ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.08 р.                     Справа № 34/124а

Господарський суд Донецької області у складі судді Кододової О.В. при секретарі судового засідання Котельніковій Н.В. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

Представники:

СУТЬ СПОРУ

Заявлено позов Професійно технічним училищем №147 м. Артемівськ до Артемівської об’єднаної державної податкової інспекції у м. Артемівськ про визнання недійсним податкового повідомлення – рішення від 15.10.2004року №/0 про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 76261,00грн. та штрафної ( фінансової) санкції у розмірі 77283,50грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачем припущені помилки у складенні акту, документи були вилучені без залишення копій, відсутні підписи податківців, акт не має реєстраційного номеру та дати.

Крім того, позивач зазначає, що ним були укладені договори спільної діяльності з ТОВ СП “Сябри” та ВКПП “Прополіс” з метою досягнення господарської мети ( без створення юридичної особи), вони нотаріально не засвідчені, у податковій інспекції не зареєстровані. На думку позивача вони не створюють базу оподаткування, що не було враховано відповідачем.

Позивач вважає, що відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України “Про податок на додану вартість” об’єктом оподаткування ПДВ є операції платника по продажу товарів ( робіт, послуг), що у даному випадку відсутнє.

Позивач заявою від 29.06.2005року ( вхід.№02-41/18676 від 29.06.2005року), яка вручена уповноваженому представнику ДПІ (а.с.71-73), змінив предмет позову і просить визнати недійсним податкове повідомлення – рішення від 21.01.2005року №/2 в частині визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 60040грн. та штрафної санкції у сумі 67158грн.

Позивач заявою від 25.04.2007року №01-01/132 (вхід. №02-41/17657 від 26.04.2007року) визначився із позовними вимогами відповідно до Кодексу адміністративного судочинства і просить визнати недійсним податкове повідомлення – рішення від 21.01.2005року №/2 в частині визначення податкового зобов’язання по основному платежу : з податку на додану вартість по вітчизняним товарам (роботам, послугам) у розмірі 60040грн. та штрафної санкції у сумі 67187грн.

Відповідач у відзиві від 17.06.2005року №14449/10 ( вхід. №02-41/17921 від 21.06.2005року) проти позовних вимог заперечує за тих підстав, що вилучення документів здійснювалося відповідно до вимог Кримінально – процесуального Кодексу. Відсутність підпису, номеру та дати обумовлено тим, що підприємству був наданий на ознайомлення один примірник акту, який вони відмовилися повернути для подальшого оформлення. У акті відмови від підпису від 15.10.2004року був зазначений номер та дата акту.

Щодо суті порушень, то відповідач зазначає, що основним видом діяльності позивача є професійно – технічна освіта КВЕД 80.22.0), і він не є сільгоспвиробником і тому протягом з 01.08.2001року по 01.04.2002року повинен був подавати до податкового органу загальну декларацію з ПДВ.

Відповідач вважає, що посилання позивача на те, що ним з ТОВ СП “Сябри” укладалися договори про спільну діяльність спростовуються документами бухгалтерського обліку: накладними, дорученням на отримання товару, податковими накладними. Так, позивачем була видана податкова накладна №30 від 31.10.2003року на відпущену пшеницю на загальну кількість 84091кг. на суму 135023,99грн. у тому числі ПДВ 22504грн. ця сума ПДВ не була включена позивачем до податкових зобов’язань у жовтні 2003року.

Крім того, позивач не включив до податкового зобов’язання у грудні 2003року ПДВ на загальну суму 37536,15грн. в тому числі за реалізовану пшеницю у кількості 84091кг. та соняшника у кількості 73740кг. згідно накладної №175 від 03.12.2003року на загальну суму 177418,60грн. у тому числі ПДВ 29569,77грн. та за реалізацію соняшника у кількості 54848кг. за актом приймання – передачі від 04.12.2003року на загальну суму 47798,27грн. у тому числі ПДВ 7966,38грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та додатково надані документи суд встановив:

Позивач є юридичною особою, . Як вбачається з Довідки ЄДРПОУ від 20.08.1997року позивач є закладом Міністерства освіти України, загально державної власності. Основний вид діяльності код – 92200 “ підготовка та підвищення кваліфікації робочих та інших робітників”. Згідно довідки ЄДРПОУ від 22.04.2004року позивач також є закладом, загальнодержавної власності, види діяльності за КВЕД “професійно – технічна освіта”.

