ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"13" травня 2008 р.            Справа № 263/2-2006

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Агропромислове підприємство „Регул”, м. Українка

до відповідача Відкритого акціонерного товариства „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго”, м. Київ в особі структурного підрозділу Трипільської теплової електростанції, м. Українка

про стягнення 117 715,00грн.,

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя:

Чорна Л. В.

Судді:

Мальована Л. Я.

Маляренко А.В.

Представники:

від позивача: Журавльов О.І. –прот. №4 від 21.10.2001р. - директор;

Борисенко А.М. – без повноважень;

від відповідача: Грибець В.А. –довір. №1284/08 від 29.10.2007р. –представник;

Чопівська С.С. –довір. №1333/08 від 27.12.2007р. - представник.

суть спору:

Стягується 117 715грн. 00коп. збитків –витрати по ремонту та переоснащенню орендованих приміщень цілісного майнового комплексу підсобного господарства „Польок” Трипільської ТЕС та господарські витрати.

Позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просить суд стягнути 205 249грн. 00коп., посилаючись на те, що збитками являється не тільки виконані роботи, а й вартість будівельних матеріалів, що були використані при проведені ремонтних робіт та стягнути 4500грн. 00коп. за проведення експертизи.

Відповідач позов не визнає, посилаючись на п. 5.10 договору –відсутність попереднього узгодження з орендодавцем, акт приймання-передачі, згідно якого майно прийнято в оренду без зауважень, укладення договору підряду після спливу строку договору оренди та сплив строку позовної давності –ст. 71 ЦК УРСР (ст. 257 ЦК України). Також відповідач посилається на рішення господарського суду Київської області по справах №368/7-01, №247/4-02, №97/16-2002, №111/18-03, №23/18-04/19, які свідчать про небажання позивача звільнити орендоване приміщення.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12 грудня 2006р., залишеної в силі постановою Вищого господарського суду України від 02.08.2007р., провадження у справі зупинялось для проведення судової бухгалтерської експертизи.

Позивачем наданий науково-технічний звіт по темі: „Експертний висновок по встановленню вартості будівельних робіт і матеріалів, використаних для проведення ремонтних робіт по влаштуванню даху на будівлі свинокомплексу підсобного господарства „Польок”.

Відповідач проти зазначеного звіту заперечує, посилаючись на порушення Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, ст. 7 Закону України „Про судову експертизу”, Положення про Державний реєстр атестованих судових експертів державних і підприємницьких структур та громадян, ч. 3 п. 4 Роз‘яснення Вищого арбітражного суду України, Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, також відповідач посилається на те, що судом проведення експертизи було покладено на Київський науково-дослідний інститут судових експертиз.

Позов задоволенню не підлягає.

судом встановлено:

29 січня 2001р. між позивачем та відповідачем укладено договір оренди майна енергокомпанії, згідно умов якого відповідач надав позивачу в оренду (без права викупу) окреме майно цілісного майнового комплексу підсобного сільськогосподарського підприємства „Польок”.

01 лютого 2001р. по акту приймання-передачі позивач прийняв в оперативну оренду майно підсобного сільського господарства „Польок”, що знаходиться на балансі відповідача. Згідно зазначеного акут сторони зауважень не мають.

Позивачем заявлено позов про стягнення збитків, які він поніс в результаті проведення ремонту орендованого приміщення, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на договір підряду по влаштуванню покрівлі №139/с від 11.10.2002р., укладеного між позивачем та ТОВ „Виробничо-комерційним підприємством „ЮК - Постачання”, кошторисний розрахунок вартості будівництва від 30.06.2003р., довідку начальника Обухівського бюро технічної інвентаризації №2421 від 09.07.2001р., акт обстеження від 04.04.2004р., заключення №2423, згідно яких орендоване приміщення потребує ремонту покрівлі та ст. 22 Цивільного кодексу України, згідно якої особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Позивач не навів суду, які саме збитки ним понесені реальні чи упущена вигода, оскільки як свідчать матеріали справи та науково-технічний звіт по темі: „Експертний висновок по встановленню вартості будівельних робіт і матеріалів, використаних для проведення ремонтних робіт по влаштуванню даху на будівлі свинокомплексу підсобного господарства „Польок”, який судом до уваги взятий, так як суд листом від 06 лютого 2007р. запропонував сторонам обрати експертну установу, у зв‘язку із значною завантаженістю Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, позивачем були здійсненні витрати при виконані ремонту та придбанні будівельних матеріалів.

Доказів понесення збитків - реальні чи упущена вигода –позивачем до суду не подано і нормативно не обґрунтовано –це делікт чи договірні збитки.

Разом з цим, згідно п. 5.10 договору оренди, за попереднім узгодженням з орендодавцем орендар має право виконувати необхідний ремонт, реконструкцію, модернізацію, технічне переозброєння об‘єкта. У випадку, коли кошторис цих робіт узгоджен з орендодавцем, орендна плата може зменшуватись на вартість виконаних робіт.

Відповідно до ч. 3 ст. 272 ЦК УРСР, вартість поліпшень, які зроблені наймачем без дозволу наймодавця і які не можна відокремити без шкоди для майна, відшкодуванню не підлягає.

Відповідно до п. 5 ст. 778 Цивільного кодексу України, якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості. Доказів надання згоди відповідачем позивачем до суду не подано.

Разом з цим, в порядку зазначених норм Цивільного кодексу України позивачем вимоги не заявлялись.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

В позові відмовити.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, і може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя