КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2008                                                                                           № 32/197

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Алданової С.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Голіков Д.Р. (довіреність № б/н від 01.04.2008 р.)від відповідача–Гаврилюк М.Д. (довіреність № 1309-06а від 13.09.2006 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Адідас-Україна"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 23.04.2008

у справі № 32/197

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства "Універмаг "Спектр"

до                                                   Дочірнього підприємства "Адідас-Україна"

про                                                  зобов"язання звільнити незаконно займані приміщення

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.04.2008 р. задоволено заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову та заборонено відповідачу здійснювати перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні нежитловими приміщеннями, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 173/187, загальною площею 420 кв. м.; заборонено відповідачу використовувати нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 173/187, загальною площею 420 кв. м.; заборонено відповідачу використовувати допоміжні засоби живлення енергії – бензинові електрогенератори та тимчасову лінію електроживлення в нежитлових приміщеннях ВАТ “Універмаг “Спектр”, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 173/187, загальною площею 420 кв. м.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, відповідач подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу скасувати, справу передати на розгляд до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2008 р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала винесена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, та просили залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Відкрите акціонерне товариство “Універмаг “Спектр” звернулось до Господарського суду м. Києва із позовною заявою до Дочірнього підприємства “Адідас-Україна” про зобов’язання відповідача звільнити незаконно займані приміщення, не здійснювати перешкоди у користуванні та розпорядженні цими приміщеннями, заборонити відповідачу використовувати ці приміщення та встановлювати допоміжні засоби живлення енергії – електрогенератори і тимчасову лінію електроживлення.

У процесі розгляду справи позивачем було подане клопотання про забезпечення позову, в якому він просив з метою забезпечення позову заборонити відповідачу здійснювати перешкоди у користуванні та розпорядженні нежитловими приміщеннями, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 173/187, загальною площею 420 кв. м., заборонити відповідачу використовувати ці приміщення та використовувати допоміжні засоби живлення енергії – бензинові електрогенератори та тимчасову лінію електроживлення.

Клопотання мотивовано тим, що у Відкритого акціонерного товариства “Універмаг “Спектр” є підстави вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може призвести до погіршення якості майна позивача.

Задовольняючи клопотання позивача, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення позовних вимог.

З такими висновками місцевого господарського суду колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено (даний висновок також підтверджується матеріалами справи), що між сторонами у справі в березні 2006 р. були укладені договори оренди № 1 від 23.03.2006 р., № 2 від 24.03.2006 р., № 3 від 27.03.2006 р., № 4 від 28.03.2006 р., № 5 від 29.03.2006 р., за якими позивачем було передано відповідачу за актом прийому-передачі нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 173/187, загальною площею 420 кв. м.

Позивач в своїй позовній заяві посилався на рішення Господарського суду м. Києва № 32/492 від 18.10.2007 р., яке залишене без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2008 р., про визнання недійсними договорів оренди № 2 від 24.03.2006 р., № 3 від 27.03.2006 р., № 4 від 28.03.2006 р., № 5 від 29.03.2006 р., укладених між позивачем і відповідачем.

Жодних даних про визнання недійсним договору оренди № 1 від 23.03.2006 р., який було також укладено між сторонами, при подачі позову до Господарського суду м. Києва позивачем не надано.

Крім того, до матеріалів справи не додано доказів того, що відповідачем було звільнено спірні приміщення та останні було передано позивачу за актом прийому-передачі.

Отже, як вірно зазначено відповідачем в апеляційній скарзі, між сторонами по справі на даний час існує спір про право володіння та користування зазначеним майном, за вирішенням якого і звернувся позивач до Господарського суду м. Києва.

За таких обставин, до вирішення справи по суті не може вирішуватись питання про заборону відповідачу використовувати вказані приміщення та здійснювати перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні ними, оскільки встановлення такої заборони є по своїй суті вирішенням спору про право користування приміщенням.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала господарського суду в частині заборони відповідачу здійснювати перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні спірними приміщеннями, а також в частині заборони відповідачу використовувати спірні приміщенні є такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Розглянувши такий захід до забезпечення позову, вжитий оскаржуваною ухвалою, як заборона відповідачу використовувати допоміжні засоби живлення енергії – бензинові електрогенератори та тимчасову лінію електроживлення в нежитлових приміщеннях позивача, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 173/187, загальною площею 420 кв. м., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

При подачі заяви про забезпечення позову позивачем повинно бути доведено, що вжитий захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, що виконання рішення господарського суду може бути утруднено в разі невжиття таких заходів.

Вибір способу забезпечення позову залежить від суті позовної вимоги.

Спосіб забезпечення позову повинен бути пов’язаний із заявленими вимогами.

Враховуючи те, що позивачем заявлялась позовна вимога про заборону встановлювати, а не використовувати допоміжні засоби живлення енергії – електрогенератори і тимчасову лінію електроживлення, колегія суддів вважає, що позивач не обґрунтував та не надав ніяких доказів того, що використання допоміжних засобів живлення енергії – бензинових електрогенераторів та тимчасової лінії електроживлення в нежитлових приміщеннях позивача, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 173/187, загальною площею 420 кв. м утруднить або унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Також, такий захід до забезпечення позову як заборона використання допоміжних засобів живлення енергії – бензинових електрогенераторів та тимчасової лінії електроживлення в нежитлових приміщеннях позивача, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 173/187, загальною площею 420 кв. м. не є пов’язаним із позовною вимогою про заборону встановлювати допоміжні засоби живлення енергії – електрогенератори і тимчасову лінію електроживлення.

Суд першої інстанції при винесенні ухвали від 23.04.2008 р. не зазначив жодних мотивів щодо підстав вжиття заходів по забезпеченню позову, чим порушив вимоги ст. 66 ГПК України.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала суду про вжиття заходів до забезпечення позову є немотивованою, не ґрунтується на матеріалах справи та винесена судом з порушенням норм матеріального та процесуального права. У зв’язку з цим ухвала Господарського суду міста Києва від 23.04.2008 р. у даній справі підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 66, 86, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 4 ч. 1 ст. 104, 105, 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства “Адідас-Україна” задовольнити.

Ухвалу Господарського суду м. Києва від 23.04.2008 р. у справі № 32/197 скасувати.

Матеріали справи № 32/197 направити до Господарського суду м. Києва для розгляду по суті.

Головуючий суддя

Судді