У зв’язку із реорганізацією позивача суд ухвалою від 26.04.2007року замінив Професійно технічне училище №147 на Артемівський професійний аграрний ліцей м. Артемівськ.

Відповідач здійснив позапланову документальну перевірку позивача щодо дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.08.2001р. по 01.09.2004р., за результатами якої складено акт від 15.10.2004року №55/26-2/02542449.

Позивач звернувся до відповідача із скаргою від 29.10.2004року №526 (а.с.82-83), яка рішенням відповідача від 17.11.2004року (а.с.85-86) залишена без задоволення. За результатами розгляду скарги позивача було направлене податкове повідомлення – рішення №/1 від 17.11.2004року про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 76261,00грн. та штрафної ( фінансової) санкції у розмірі 77283,50грн. (т.1 а.с.84).

Позивач не погодився із рішенням податкового органу та звернувся із скаргою до ДПА у Донецькій області від 25.11.2005року (т.1а.с.87-88), яка рішенням від 16.01.2005року №743/10/25-013-5 (а.с.79-81) частково скасував визначення податкового зобов’язання визначеного з порушенням вимог п.п.15.1.1 п.15.1 ст.15 Закону України №2181 від 21.12.2000року з податку на додану вартість в частині основного платежу 10125грн. та штрафної санкції у розмірі 10125грн. Відповідач направив позивачу податкове повідомлення – рішення №/2 від 21.01.2005року про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 66136,00грн. та штрафної ( фінансової) санкції у розмірі 67158,00грн. (т.1 а.с.77).

Саме це податкове повідомлення – рішення оспорює позивач (т.1 а.с.71-74) в частині визначення податкового зобов’язання по основному платежу : з податку на додану вартість по вітчизняним товарам (роботам, послугам) у розмірі 60040грн. та штрафної санкції у сумі 67158грн.

Суд вважає, що вимоги позивача про визнання недійсним податкового повідомлення – рішення в частині визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 46024грн.98коп. задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Відповідно до ст.9 Закону України 25 червня 1991 року N 1251-XII „Про систему оподаткування” платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані:

1) вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами;

2) подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів);

3) сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість» об'єктом оподаткування є операції платників податку з продажу товарів (робіт, послуг) на митній території України, в тому числі операції з оплати вартості послуг за договорами оренди (лізингу) та операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення кредиторської заборгованості заставодавця (підпункт 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 із змінами, внесеними згідно із Законом N 469-IV від 16.01.2003 )

Згідно п.4.1 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість» база оподаткування операцій з продажу товарів (робіт, послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними або регульованими цінами (тарифами) з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), за винятком податку на додану вартість, що включаються в ціну товарів (робіт, послуг) згідно із законами України з питань оподаткування. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (робіт, послуг), проданих (виконаних, наданих) таким платником податку.

Датою виникнення податкових зобов'язань з продажу товарів (робіт, послуг) згідно до приписів п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, а в разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника

податку;

- або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) – дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач на сторінці 19 акту перевірки встановив (т.1 а.с.27-28), що позивачем у жовтні 2003року до складу податкових зобов’язань не включено суму ПДВ 22504грн. за реалізовану пшеницю ТОВ СП “Сябри”, згідно податкової накладної №30 від 31.10.2003року, рахунку – фактури від 31.10.03р., запису в м/о №4 „накопичувальна відомість за розрахунки з іншими дебіторами” та звіту комірника Мельник Л.В. за жовтень 2003р.

Дана господарська операція підтверджується наявною у матеріалах справи копією податкової накладної №30 від 31.10.2003року (т.1 а.с.110) виданої позивачем ТОВ СП „Сябри” на поставку пшениці у кількості 84091 кг. За ціною 1,338грн. на суму 112519,99грн. + ПДВ 22504,00грн , всього на загальну суму 135023,99грн., копією рахунку – фактури від 31.10.03р. (т.1 а.с.112).

