ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2008 р.

№ 13/539-пн-07

Вищий господарський суд України у складі колегії судді

Дунаєвської Н.Г. –головуючий,

Воліка І.М.,

Михайлюка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Науково-виробничого приватного підприємства "Днепр-2" на постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 26 лютого 2008 року у справі № 13/539-пн-07 Господарського суду Херсонської області за позовом Науково-виробничого приватного підприємства "Днепр-2", м. Херсон, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон-Агро", м. Херсон, за участю третьої особи на стороні відповідача –Відкрите акціонерне товариство Видавництво "Наддніпрянська правда", м. Херсон, про визнання права власності на нерухоме майно,

за участю представників сторін:

позивача –Куцак А.П. (дов. від 30.10.2007)

–Купка І.П. (дов. від 20.12.2007)

відповідача –не з'явився,

третьої особи –Вакулішина У.П. (дов. від 10.06.2008),

–Лучків М.І.(дов. від 05.12.2007 №366),

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2007 року позивач, НВПП "Днепр-2", пред'явив у господарському суді позов до відповідача, ТОВ "Регіон-Агро", про визнання права власності на нерухоме майно.

Вказував, що 16 травня 2007 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого ТОВ "Регіон-Агро" (продавець) передав, а НВПП "Днепр-2" (покупець) прийняв у власність та оплатив комплекс, базисний склад, який розташований на 5 км. Миколаївського шосе в м. Херсоні.

Посилаючись на те, що його право власності на спірне нерухоме майно не визнається відповідачем, - позивач просив визнати за ним право власності на вказаний комплекс, який складається з базисного складу літ."А", площею 2196,1 квм., гаража літ. "Б", площею 276,0 квм., гаража літ."В", площею 94,7 квм., прохідної літ."Г", площею 8,6 квм., загальної щитової літ."Д", навісів літ."Е,Ж,З,И", огорожі №1,2,3,4, залізниці №5, зливної ями №6, №7, №8, мостіння №І, Іа, ІІ, ІІІ, ІV.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 24 грудня 2007 року (суддя Закуріна М.К.) позов задоволено.

Постановлено визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно.

Рішення мотивоване посиланнями на те, що право власності позивача на вказане нерухоме майно виникло на законних підставах, а саме: на підставі правочину, який у встановленому законом порядку нотаріально посвідчений та зареєстрований.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 26 лютого 2008 року (колегія суддів у складі: ХуторногоВ.М., Мойсеєнко Т.В., Мірошниченко М.В.) рішення скасоване, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована посиланнями на те, що право власності позивача не підлягає захисту, оскільки воно не порушене відповідачем, а пред'явлений позов є наслідком зловживання позивачем своїми правами.

У касаційній скарзі НВПП "Днепр-2", посилаючись на порушення та неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, а саме ст.ст. 13, 15, 16, 392 ЦК України, ст.20 ГК України, просив постанову скасувати та залишити в силі рішення.

Заслухавши доповідача, представників позивача та третьої особи, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволенню, а постанова апеляційного господарського суду - до скасування, з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Постанова зазначеним вимогам не відповідає.

Як встановлено судами, 16.05.2007 між сторонами укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого, ТОВ "Регіон-Агро" (продавець) передав, а НВПП "Днепр-2" (покупець) прийняв у власність та оплатив комплекс, який розташований на 5 км. Миколаївського шосе в м. Херсоні та складається з базисного складу літ."А", площею 2196,1 квм., гаража літ. "Б", площею 276,0 квм., гаража літ."В", площею 94,7 квм., прохідної літ."Г", площею 8,6 квм., загальної щитової літ."Д", навісів літ."Е,Ж,З,И", огорожі №1,2,3,4, залізниці №5, зливної ями №6, №7, №8, мостіння №І, Іа, ІІ, ІІІ, ІV.

Договір був у встановленому законом порядку нотаріально посвідчений та зареєстрований.

Під час укладення вказаного договору право власності продавця (відповідача) на відчужуване ним майно підтверджувалось нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 26.04.2004 №733 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3801695 від 9.06.2004.

Між тим, судами також встановлено, що пізніше, а саме: 24.05.2007 постановою Вищого господарського суду України у справі № 3/90-ПД-05, даний договір купівлі-продажу від 26.04.2004 №733, було визнано недійсним.

Задовольняючи вимоги позивача, місцевий господарський суд виходив з того, що позивач набув право власності на спірне майно на підставі укладеного у встановленому законом порядку правочину, а продавець (відповідач) на час його укладення був належним та повноважним власником відчужуваного за таким правочином майна.

Відповідно до ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на викладене, висновки місцевого суду про задоволення позовних вимог ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають наведеним вимогам закону.

Розглядаючи справу в апеляційному провадженні, апеляційний господарський суд дійшов висновку про скасування рішення суду та відмову у задоволені позову, оскільки вважав, що право позивача на спірне майно відповідачем не порушене, а тому відповідно до ст.1 ГПК України та ст.16 ЦК України не підлягає захисту.

Проте, погодитися з такими висновками суду не можна, оскільки вони є наслідком неправильного тлумачення та застосування норм чинного законодавства.

Відповідно до ст.392 ГПК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зазначена норма узгоджується з положеннями ст.20 ГК України, згідно якої права та законні інтереси суб'єкта господарювання у разі їх порушення можуть бути захищені шляхом визнання наявності права.

Невизнання права власності позивача на спірне нерухоме майно відповідачем та третьою особою, яка є попереднім власником цього майна апеляційним судом встановлено та підтверджується матеріалами справи.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне також зазначити, що господарські суди, дотримуючись всіх вимоги процесуального законодавства, вирішують спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

В даному випадку застосуванню підлягають наведені вище норми матеріального права, а не ст.1 ГПК України, яка є процедурною нормою.

Враховуючи викладене, Запорізькій апеляційний господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав до скасування рішення, у зв’язку з чим прийнята ним постанова підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, оскільки воно ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права до встановлених фактичних обставин справи і їх правильній юридичній оцінці.

На підставі наведеного та керуючись ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального Кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Науково-виробничого приватного підприємства "Днепр-2" задовольнити.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 26 лютого 2008 року у справі № 13/539-пн-07 скасувати.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 24 грудня 2007 року залишити в силі.

Головуючий:            Дунаєвська Н.Г.

Судді:           Волік І.М.

Михайлюк М.В.