідача 2 в призначене судове засідання не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 04.04.2008 року не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами за відсутності представника вантажовідправника.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 21.04.2008 року за згодою представників сторін оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2006 р. між ВАТ «Вінницяоблпаливо»(надалі –покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тера-Нова»(надалі - постачальник) був укладений договір № 1.146 (надалі- договір), згідно якого постачальник зобов’язався відвантажити, а покупець прийняти та оплатити вугілля марки ДГР в кількості 2000 тон та марки АМ в кількості 3000 тон.

Сторони узгодили, що відповідно до п. 2.2 Договору, покупець розраховується з постачальником за отримане вугілля шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника з відстрочкою платежу 10 банківських днів з моменту прибуття вугілля на станцію призначення, підтвердження постачальником права власності, отримання рахунку та податкової накладної в оригіналі.

26.01.2008 року Державне підприємство «Ровенькиантрацит»по залізничній накладній № 49539813 напіввагон № 63772289 відвантажило 69 т вугілля антрацит марки АМ на адресу Могилів-Подільського паливного складу Відкритого акціонерного товариства «Вінницяоблпаливо».

Постачальником вказаного вугілля за договором поставки № 1.146 від 13.12.2006р. (додаткове узгодження № 12 від 19.09.2007р.) є Товариство з обмеженою відповідальністю «Тера-Нова».

Відповідно до п. п. 2.2, 3.2. договору поставки № 1.146 від 13.12.2006 р. та на підставі рахунку № СФ-0000006 від 29.01.2008р. позивач в порядку календарної черговості, платіжними дорученнями № 0461 від 29.01.2008р. та № 0484 від 30.01.2008р. перерахував на розрахунковий рахунок постачальника грошові кошти на загальну суму 950 000,00 грн. за поставку вугілля.

26.01.08 р. із прибуттям вагону № 63772289 на станцію Могилів - Подільський на вимогу вантажоодержувача проводилось комісійне переважування. Згідно документів зазначається, що завантаження навалом нижче бортів 600мм. Під час перевірки виявилось: завантаження навалом, по всій довжині та ширині вагону рівномірне, поглиблень на поверхні вантажу немає. Захисне маркування вапном не порушене. Слідів розкрадання не виявлено. Течі вантажу немає. Двері та люки щільно закриті. Фактично вантаж прибув в технічно та комерційне справному вагоні. Переважування проводилось на 150 тонних вагах станції Могилів - Подільський 26.01.08р. При переважуванні виявилось: вага брутто 87500кг, тара з бруса 21000кг, нетто 66500кг, що складає різницю ваги проти документів в сторону зменшення на 2500кг. Перевірка проводилась двічі. Нестача підтвердилась. Недостаючий вантаж у вагоні міг воміститися.

Позивач вважає, що нестача вугілля виникла як з вини вантажовідправника - Державного підприємства «Ровенькиантрацит», так і з вини перевізника, а тому просить стягнути з них пропорційно ступеня їх вини суму збитків від нестачі вугілля з урахуванням суми норм природної втрати і граничного розходження визначення маси нетто –683,18 грн.

На підтвердження розміру заявлених до стягнення збитків позивач додає до матеріалів справи копію договору № 1.146, додаткове узгодження № 12 від 19.09.2007 року, копії платіжних доручень № 0461 від 29.01.2008р., № 0484 від 30.01.2008р.та рахунку № СФ-0000006 від 29.01.2008 року.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457, накладна - основний перевізний документ встановленої форми (форму затверджено наказом Міністерства транспорту України від 19.11.1998 р. № 460), оформлений відповідно до цього Статуту та правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відправник, згідно зі статтею 37 Статуту, повинен визначити масу вантажу і зазначити її у залізничній накладній.

Згідно положень статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Судом встановлено, що завантаження вугілля здійснювалось засобами відповідача-2, а на відповідача-1 був покладений обов'язок надати вагон у справному технічному та комерційному стані. З доказів по справі встановлено, що вагон був в технічному та комерційному стані справний. Слідів втрати та течі вантажу не має, захисне маркування вантажу не порушено.

Відповідно до статті 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Частина 1 статті 314 ГК України передбачає, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Відповідно до частини 2 статті 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до статті 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі і завантаженому засобами відправника, та якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Враховуючи те, що вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі і завантаженому засобами відправника, ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення не має, відповідальність за нестачу покладається на вантажовідправника. В свою чергу перевізник звільняється від відповідальності за нестачу вантажу.

Обов'язок відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідальності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов'язання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача-2 лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Згідно п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, норма природної втрати і граничного розходження визначення маси нетто становить 2% маси нетто вугілля, тобто в даному перевезенні –1,38 тон.

Відповідно до статті 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника.

У відповідності до роз’яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» від 29.05.02 № 04-5/601 у разі коли договори купівлі-продажу або поставки укладаються між посередниками, а договір перевезення укладається між першим продавцем-вантажовідправником і залізницею на доставку вантажу кінцевому покупцеві - вантажоодержувачу, документи посередників про кількість та ціну, за якими вони продали продукцію, не можуть визнаватись належними доказами вартості і ціни відвантаженої продукції, оскільки залізниця несе відповідальність виходячи з вартості вантажу, визначеної на підставі документа вантажовідправника.

Як вбачається з матеріалів справи, ціна однієї тони вугілля відповідно до рахунку постачальника №СФ-0000006 від 29.01.2008р. складає 609,99грн в т.ч. ПДВ 101,66грн. (508,33грн х 1,2 = 609,99грн.)

Загальна сума нестачі з урахуванням суми норм природної втрати і граничного розходження визначення маси нетто становить 683,18грн. в т.ч. ПДВ 113,86грн.: 609,99грн . х 1,12т= 683,18грн.

Проаналізувавши вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено безпосередній причинний зв’язок між понесеними збитками у вигляді дійсної вартості нестачі вантажу та неналежним виконанням відповідачем 2 своїх обов’язків.

Статтею 920 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань, які випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не передбачено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Враховуючи наведене, позов визнається обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині стягнення вартості втраченого вантажу з відповідача - 2, як відправника, а в частині вимог до відповідача-1, як перевізника позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача - 2.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 623, 920 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 27, 31, 32, 111, 114, ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов до Державного підприємства «Ровенькиантрацит»задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Державного підприємства «Ровенькиантрацит»(94700, Луганська обл., м. Ровеньки, вул. Комуністична, 6 р/р 0607 у АК ПІБ м. Ровеньки, МФО 304502 . ідентифікаційний код 32320704) на користь Відкритого акціонерного товариства «Вінницяоблпаливо»(21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 122, розрахунковий рахунок у Вінницькому ЦВ ПІБ, МФО 302571, ідентифікаційний код 01880670) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення збитки у розмірі 683 (шістсот вісімдесят три) грн. 18 коп., 102 (сто дві) грн. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В позові до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» відмовити повністю.

4.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5.          Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу.

Суддя

І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 07.05.2008 року