СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

13 лютого 2008 року

Справа № 2-8/13973-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Прокопанич Г.К.,

суддів                                                                      Котлярової О.Л.,

Лисенко В.А.,

секретар судового засідання                                        Рєвєнко М.Ю.

за участю представників сторін:

прокурор: не з'явився;

позивачів: не з'явились;

відповідача: Халаімова Володимира Геннадійовича, довіреність № 11763/24/01-55 від 12.02.08;

розглянувши апеляційну скаргу Сімферопольської міської ради на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Чумаченко С.А.) від 11.12.2007 у справі № 2-8/13973-2007А

за позовом прокурора міста Сімферополя (вул. Севастопольська, 11, м.Сімферополь, 95000); (прокуратура міста Севастополя: вул. Павліченко,1, м. Севастополь,99011)

в інтересах держави в особі Республіканського комітету по земельних ресурсах Автономної Республіки Крим (вул. Кечкеметська, 114, м. Сімферополь, 95038)

Державної земельної інспекції Автономної Республіки Крим з використання та охорони земель (вул. Кечкеметська, 114, м.Сімферополь, 95038)

до          Сімферопольської міської ради (вул. Толстого, 15, м.Сімферополь,95000)

про визнання нечинним рішення

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2007 року прокурор міста Сімферополя звернувся в інтересах держави в особі Республіканського комітету по земельних ресурсах Автономної Республіки Крим, Державної земельної інспекції Автономної Республіки Крим з використання та охорони земель до господарського суду з позовом до Сімферопольської міської ради, просив визнати протиправним та недійсним рішення 21 сесії 5-го скликання Сімферопольської міської ради „Про орендну плату у місті Сімферополі” № 264 від 24.05.2007, посилаючись на порушення відповідачем норм Закону України „Про систему оподаткування”.

Сімферопольська міська рада, заперечуючи проти позову, вважає його безпідставним з огляду на відсутність порушення прав позивачів (а.с. 10).

Уточнивши позовні вимоги заявою від 27.11.2007, прокурор міста Сімферополя просив визнати нечинним вищезгадане рішення Сімферопольської міської ради (а.с. 15-16).

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя С.А. Чумаченко) від 11.12.2007 у справі № 2-8/13973-2007А задоволено позов прокурора міста Сімферополя в інтересах держави в особі Республіканського комітету по земельних ресурсах Автономної Республіки Крим, Державної земельної інспекції Автономної Республіки Крим з використання та охорони земель до Сімферопольської міської ради про визнання нечинним рішення. Визнано нечинним рішення 21 сесії 5-го скликання Сімферопольської міської ради „Про орендну плату у місті Сімферополі” № 264 від 24.05.2007.

Не погодившись з постановленим судовим актом, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, у позові відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

У зв’язку з зайнятістю у іншому судовому процесі суддів Латиніна О.А. та Дугаренко О.В. 13.02.2007 за розпорядженням першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Т.С. Видашенко у складі судової колегії була проведена заміна судді Латиніна О.А. та Дугаренко О.В. на суддів Котлярову О.Л. та Лисенко В.А.

У судове засідання 13.02.2008 прокурор та позивачі не з’явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від Державної земельної інспекції Автономної Республіки Крим з використання та охорони земель надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника.

Відповідно до пункту 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи не вбачається.

За клопотанням представника відповідача судочинство здійснювалось російською мовою.

Оскаржена постанова мотивована посиланням на норми Закону України „Про систему оподаткування”.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія вважає постанову суду такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до статті 7 Закону України „Про систему оподаткування” ставки податків і зборів (обов'язкових платежів) встановлюються Верховною Радою України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим і сільськими, селищними, міськими радами відповідно до законів України про оподаткування і не змінюються протягом бюджетного року, за винятком випадків, пов'язаних із застосуванням антидемпінгових, компенсаційних і спеціальних заходів відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 14 Закону України „Про систему оподаткування” плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкові платежі).

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням 7-ої сесії 23-го скликання Сімферопольської міської ради „Про орендну плату за землю по місту Сімферополі” № 94 від 15.07.1999 було вирішено встановити коефіцієнти до ставок земельного податку для розрахунку орендної плати за землю по місту Сімферополю на бюджетний рік.

З матеріалів справи вбачається, що 24.05.2007 рішенням 21 сесії 5-го скликання Сімферопольської міської ради „Про орендну плату у місті Сімферополі” № 264 встановлено з 01.06.2007 коефіцієнти до ставок земельного податку для розрахунку орендної плати за землю по місту Сімферополю відповідно до додатку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Сімферопольською міською радою при прийняті спірного рішення порушено один із встановлених статтею 3 Закону України „Про систему оподаткування” принципів побудови системи оподаткування, а саме, принцип стабільності, який виражається у забезпеченні незмінності податків і зборів (обов’язкових платежів) і їх ставок податкових пільг протягом бюджетного року.

Однак з таким висновком суду судова колегія погодитись не може, виходячи з наступного.

Постановою Ради Міністрів Автономної Республіки Крим № 78 від 24.02.2006 „Про заходи з оптимізації плати за користування земельними ділянками в Автономній Республіці Крим” було рекомендовано розмір орендної плати за земельні ділянки, що надані на конкурсних засадах, встановлювати за узгодженням сторін на підставі риночкою вартості з врахуванням збільшуючи коефіцієнтів, але не менш ніж 10% від їх нормативної грошової оцінки. Районним державним адміністраціям та органам місцевого самоуправління було рекомендовано затвердити на сесіях місцевих рад розмір збільшуючих коефіцієнтів до орендної плати для земельних ділянок згідно з додатком (а.с. 18).

Додатком до Постанови Ради Міністрів Автономної Республіки Крим № 78 від 24.02.2006 рекомендовані коефіцієнти збільшення розміру плати за земельні ділянки по відношенню до їх грошової оцінки (а.с. 19).

Отже, рішення Сімферопольської міської ради прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства України на підставі Постанови Ради міністрів Автономної Республіки Крим від 24.02.2006 № 78 „Про заходи з оптимізації плати за користування земельними ділянками в Автономній Республіці Крим”, яким рекомендовано органам місцевого самоврядування затвердити на сесіях розмір збільшуючих коефіцієнтів к орендній платі за землю.

Крім того, рішення Сімферопольської міської ради пройшло процедуру підготовки та прийняття регуляторних актів, передбачених Законом України «Про основи державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

За таких обставин судова колегія погоджується з доводами відповідача, що Сімферопольська міська рада і не змінювала ставки податків та зборів (обов'язкових платежів), а також ставку орендної плати за землю. Отже, рішення 21-ї сесії Сімферопольської міської ради 5-го скликання від 24.05.2007 № 264 не порушує норми статті 7 Закону України «Про систему оподаткування».

Пункт 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України гарантує кожному право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Однак, при зверненні з адміністративним позовом, ані прокурор, ані позивач не зазначили, у чому саме полягає порушення інтересів держави або прав позивача.

З врахуванням вищенаведеного, керуючись статтями 195, 198, підпунктом 4 пункту 1 статті 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Сімферопольської міської ради задовольнити.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.12.2007 у справі № 2-8/13973-2007А скасувати.

3. У позові прокурора міста Сімферополя в інтересах держави в особі Республіканського комітету по земельних ресурсах Автономної Республіки Крим, Державної земельної інспекції Автономної Республіки Крим з використання та охорони земель до          Сімферопольської міської ради про визнання нечинним рішення відмовити.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                  Г.К. Прокопанич

Судді                                                                                О.Л. Котлярова

В.А. Лисенко