СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.08
Справа № 16/57

За позовом Відкритого акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль”
в особі  Луганської обласної дирекції, м.
Луганськ

до суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Алчевськ Луганської області

про стягнення 23 263 грн. 53коп.

Суддя  Шеліхіна Р.М.

при
секретарі судового засідання Маценко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача -Моргунов Є.О., довіреність від 22.01.08. №
391;

від відповідача -представник не прибув,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивачем заявлені
вимоги про стягнення  з відповідача
заборгованості за кредитом у сумі 22012 грн. 44 коп. за період з 09.02.07 по
14.02.08., заборгованості за процентами у сумі 1076 грн. 13 коп. за період з
09.02.07. по 14.02.08. , пені за кредитом
у сумі 150 грн. 36 коп. за період з 09.07.07. по 14.02.08., пені за
процентами у сумі 24 грн.. 60 коп. за період з 01.12.07 по 14.02.08., всього у
сумі  23 263 грн. 53коп.

Відповідач
протягом розгляду справи -з 14.03.08. по 05.05.08. - не забезпечив  участі свого
представника   у судовому
засіданні, не надав  суду витребуванні
документи, про причини неявки до суду не повідомив, хоча про час і місце
проведення судового засідання відповідача було повідомлено належним чином.
Відповідно до вимог ст.75 ГПК України справу розглянуто за наявним в ній
матеріалами.

Між сторонами у справі укладено
кредитний договір від 08.02.07. №109/11-46/104, на підставі якого позивач надав
відповідачу кредит у сумі 25000грн. з відсотковою ставкою у розмірі 19% річних
зі строком повернення до 07.02.2010. Додатковою угодою від 08.02.07. №1 сторони
встановили порядок сплати кредиту: у відповідності до графіку відповідач
повинен сплачувати щомісячні платежі у відпорному розмірі.

На виконання умов вказаного договору
позивач надав відповідачеві кредит у вигляді кредитної лінії на суму 25000грн.,
сплативши грошові кошти на банківський рахунок відповідача згідно його заяві,
що підтверджено меморіальним ордером від 09.02.07. №488 25000грн.

В порушення прийнятих на себе обов'язків позичальник (відповідач) не
сплачував у встановлений кредитним договором та графіком погашення кредиту
строк  щомісячні платежі для повернення
позики, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду і просить суд
достроково стягнути з відповідача борг по кредиту в сумі 23263,53грн., у тому
числі: борг по кредиту 22012,44грн., по відсоткам  - 1076,13грн. у період з 27.02.07. по
14.02.08., пеню по кредиту в сумі 150,36грн. за період з 09.07.07. по
14.02.08., пеню за несплату відсотків в сумі 24,60грн. за період з 01.12.07. по
14.02.08.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, доводів позивача не заперечив.

Позивач підтримав позов.

Враховуючи вищевикладене, повно,
всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали та обставини справи,  вислухав представника позивача, оцінивши
надані ним докази своїх вимог до суті спору, їх
належність, допустимість, достовірність кожного  окремо і у сукупності, суд дійшов висновку,
що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається  зобов'язання,  що
виникає  між суб'єктом  господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених
Господарським  кодексом,  в силу
якого  один  суб'єкт
(зобов'язана  сторона,  у
тому  числі боржник)  зобов'язаний
вчинити  певну дію
господарського   чи
управлінсько-господарського
характеру  на користь іншого
суб'єкта (виконати  роботу,  передати
майно,   сплатити гроші, надати
інформацію тощо),  або утриматися від
певних дій,  а інший суб'єкт (управнена
сторона,  у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти господарювання
та  інші учасники  господарських відносин  повинні
виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до
закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних
вимог  щодо  виконання
зобов'язання  - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських   договорів застосовуються відповідні
положення  Цивільного  кодексу
України  з урахуванням
особливостей, передбачених Господарським
кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших
вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно
з вимогами ст..526 ЦК України відповідач не має права відмовлятися від
виконання умов укладеного з позивачем кредитного договору від 08.02.07.
№109/11-46/104, на підставі якого відповідач зобов'язаний повернути позику у
відповідності до умов додаткової угоди (графіку регулярних платежів). Умови
укладеного договору є обов'язковими для відповідача і відповідач повинен
повернути позивачу кредит у повному обсязі та сплатити відсотки за користування
кредитом, у відповідності до вимог закону і укладеного договору.

Згідно
ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених  змістом  зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею
629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Договором про надання кредиту від 08.02.07.
№109/11-46/104, укладеним сторонами по справі, визначено порядок виконання
відповідачем повернення позики, і зобов'язань по сплаті відсотків,
відповідно до ч.1ст.530 ЦК України, строку права вимоги у позивача.

Відповідно
до правил ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень до суті спору. Згідно
з вимогами ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказами.

