КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2008                                                                                           № 31/470

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Капацин Н.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Кваша Ю.А. (дов. № 05-63 від 02.01.2008р.);

від відповідача: Кравченко Н.І. (дов. № 069310 від 06.02.2007р.);

від третьої особи: Крутоус М.В. (дов. № 35103 від 10.12.2007р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національний банк України в особі Головного управління Національного банку України по м.Києву і Київській області

на рішення Господарського суду м.Києва від 23.01.2008

у справі № 31/470

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства "Росава"

до                                                   Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по м.Києву і Київській області

третя особа           Відділ Державної виконавчої служби управління юстиції у м. Біла Церква

про                                                  усунення перешкод у користуванні

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 31/470 від 23.01.2008р. задоволено позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Росава”, витребувано з незаконного володіння Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області на користь Відкритого акціонерного товариства “Росава” сертифікат іменних акцій № 2 серії А (серія АВС № 293654), виданого 04.12.2000р. (емітент Українсько-ірландське підприємство з іноземними інвестиціями у виді ЗАТ “СП “Росава”) та сертифікат іменних акцій № 3 серії А (серія АВС № 293655), виданого 04.12.2000р. (емітент Українсько-ірландське підприємство з іноземними інвестиціями у виді ЗАТ “СП “Росава), стягнуто з Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області на користь Відкритого акціонерного товариства “Росава” 85 грн. державного мита та 118 грн. втрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що оскільки відділ Державної виконавчої служби Радянського районного управління юстиції ліквідовано, і правонаступників вказаного відділу не визначено, то згідно ст. 223 Цивільного кодексу Української РСР зобов’язання Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області та відділу Державної виконавчої служби Радянського районного управління юстиції за договором № 2 про відповідальне зберігання майна від 05.01.2001р. є такими, що припинилися з моменту ліквідації зазначеного відділу.

На думку Господарського суду м. Києва Порядок накладення арешту на цінні папери, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1744 від 22.09.1999р., на який посилається Головне управління Національного банку України по м. Києву та Київській області як на підставу своїх заперечень проти заявлених позовних вимог, за своєю правовою природою є підзаконним актом, а тому не може скасовувати чи іншим чином регулювати правовідносини, які регулюються законом.

Також місцевий господарський суд зазначає, що відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України сертифікати іменних акцій № 2 серії А (серія АВС № 293654) та № 3 серії А (серія АВС № 293655) підлягають поверненню власнику - Відкритому акціонерному товариству “Росава”, оскільки відпала правова підстава, на якій вказані сертифікати знаходились у Головного управління Національного банку України по м. Києву та Київській області.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національного банку України по м. Києву і Київській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва по справі № 31/470 від 23.01.2008р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства “Росава”.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що оспорюване рішення місцевого господарського суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки застосувавши загальну норму ч. 3 ст. 223 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 Господарським судом м. Києва не враховано того, що наказ Міністерства юстиції України № 837/к від 19.10.2001р. “Про утворення у місті Києві районних управлінь юстиції” не містить посилання про відсутність правонаступників ліквідованих районних управлінь м. Києва, а передбачає утворення нових районних управлінь саме на базі тих, що ліквідуються, в тому числі і відділу державної виконавчої служби Радянського районного управління юстиції у м. Києві.

Також апелянт зазначає, що наказом № 1037/7 від 13.12.2001р. „Про передачу відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міського управління юстиції Київської області зведеного виконавчого провадження про стягнення боргів з Відкритого акціонерного товариства „Росава”” Міністерством юстиції України покладено подальше виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення боргів з ВАТ “Росава” на відділ Державної виконавчої служби Білоцерківського міського управління юстиції Київської області.

На думку Головного управління Національного банку України по м. Києву та Київській області арешт на цінні папери накладається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а порядок і умови зберігання цінних паперів, на які накладено арешт, визначаються Національним банком України.

