ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2008 р.                                                   Справа № 12/4064

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі –Петько Л.В., за участю представників сторін: позивача –Лемця В.В. за довіреністю, відповідача-1 –не з’явився, відповідача-2 –не з’явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Продальянс” до товариства з обмеженою відповідальністю „РЕТ-Інтеркомплект” (відповідач-1) та сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агрооб’єднання „Україна” (відповідач-2) про стягнення 200000 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення солідарно з відповідачів 200000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 26.05.2004 року між АКБ „ТАС-Комерцбанк” (далі –Фактор) і відповідачем-1 був укладений договір № 260505-19/ФС про факторингове обслуговування (далі –договір факторингу), за умовами якого відповідач-1 виступає поручителем перед Фактором по грошовим зобов’язанням відповідача-2, визначеним додатковою угодою (реєстром переданих документів) до договору факторингу № 5/1 від 27.05.2005 року і несе солідарну відповідальність. 01.11.2006 року між Фактором і позивачем укладено договір про відступлення права вимоги (далі –договір цесії) та додаткову угоду № 4 до нього, на підставі яких Фактор уступив позивачеві право вимагати від відповідача-1 і відповідача-2 належного виконання зобов’язань по договору факторингу в розмірі 780665 грн. Загальна сума заборгованості, строк сплати якої наступив, становить 613023 грн. Від цієї суми позивач просить стягнути з відповідача-1 солідарно з відповідачем-2 200000 грн. (частину заборгованості, оплачену позивачем державним митом), та відшкодувати судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача позов з підстав, викладених в позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити.

Відповідач-1 і відповідач-2 відзив на позовну заяву не подали, їх представники в судове засідання не з’явились, причини неявки суду не повідомили. Відповідно ст. 75 ГПК України суд розглядає справу без їх участі за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд в задоволенні позову відмовляє з наступних підстав.

Із договору № 260505-19/ФС про факторингове обслуговування між АКБ „ТАС-Комерцбанк” (Фактор) і ТОВ „РЕТ-Інтеркомплект” (відповідач-1) від 26.05.2005 року вбачається, що відповідач-1 зобов’язався уступити Фактору на умовах цього договору право вимагати виконання відповідачем-2 грошових зобов’язань по договорам поставки, укладеним між відповідачкм-1 і відповідачем-2, зазначеним в додаткових угодах (реєстрах переданих документів) до договору факторингу, а Фактор зобов’язався перераховувати за плату відповідачу-1 аванс по кожному зазначеному договору поставки, рівний вартості цього договору. Відповідно до розділу 7.2 договору факторингу і ст.ст. 553-559 ЦК України, сторони погодились, що відповідач-1 стає поручителем перед Фактором і несе солідарну відповідальність по зобов’язаннях відповідача-2 перед Фактором. Строк дії договору, відповідно розділу 10, - до 26.05.2009 року.

На підставі договору № 46/05 від 11.05.2005 року, по видатковій накладній № РИ-0000140 від 11.05.2005 року відповідач-1 відпустив а відповідач-2 отримав товар на загальну суму 709665 грн., строк оплати товару покупцем –на протязі 270 днів з моменту видачі товару (накладної).

По додатковій угоді № 5/1 від 27.05.2005 року (Реєстр переданих документів по угоді) до договору факторингу відповідач-1 передав Фактору право стягнення коштів по договору № 46/05 від 11.05.2005 року на умовах договору факторингу, а Фактор зобов’язався перерахувати відповідачу-1 аванс в сумі 674181 грн. 75 коп. Відповідно до п.п. 3, 4 цієї угоди сторони домовились, що на підставі розділу 7.2 договору факторингу і ст.ст. 553-559 ЦК України, відповідач-1 виступає поручителем перед Фактором і несе солідарну відповідальність по зобов’язаннях відповідача-2 перед Фактором, строк оплати повної суми угоди –05.02.2006 року.

На підставі договору відступлення права вимоги від 01.11.2006 року та додаткової угоди № 4 до нього акціонерний комерційний банк „ТАС –Комерц банк” відступив, а позивач набув право вимоги і став кредитором за договором № 260505-19/ФС про факторингове обслуговування, укладеним між АКБ „ТАС-Комерцбанк” (Фактор) і ТОВ „РЕТ-Інтеркомплект” (відповідач-1) 26.05.2005 року. За цим договором цесії позивач набув право вимагати від відповідачів належного виконання зобов’язань по факторингу в розмірі 780665 грн. відповідно до Реєстрів переданих документів по Угоді, прийняв усі права, які забезпечують виконання обов’язків відповідача-1.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 08.02.2007 року за заявою позивача порушено провадження в справі № 10/872 про банкрутство відповідача-2. Ухвалою суду в цій же справі від 03.10.2007 року позивач включений в реєстр вимог кредиторів боржника –відповідача-2, згідно з яким визнані його вимоги, які забезпечені заставою майна боржника: на суму 1019152 грн.14 коп. –в першу чергу, на суму 33060351 грн. 02 коп. –в четверту чергу, ухвалою суду від 16.10.2007 року відповідач-2 визнаний банкрутом, розпочато процедуру його ліквідації.

Із пояснень представника позивача в суді слідує, що спірні позовні вимоги включені і до вимог в справі про банкрутство.

Згідно ч. 2 ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Визнавши кредиторські вимоги позивача в справі про банкрутство відповідача-2 (№ 10/872), судом було визнано право позивача вимагати від відповідача сплати спірної заборгованості, отримане ним на підставі договору відступлення права вимоги від 01.11.2006 року.

Відповідно до абз. 3 п. 8.11 рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 04.06.2004 року № 04-5/1193 „Про деякі питання практики застосування Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, внаслідок винесення судом ухвали про визнання вимог кредитор набуває права брати участь у провадженні у справі про банкрутство і отримати задоволення своїх вимог за рахунок майна боржника, що за своїм змістом дорівнює судовому рішенню про задоволення позову.

Таким чином, позивач отримав задоволення своїх вимог на підставі ст.ст. 14 ч. 6, 31 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” у справі № 10/872, тому його позовні вимоги в цій справі суд визнає безпідставними і в їх задоволенні з цих підстав відмовляє.

Враховуючи висновок суду про відмову позивачу в задоволенні його вимог в частині стягнення основного боргу, відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, не підлягають задоволенню і його вимоги про відшкодування понесених ним судових витрат.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю „Продальянс” до товариства з обмеженою відповідальністю „РЕТ-Інтеркомплект” та сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агрооб’єднання „Україна” про стягнення 200000 грн. відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня прийняття.

Суддя В.М. Грачов