У акті також зазначено, що позивач не включив до податкового зобов’язання у грудні 2003року ПДВ за реалізацію соняшника у кількості 54848кг. за актом приймання – передачі від 04.12.2003року на загальну суму 47798,27грн. у тому числі ПДВ 7966,38грн. В матеріалах справи наявна податкова накладна №б/н видана позивачем ВКЧП „Прополис” м. Солевар (т.1 а.с.111) на передачу соняшника на загальну суму 54848 кг. На загальну суму 39831,89грн. в тому числі ПДВ 7966,38грн. та рахунок – фактура від 31.10.2003року (т.1 а.с.112). Тобто зазначена господарська операція підтверджується матеріалами справи.

Крім того, відповідач у акті перевірки встановив, що позивач у грудні 2003року не включив до податкового зобов’язання (т.1 а.с.27) за реалізовану пшеницю у кількості 84091кг. та соняшника у кількості 73740кг. ТОВ СП „Сябри” згідно накладної №175 від 03.12.2003року на загальну суму 177418,60грн. у тому числі ПДВ 29569,77грн. Зазначена операція підтверджується накладною №175 від 03.12.2003року (т.1 а.с.113). Податкова накладна у матеріалах справи відсутня.

Звинувачувальним висновком по кримінальній справі №129-15453 головний бухгалтер позивача Токар А.Г.(т.2 а.с.39-40) обвинувачується в ухиленні від сплати податків у тому числі ПДВ за 2003рік: жовтень 2003року – 22504,0грн., грудень 2003року 7966,38грн. та за накладною №175 від 03.12.2003року на суму 15554,60грн., яка нарахована по господарській операції відвантаження соняшника у кількості 73740кг. на загальну суму 77773,00грн. + ПДВ 15554,60грн.

Згідно до приписів статті 86 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд оцінює господарські операції за цей період у сукупності з іншими доказами наявними у матеріалах справи, а саме: копією податкової накладної №30 від 31.10.2003року на суму ПДВ 22504грн. (а.с.110), копією податкової накладної №б/н видана позивачем ВКЧП „Прополіс” м. Солевар (а.с.111) на передачу соняшника на загальну суму 54848 кг. на загальну суму 39831,89грн. в тому числі ПДВ 7966,38грн. та рахунок – фактура від 31.10.2003року (а.с.112), накладною №175 від 03.12.2003року яка видана по господарській операції відвантаження соняшника у кількості 73740кг. на загальну суму 77773,00грн. + ПДВ 15554,60грн., та доводами які викладені у Звинувачувальному висновку по кримінальній справі №129-15453.

Тобто, матеріалами справи, звинувачувальним висновком підтверджується висновки акту перевірки щодо заниження позивачем податку на додану вартість на загальну суму 46024грн.98коп.

Відповідно до п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21 грудня 2000 року N 2181-III у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Згідно до абзацу першому підпункту п.п.17.1.6 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21 грудня 2000 року N 2181-III у разі коли платника податків (посадову особу платника податків) засуджено за скоєння злочину щодо ухилення від сплати податків або якщо платник податків декларує переоцінені або недооцінені об'єкти оподаткування, що призводить до заниження податкового зобов'язання у великих розмірах, такий платник податків додатково до штрафів, визначених цим пунктом, за наявності підстав для їх накладення сплачує штраф у розмірі п'ятдесяти відсотків від суми недоплати, але не менше ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули (абзац перший підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 із змінами, внесеними згідно із Законом N 550-IV від 20.02.2003р.).

Враховуючи висновок суду щодо правомірності визначення відповідачем позивачу податкового зобов’язання з податку на додану вартість на загальну суму 46024грн.98коп. та факт засудження посадових осіб платника податків за скоєння злочину щодо ухилення від сплати податків, про що зазначено у постанові Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.03.2006р. (т.1 а.с.125-126), відповідач правомірно відповідно до п.п.17.1.3 та п.п.17.1.6 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21 грудня 2000 року N2181-III застосував до позивача штрафні санкції у розмірі 46024грн.98коп. (п.п.17.1.3 – 50% = 23012,49грн., п.п.17.1.6 – 50% = 23012,49грн. п.17.1 ст.17 ЗУ №2181)