З огляду на зазначене апелянт вважає, що саме на виконання вимог ст.ст. 55, 58, 61 Закону України “Про виконавче провадження” було розроблено та затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1744 від 22.09.1999р. „Порядок про накладення арешту на цінні папери” та постановою Правління Національного банку України № 489 від 04.10.1999р. „Положення про порядок і умови зберігання цінних паперів, на які накладено арешт”.

Головне управління Національного банку України по м. Києву та Київській області вказує і на те, що місцевим господарським судом не прийнято до уваги той факт, що обмеження права користування Відкритим акціонерним товариством „Росава” належними йому цінними паперами є наслідком проведення органом Державної виконавчої служби відповідних дій (арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) у ході виконавчого провадження та залежить від виконання обов'язків відповідним органом Державної виконавчої служби України у відповідності до ст. 59 Закону України „Про виконавче провадження” та інших нормативно-правових актів.

Відкрите акціонерне товариство “Росава” надало відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів скаржника заперечує та просить Київський апеляційний господарський суд залишити без змін рішення Господарського суду м. Києва по справі № 31/470 від 23.01.2008р., а апеляційну скаргу Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву та Київській області – без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, наявні матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне:

Рішенням Арбітражного суду Київської області у справі № 83/17-00 від 08-12 червня 2000р. стягнуто з Відкритого акціонерного товариства “Росава” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Аксон” 2 139 259,08 грн. основного боргу, шляхом звернення стягнення на належне ВАТ “Росава” майно.

Арбітражним судом Київської області у справі № 100/5-00 від 08-12 червня 2000р. прийнято рішення про стягнення з р/рахунку Відкритого акціонерного товариства “Росава” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Аксон” 197 254, 79 грн. збитків, неустойки у розмірі 235 318, 50 грн. та арбітражні витрати у сумі 4 325, 73 грн.

19.09.2000р. Арбітражним судом Київської області прийнято рішення у справі № 244/3-2000, яким звернено стягнення на майно Відкритого акціонерного товариства “Росава”, що належить останньому на праві власності, на користь Державної податкової інспекції у місті Біла Церква Київської області в сумі 39 771 202 грн.

Державним виконавцем Броварського ВДВС Журбою С.В. 29.12.2000р. винесено постанову про накладення арешту на сертифікат іменних акцій № 2 серії А (серія АВС № 293654) та сертифікат іменних акцій № 3 серії А (серія АВС № 293655), що належать ВАТ “Росава”.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представниками сторін, на підставі зазначеної постанови сертифікати іменних акцій № 2 та № 3 були вилучені у ВАТ “Росава” та передані на зберігання до Головного управління Національного банку України по м. Києву та Київській області згідно укладеного між відділом Державної виконавчої служби Броварського районного управління юстиції та Головним управлінням Національного банку України по м. Києву та Київській області договору № 2 про відповідальне зберігання майна від 05.01.2001р.

19.01.2001р. Міністерством юстиції України видано наказ № 32/7, яким відділу Державної виконавчої служби Броварського районного управління юстиції Київської області надано право вчиняти виконавчі дії по виконанню наказів Арбітражного суду Київської області, виданих на виконання зазначених вище рішень суду, про стягнення з ВАТ “Росава” боргу в розмірі 57 430 441,56 грн. за рахунок його майна, що знаходиться на території міста Києва.

05.05.2001р. наказом Міністерства юстиції України № 29/5 надано відділу Державної виконавчої служби Радянського районного управління юстиції м. Києва право вчиняти виконавчі дії по виконанню наказу Арбітражного суду Київської області № 244/3-2000 від 19.09.2000р. про стягнення за рахунок майна ВАТ “Росава” боргу на користь ДПІ у місті Біла Церква у сумі 39 771 202 та інших боргів по зведеному виконавчому провадженню.

05.03.2001р. у рамках виконавчого провадження, державним виконавцем Радянського ВДВС Нечипоренком Я. І. винесено постанову про арешт майна боржника – ВАТ “Росава” та оголошено заборону на його відчуження.

