ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2008 р.

№ 13/138

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Перепічая В.С. (головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "ІНДАР" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2007 року у справі № 13/138 за позовом Закритого акціонерного товариства "Ганза" до Закритого акціонерного товариства "ІНДАР" про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У травні 2007 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 116 422,80 грн., інфляційних сум 33 180,53 грн. та пені в сумі 9 948,33 грн. у зв’язку з невиконанням зобов’язання за договором підряду № 33/03 від 26.06.2003 року з оплати за виконані роботи.

Рішенням господарського суду м. Києва від 03.09.2007 року позов задоволено частково і стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 116 422,80 грн. та інфляційні суми 33 180,53 грн., а в решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2007 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ним рішення скасувати та в позові відмовити.

Відзив на касаційну скаргу від позивача до суду не надходив.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доповідач- І.В.Вовк

Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем (генпідрядник) та відповідачем (замовник) було укладено договір підряду № 33/03 від 26.06.2003 року, за умовами якого позивач зобов’язався виконати комплекс робіт по ремонту дільниці приготування субстанцій інсуліну методом рідинної хроматографії, а відповідач –прийняти та оплатити виконані роботи.

За п.3.2 зазначеного договору загальна вартість підрядних робіт визначається згідно з кошторисам за фактично виконаними обсягами в процесі їх виконання шляхом підписання актів за формою КБ-2в та КБ-3в.

Згідно п. 3.4. договору оплата робіт здійснюється за актами форми КБ-2в та КБ-3в в десятиденний строк з моменту їх підписання.

П.12.1 договору встановлено, що він вступає в силу з дати його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Предметом даного судового розгляду є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості, інфляційних сум і пені у зв’язку з не виконанням зобов'язання за договором підряду з оплати за виконані роботи.

За вимогами ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобов’язання за договором перед відповідачем і здійснив комплекс робіт по ремонту, виставивши йому рахунки, а відповідач взяті на себе зобов’язання з оплати отриманих послуг не виконав належним чином і має перед позивачем спірну заборгованість, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погодився і апеляційний господарський суд, про наявність правових підстав для задоволення заявлених вимог про стягнення спірної заборгованості та інфляційних сум з урахуванням вимог ст.625 ЦК України у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем взятого на себе зобов’язання за договором з оплати виконаних робіт, й обґрунтовано задовольнив позов у цій частині, відмовивши в решті позову.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду.

За таких обставин, оскаржені судові рішення відповідають матеріалам справи та вимогам закону, і тому підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

З огляду наведеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "ІНДАР" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2007 року - без змін.

Головуючий суддя В.Перепічай

Судді І. Вовк

П.Гончарук