ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2008 р.

№ 1/92

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого

Михайлюка М.В.,

суддів

Дунаєвської Н.Г.,

Рибака В.В.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну скаргу

Акціонерного товариства "Український інноваційний банк"

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 22.01.2008 року

у справі

№ 1/92 господарського суду Донецької області

за позовом

АТ "Український інноваційний банк"

до

ВАТ ДХК "Торезантрацит"

про

стягнення 485588 грн.

за скаргою АТ "Український інноваційний банк"

на дії ДВС у м. Торез

за участю представників сторін:

позивача

Гнисюк С.Д.,

відповідача

ДВС

не з’явились,

не з’явились,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.11.2007 р. у справі № 1/92 (суддя:Дучал Н.М.) задоволено скаргу позивача на дії ДВС у м. Торез та визнано незаконними дії ДВС у м. Торез з винесення постанови від 12.02.2007 р. № 2-682 про скасування постанови від 29.12.2006 р. № В2-682, про повернення виконавчого документа стягувачу.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.01.2008 р. у справі № 1/92 (судді: М’ясищева А.М., Алєєва І.В., Величко Н.Л.) зазначену ухвалу скасовано. Позивачу відмовлено у задоволенні скарги на дії начальника ДВС у м. Торез, визнання незаконною та скасування постанови від 12.02.2007 р. № 2-682 про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.12.2006 р. № В2-682.

Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить її скасувати, а ухвалу місцевого господарського суду залишити в силі.

Перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Апеляційний господарський суд, скасовуючи ухвалу місцевого господарського суду дійшов висновку, що начальник ДВС у м. Торез, перевіряючи дії державного виконавця здійснив контроль виконавчого провадження та виявивши технічну помилку, яка позбавляє стягувача права на повторне пред’явлення виконавчого документа на виконання, обґрунтовано виніс постанову № 2-682 від 12.02.2007 р., якою скасував постанову № В2-682 від 29.12.2006 р. та роз’яснив стягувачеві право на повторне пред’явлення виконавчого документа до виконання в межах строків, встановлених ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закон).

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Однак, суд не дослідив всі обставини справи, зокрема, не надав належної оцінки щодо права начальника ДВС у м. Торез на здійснення контролю на цій стадії виконавчого провадження.

Частиною 2 ст. 8 Закону передбачено, що керівник органу державної виконавчої служби при здійсненні контролю за діями державного виконавця під час виконання рішень, якщо вони суперечать вимогам Закону, вправі своєю постановою скасувати постанову, акт, інший процесуальний документ, винесений у виконавчому провадженні державним виконавцем, який йому підпорядкований, зобов’язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, передбаченому цим Законом.

Отже, начальник ДВС наділений правом здійснювати контроль за діями державного виконавця та своєю постановою скасовувати постанову, акт, інший процесуальний документ, винесений у виконавчому провадженні державним виконавцем лише під час виконання рішень.

Виконавчий документ, на момент винесення начальником ДВС постанови від 12.02.2007 р. № 2-682, вже було повернуто АТ "Укрінбанк", тобто начальник ДВС, всупереч вимог ст. 8 Закону здійснив контроль за діями державного виконавця, в результаті чого начальник ДВС виніс постанову від 12.02.2007 р. № 2-682, про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.12.2006 № В2-682 не під час виконання рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд неправильно застосував норми Закону України "Про виконавче провадження", стосовно здійснення контролю виконавчого провадження.

Також відповідно п.2 ст. 40 Закону, виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 ч. 1 цієї статті, державний виконавець складає акт про повернення виконавчого документа і авансового внеску стягувачеві. Державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований і може бути оскаржена до суду в 10-денний строк.

Повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених пп. 2-6 ч. 1 цієї статті не позбавляє його права повторно пред’явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених ст. 21 цього Закону.

Постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачеві підлягає затвердженню начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований і може бути оскаржена до суду. Перевіряти законність постанови від 29.12.2006 р. № В2-682 про повернення виконавчого документа стягувачу, начальник ДВС у м. Торез повинен був коли затверджував дану постанову.

Враховуючи викладене, у начальника ДВС у м. Торез відсутні законні підстави для здійснення перевірки виконавчого провадження № 2-682 від 13.07.2006 р. та винесення постанови № 2-682 від 12.02.2007 р., а висновки суду апеляційної інстанції не відповідають нормам матеріального права, які зазначалися вище.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що постанова апеляційного господарського суду підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована, а ухвала місцевого господарського суду залишенню в силі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.01.2008 р. у справі № 1/92 скасувати, а ухвалу господарського суду Донецької області від 06.11.2007 року у даній справі залишити без змін.

Головуючий, суддя           М. Михайлюк

Судді          :            Н. Дунаєвська

В. Рибак