Вказаною постановою державним виконавцем Радянського ВДВС накладено арешт на сертифікат іменних акцій № 2 серії А (серія АВС № 293654) та сертифікат іменних акцій № 3 серії А (серія АВС № 293655), що належать ВАТ “Росава” на праві власності.

04.05.2001р. між Національним банком України, в особі Головного управління НБУ по м. Києву і Київській області та відділом Державної виконавчої служби Радянського районного управління юстиції у м. Києві укладено угоду № 4 про заміну сторони по договору про відповідальне зберігання майна № 2 від 05.01.2001р., відповідно до якої всі права та обов'язки Броварського ВДВС перейшли до Радянського ВДВС.

Міністерством юстиції України 13.12.2001р. видано наказ № 1037/7, яким зведене виконавче провадження про стягнення з ВАТ “Росава” боргів, у зв’язку з припиненням Радянським ВДВС своєї діяльності передано до третьої особи – відділу Державної виконавчої служби управління юстиції у місті Біла Церква.

Господарський суд Київської області, ухвалами від 31.01.2007р. у справах № 83/17-00 та № 100/5-00 визнав недійсною постанову про арешт майна боржника – ВАТ “Росава” та оголошення заборони на його відчуження від 29.12.2000р., винесену відділом Державної виконавчої служби Броварського районного управління юстиції.

Ухвалою від 31.01.2007р. у справі № 244-3/00 Господарський суд Київської області визнав недійсною постанову про арешт майна боржника – ВАТ “Росава” та оголошення заборони на його відчуження від 05.03.2001р., винесену відділом Державної виконавчої служби Радянського районного управління юстиції у м. Києві.

17.11.2006р. Святошинським районним судом міста Києва за результатами розгляду клопотання ВАТ “Росава” про скасування забезпечення позову і можливої конфіскації, винесено постанову по справі № 1-13 2004р., якою скасовано забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна за постановою слідчого Генеральної Прокуратури України від 14.06.2001р. у вигляді арешту на цінні папери ЗАТ “СП “Росава”, належні ВАТ “Росава”, а саме: на сертифікат іменних акцій № 2 серії А (серія АВС № 293654) та сертифікат іменних акцій № 3 серії А (серія АВС № 293655), які знаходяться на зберіганні в Головному управлінні Національного банку України по м. Києву та Київській області з забороною їх відчуження та проведення будь-яких операцій з ними.

06.03.2007р. позивач звертався до відповідача з вимогою передати йому зазначені вище сертифікати іменних акцій.

Проте, Головне управління Національного банку України по Києву та Київській області листом № 08-009/7284 від 23.03.2007р. відмовило ВАТ “Росава” в передачі сертифікату іменних акцій № 2 серії А (серія АВС № 293654) та сертифікату іменних акцій № 3 серії А (серія АВС № 293655), мотивувавши це тим, що згідно договору № 2 про відповідальне зберігання майна від 05.01.2001р. вказані сертифікати перебувають у нього на відповідальному зберіганні і їх повернення можливо лише відділу Державної виконавчої служби управління юстиції у місті Біла Церква як стороні по договору.

05.04.2007р. ВАТ “Росава” зверталось до відділу Державної виконавчої служби управління юстиції у місті Біла Церква з листом № 05-199, в якому просило виконавчу службу забрати із зберігання у Головного управління Національного банку України по м. Києву та Київської області сертифікати іменних акцій № 2 і № 3 та передати їх законному володільцю ВАТ “Росава”.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, відділом Державної виконавчої служби управління юстиції у місті Біла Церква зазначений лист залишено без задоволення.

Головне управління Національного банку України по м. Києву та Київській області листом № 08-009/17105 від 09.07.2007р. у відповідь на звернення Київського обласного управління юстиції повідомило про те, що сертифікат іменних акцій № 2 серії А (серія АВС № 293654) та сертифікат іменних акцій № 3 серії А (серія АВС № 293655) знаходяться у нього на відповідальному зберіганні і їх повернення можливе лише після укладання нової додаткової угоди до договору № 2 про відповідальне зберігання майна від 05.01.2001р. з третьою особою та проведення відповідних розрахунків з відповідачем за надані послуги із зберігання цінних паперів.