Матеріалами справи -розпорядженням
від 09.02.07. керівника філії банку про переказ на заявлений відповідачем
рахунок в сумі 25000грн., меморіальним ордером від 09.02.07. №488 на суму
25000грн. про зарахування грошових коштів в сумі 25000грн. на вказаний
відповідачем рахунок - підтверджено належним чином факт надання відповідачу
кредиту за кредитним договором на суму 25000грн. і часткової оплати
відповідачем отриманої суми грошових коштів та заборгованість у розмірі
23088,57грн. по кредиту та відсоткам.

При розгляді справи суд встановив, що
відповідач не виконав свої обов'язки перед позивачем по поверненню позики,
сплаті відсотків по кредиту на суму 23088,57грн., чим порушив умови укладеного
з позивачем кредитного договору від 08.02.07. №109/11-46/104  і вимоги закону.

Правилами ст.ст. 526,629,1054
Цивільного кодексу України і умовами кредитного договору від 08.02.07.
№109/11-46/104  встановлено обов'язок
відповідача виконувати укладений договір та додатки до договору належним чином
і обов'язок позичальника (відповідач) відповідати перед кредитором (позивачем)
у тому ж обсязі, що і надано кредит, включаючи сплату основного боргу,
процентів, тобто, обов'язок сплатити позику і проценти закон покладає на
відповідача. Відсотки за кредитом є основним боргом по кредитному договору.

За таких підстав, суд дійшов
висновку, що позов обґрунтований, підтверджений належними доказами, позовні
вимоги відповідають умовам укладеного сторонами договору і закону, а відтак - з
відповідача слід стягнути борг по кредиту в сумі 22012,44грн., по
відсотках  - 1076,13грн. за період з
27.02.07. по 14.02.08.

Вимоги позову в частині заявленої до
стягнення пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту слід задовольнити,
оскільки дані вимоги цілком обґрунтовані умовами укладеного сторонами
кредитного договору від 08.02.07. №109/11-46/104, яким встановлено обов'язок
відповідача сплатити позивачеві неустойку у вигляді пені за несплату відсотків
за користування кредитом (пункт 10.2) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ,
що діяла в період порушення грошового зобов'язання. Дана вимога також цілком
відповідає вимогам закону -ст.232 ГК України, якою встановлено обов'язок
боржника (відповідача) сплатити неустойку у разі порушення грошового
зобов'язання.

Позов
в частині заявленої до стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі
150,36грн. за період з 09.07.07. по 14.02.08. слід залишити без задоволення за
таких підстав.

Відповідно до норми ст.19 Основного
Закону держави -Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на
засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За
порушення відповідачем правил здійснення господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання господарського зобов'язання, у позивача виникає право
на вимогу неустойки на підставі норм ст.ст.230-232 ГК України.

Правова
природа неустойки (ст.ст.230-232 ГК України, а також ст.ст.549-551 ЦК України)
характеризується, перш за все, фактом порушення зобов'язання і періодом,
протягом якого це порушення тривало.

Між
тим, законом обмежено право позивача на стягнення неустойки (штрафу, пені) за
весь час прострочення виконання обов'язку боржником: стаття 232 ГК України
встановлює, що позивач має право нарахувати неустойку за перші шість місяців
від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом
або договором.

Договором,
укладеним сторонами по справі, не встановлено, що період нарахування неустойки
перевищуватиме півроку. В договорі (п.10.2) вказано розмір неустойки та
обов'язок нарахування даної санкції за кожен день прострочення виконання
обов'язку, а період не визначено, і не вказано в договорі, що пеня має бути
розрахована за 8 місяців (чи інше). Тому, період, за який має бути нарахована
неустойка, слід визначати у відповідності до вимог закону -ст.232 ГК України.

Позивач заявив неустойку за період
більш ніж за 8 місяців, що є підставою для відмови в цій частині позову.

За таких підстав, позов слід
задовольнити частково і у відповідності до правил ст.49 ГПК України судові
витрати покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.19
Конституції України, ст.ст.173,193,232 ГК України, ст.ст.1048,1054 ЦК України,
керуючись ст.ст.33,34,44-49,75,82,84,85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов
задовольнити частково.

2.          Стягнути
з суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1,АДРЕСА_1
на користь Відкритого акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль”, м. Київ,
вул. «Лєскова», 9, ід. код 14305909 в особі
Луганської обласної дирекції, м. Луганськ заборгованість за кредитом
у сумі 22012 грн. 44 коп., заборгованості за процентами у сумі 1076 грн. 13
коп., пені по процентах у сумі 24 грн.. 60 коп., державне мито в сумі
231,12грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в
сумі 117,20грн. Видати наказ.

3.          В решті
вимог відмовити.

Рішення підписане 07.05.08.

Суддя
Р.М. Шеліхіна