Відтак вимоги позивача про визнання недійсним податкового повідомлення – рішення №/2 від 21.01.2005року частині визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 46024грн.98коп. та штрафної (фінансової) санкції 46024,98грн. не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Судом не приймаються до уваги посилання позивача в обґрунтування своїх вимог на те, що ним були укладені договори спільної діяльності з ТОВ СП “Сябри” та ВКПП “Прополіс” з метою досягнення господарської мети ( без створення юридичної особи), за тих підстав, що позивачем не надано доказу їх реєстрації у податковому органі як того вимагає п.3 „Порядку присвоєння реєстраційних (облікових) номерів платників податків” затвердженого наказом ДПА України від 03.08.98 р. № 380 та зареєстрованого в Мін’юсті України 01.09.98 р. за № 540/2980, який передбачає обов’язкову реєстрацію учасникам договорів про спільну діяльність на території України без створення юридичної особи, які уклали угоди про розподіл продукції i є платниками податків. Як вбачається із листа ДПІ від 18.07.2005року №16739/10/28-113 (т.1 а.с.92) позивач не реєстрував договори сумісної діяльності між ним та ТОВ СП „Сябри” та ВКПП „Прополіс”.

Згідно до п.п.4.2.3 п.4.2 ст.4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених підпунктом 4.2.2 цього пункту, є помилковим, покладається на платника податків, за винятком випадків, визначених пунктом 4.3 цієї статті.

Сам факт укладення договорів про спільну діяльність (т.1 а.с.30-31) не звільняє позивача від сплати податку на додану вартість та позивач належними доказами не спростував висновки акту перевірки у цій частині.

В іншій частині на суму ПДВ 14015,17грн. вимоги позивач підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Згідно до ст.71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається із матеріалів справи факт реалізації позивачем у грудні 2003року ТОВ СП „Сябри” пшениці 84091 на суму 70075,83грн. х ПДВ 20%= 14015,17грн. документально не підтверджений, відсутні докази реалізації пшениці в матеріалах звинувачувального висновку (т.2 а.с.19-44) та у постанові Артемівського міськрайонного суду (т.1 а.с.125-126). Відповідач у межах своєї компетенції не здійснив зустрічну перевірку контрагента позивача ТОВ СП „Сябри” і не надав суду доказів здійснення цієї господарської операції (акт зустрічної перевірки, тощо). Відтак вимоги позивача в частині визначення податкового зобов’язання із податку на додану вартість по основному платежу у розмірі 14015,02грн. та штрафної санкції у розмірі 28030,04грн.відповідно до п.п.17.1.3 та п.п.17.1.6 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21 грудня 2000 року N2181-III (п.п.17.1.3 – 50% = 7007,51грн., п.п.17.1.6 – 50% = 7007,51грн. п.17.1 ст.17 ЗУ №2181) обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судові витрати покласти на позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 22%, що складає 18грн.70 коп. (від суми державного мита 85грн., яке підлягало сплаті на момент звернення до суду у травні 2005року). Фактично позивачем було сплачено платіжним дорученням №16 від 04.05.2005року (т.1 а.с.6) державне мито у розмірі 170грн. Надмірно було сплачено мито у розмірі 85грн., яке підлягає поверненню. Суд вважає за необхідне надати довідку на повернення надмірно сплаченого мита у розмірі 85грн.

На підставі Закону України “Про систему оподаткування”, Закону України „Про податок на додану вартість”, та керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 пунктами 6,7 розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Позов Артемівського професійного аграрного ліцею м. Артемівськ до Артемівської об’єднаної державної податкової інспекції у м. Артемівськ про визнання недійсним податкове повідомлення – рішення від 21.01.2005року №/2 в частині визначення податкового зобов’язання по основному платежу : з податку на додану вартість по вітчизняним товарам (роботам, послугам) у розмірі 60040грн. та штрафної санкції у сумі 67158грн. задовольнити частково.

Визнати недійсним податкове повідомлення – рішення Артемівської об’єднаної державної податкової інспекції у м. Артемівськ від 21.01.2005року №/2 в частині визначення податкового зобов’язання по основному платежу : з податку на додану вартість по вітчизняним товарам (роботам, послугам) у розмірі 14015,02грн. та штрафної санкції у сумі 14015,02грн.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити Артемівському професійному аграрному ліцею м. Артемівськ (84500 м. Артемівськ, вул.. Комсомольська 39а, п/р. 1114 ВДК в м. Артемівська та Артемівського району, МФО 834016, ) з Державного бюджету України державне мито у сумі 18грн.70 коп.

Видати довідку на повернення надмірно сплаченого мита у розмірі 85грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня складання постанови у повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова виготовлена у повному обсязі 19 травня 2008року.

Суддя Кододова О.В.