03.10.2007р. до Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява в якій Відкрите акціонерне товариство “Росава”, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило місцевий господарський суд, витребувати з чужого незаконного володіння - Головного управління Національного банку України по м. Києву та Київській області на його користь майно у вигляді сертифікату іменних акцій № 2 серії А (серія АВС № 293654) та сертифікату іменних акцій № 3 серії А (серія АВС № 293655), що належать на праві власності Відкритому акціонерному товариству “Росава”.

Оспорюваним рішенням Господарського суду м. Києва в повному обсязі задоволено зазначені позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Росава”.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне:

Як зазначалось вище, накладення арешту на належні ВАТ “Росава” цінні папери - сертифікати іменних акцій № 2 та № 3 здійснено в рамках виконання рішень арбітражного суду Київської області про стягнення з ВАТ “Росава” на користь ТОВ “Аксон” та Державної податкової інспекції у місті Біла Церква Київської області боргу.

З наявних в матеріалах справи ухвал Господарського суду Київської області від 31.01.2007р. у справах № 83/17-00, № 100/5-00, № 244/3-00 вбачається, що ВАТ “Росава” відносно стягувачів - Державної податкової інспекції у місті Біла Церква Київської області, ТОВ “Біосинтез”, якому ТОВ “Аксон” було відступлено право вимоги до позивача, погашено борг у повному обсязі.

Враховуючи зазначене, Господарським судом Київської області визнано недійсними постанову відділу Державної виконавчої служби Броварського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.12.2000р. та постанову відділу Державної виконавчої служби Радянського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.03.2001р.

З повідомлення Господарського суду Київської області №№ 100/5-00, 83/17-00, 244/4-00 від 17.12.2007р. вбачається, що вказані ухвали є чинними та не оскаржувалися у апеляційному або касаційному порядку.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 17.11.2006р. по справі № 1-13 2004р. скасовано постанову слідчого Генеральної Прокуратури України від 14.06.2001р. про накладення арешту на сертифікати іменних акцій № 2 та № 3, які належать ВАТ “Росава” на праві власності.

Частиною 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, як вірно зазначив місцевий господарський суд, встановлені ухвалами Господарського суду Київської області у справах № 83/17-00, № 100/5-00, № 244/3-00 факти погашення ВАТ “Росава” заборгованості перед стягувачами, з приводу яких було накладено арешт на належні йому цінні папери, є такими, що не потребують доведення при вирішенні даної справи, а тому вказані ухвали є належними доказами по даній справі.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.ст. 316, 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 387 Цивільного кодексу України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ч. 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається з матеріалів справи відповідальне зберігання належних ВАТ

“Росава” сертифікатів іменних акцій № 2 та № 3 у Головного управління Національного банку України по м. Києву та Київській області здійснювалось на підставі договору № 2 про відповідальне зберігання майна від 05.01.2001р., сторонами якого були відповідач та відділ Державної виконавчої служби Броварського районного управління юстиції.

Угодою № 4 від 04.05.2001р. про заміну сторони по договору про відповідальне зберігання майна № 2 від 05.01.2001р., права та обов'язки Броварського ВДВС за договором були передані відділу Державної виконавчої служби Радянського районного управління юстиції міста Києва.

Наказами Міністерства юстиції України № 1037/7 від 13.12.2001р. “Про передачу відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міського управління юстиції Київської області зведеного виконавчого провадження про стягнення боргів з ВАТ “Росава” (а.с. 89) та № 837/к від 19.10.2001р. “Про утворення у місті Києві районних управлінь юстиції” (а.с. 90) Радянське районне управління юстиції міста Києва та відділ Державної виконавчої служби Радянського районного управління юстиції були ліквідовані.

З наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України № 21-10/7556 від 17.12.2007р. (а.с. 55) вбачається, що відповідно до рішення Управління юстиції в м. Києві № 183/02, 26.10.2001р. відділ Державної виконавчої служби Радянського районного управління юстиції міста Києва ліквідовано, дані про правонаступництво зазначеного відділу в ЄДРПОУ не значаться.

В матеріалах справи відсутня угода на підставі якої відділ Державної виконавчої служби Радянського районного управління юстиції у м. Києві передав а інше районне управління юстиції прийняло на себе його права та обов’язки за договором № 2 про відповідальне зберігання майна від 05.01.2001р. і стало стороною за вказаним договором.

В судовому засіданні представниками сторін також не надано належних доказів, які свідчили б про те, що права та обов'язки Радянського ВДВС за договором № 2 про відповідальне зберігання майна від 05.01.2001р. були передані іншій особі або іншому органу Державної виконавчої служби.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду та вважає, що після ліквідації Радянського ВДВС його права та обов’язки за договором № 2 про відповідальне зберігання майна від 05.01.2001р. не передані іншій особі.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення Цивільного кодексу України застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки на момент ліквідації Радянського ВДВС був чинним Цивільний кодексу Української РСР від 18.07.1963р., то колегія суддів вважає, що судом першої інстанції до правовідносин відповідача та Радянського ВДВС з приводу припинення зобов'язання за договором № 2 про відповідальне зберігання майна від 05.01.2001р. правомірно застосовано норми Цивільного кодексу Української РСР, які діяли на момент ліквідації Радянського ВДВС.

Відповідно до ч. 3 ст. 223 Цивільного кодексу Української РСР зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора).

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з доводами Господарського суду м. Києва та вважає, що оскільки відділ Державної виконавчої служби Радянського районного управління юстиції ліквідовано і його права за договором № 2 про відповідальне зберігання майна від 05.01.2001р. не передані іншій особі то зобов'язання сторін за вказаним договором є такими, що припинилися з моменту його ліквідації.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Оскільки у зв'язку з припиненням зобов'язань за договором № 2 про відповідальне зберігання від 05.01.2001р та скасуванням ухвалами Господарського суду Київської області від 31.01.2007р. у справах №№ 83/17-00, 100/5-00, 244/3-00 постанов державних виконавців від 29.12.2000р. та від 05.03.2001р., якими було накладено арешт на належні позивачу сертифікати іменних акцій № 2 та № 3, правова підстава, на якій належні позивачу сертифікати знаходилися у відповідача, відпала, то колегія суддів вважає, що вказані сертифікати іменних акцій підлягають поверненню власнику – ТОВ “Росава”.

Також слід зазначити, що наявні в матеріалах справи документи вказують на наявність у ВАТ “Росава” підстав для звернення до суду за захистом свого порушеного права власності, оскільки перебування належного йому майна (цінних паперів) у відповідача позбавляє ВАТ “Росава” можливості реалізовувати своє право власності на вказані цінні папери у порядку, встановленому чинним законодавством, зокрема, здійснювати володіння та розпорядження такими цінними паперами.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що Господарським судом м. Києва правомірно визнано обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Росава” щодо витребування з чужого незаконного володіння Головного управління Національного банку Україна по м. Києву та Київській області на його користь майно у вигляді сертифікату іменних акцій № 2 серії А (серія АВС № 293654) та сертифікату іменних акцій № 3 серії А (серія АВС № 293655), що належать на праві власності Відкритому акціонерному товариству “Росава”.

Посилання Головного управління Національного банку України по м. Києву та Київській області на інші порушення норм матеріального та процесуального права спростовуються матеріалами справи і не можуть у відповідності до норм ст. 104 Господарського процесуального кодексу України бути підставою для скасування оспорюваного рішення.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва по справі № 31/470 від 23.01.2008р. відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101-105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Залишити без задоволення апеляційну скаргу Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області на рішення Господарського суду м. Києва у справі № 31/470 від 23.01.2008р.

2. Залишити без змін рішення Господарського суду м. Києва у справі № 31/470 від 23.01.2008р.

3. Повернути до Господарського суду м. Києва матеріали справи № 31/470.

Головуючий суддя

Судді

06.03.08 (відправлено)