КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2008                                                                                           № 16/162 (1998 р.)

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

позивача – не з’явився,

відповідача 1 – не з’явився,

відповідача 2 – Недошитко Р.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 15.01.2008

у справі № 16/162 (1998 р.)

за заявою                               Відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля”

про                                                   визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню по справі № 16/162 (1998 рік)

за позовом            Житомирського підприємства “Облпаливо”

до                     1. ВТУ ВО “Павлоградвугілля”; 2. ДТГО „Південно-західна залізниця”

про                                                  стягнення 84,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням арбітражного суду м. Києва від 12.05.1998 у справі № 16/62 за позовом Житомирського підприємства “Облпаливо” до ВТУ ВО “Павлоградвугілля” та Управління Південно-західної залізниці про стягнення 84,53 грн. позов задоволено. Суд стягнув з ВТУ ВО “Павлоградвугілля” на користь Житомирського підприємства “Облпаливо” 84,53 грн. основного боргу. В позові до Управління Південно-західної залізниці відмовлено.

Арбітражним судом м. Києва 12.05.1998 видано наказ № 16/162 про стягнення з ВТУ ВО “Павлоградвугілля” на користь Житомирського підприємства “Облпаливо” 84,53 грн. основного боргу та 4,25 грн. держмита.

Відкрите акціонерне товариство “Павлоградвугілля” (далі – ВАТ “Павлоградвугілля”) звернулось до господарського суду м. Києва із заявою про визнання наказу арбітражного суду м. Києва від 12.05.1998 року по справі № 16/162 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15.01.2008 у задоволенні заяви ВАТ “Павлоградвугілля” про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню по справі № 16/162 (1998 рік) відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду м. Києва від 15.01.2008 ВАТ “Павлоградвугілля” подало апеляційну скаргу, в якій просило її скасувати та прийняти постанову, якою вимоги ВАТ “Павлоградвугілля” у повному обсязі задовольнити, визнати наказ арбітражного суду м. Києва у справі № 16/162 (1998 рік) від 12.05.1998 таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.04.2008 у зв’язку з неявкою в засідання суду представників Житомирського підприємства “Облпаливо” та ДТГО „Південно-західна залізниця” розгляд справи було відкладено та призначено на 06.05.2008.

Представник ДТГО „Південно-західна залізниця” проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив ухвалу господарського суду від 15.01.2008 залишити без змін, а апеляційну скаргу ВАТ “Павлоградвугілля” – без задоволення.

На адресу суду 05.05.2008 від ВАТ “Павлоградвугілля” надійшло клопотання, в якому товариство просило суд розглядати його заяву без участі представника товариства.

В засідання суду, призначене на 06.05.2008 Житомирське підприємство “Облпаливо повноважних представників не направило та не повідомило суд про причини неявки, хоча про час і місце проведення судового засідання буди повідомлені належним чином.

Керуючись ст. 75 ГПК України колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу за наявними в ній документами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників ВАТ “Павлоградвугілля” та ДТГО „Південно-західна залізниця”, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням арбітражного суду м. Києва від 12.05.1998 у справі № 16/62 за позовом Житомирського підприємства “Облпаливо” до ВТУ ВО “Павлоградвугілля” та Управління Південно-західної залізниці про стягнення 84,53 грн. позов задоволено. Суд стягнув з ВТУ ВО “Павлоградвугілля” на користь Житомирського підприємства “Облпаливо” 84,53 грн. основного боргу. В позові до Управління Південно-західної залізниці відмовлено.

Арбітражним судом м. Києва 12.05.1998 видано наказ № 16/162 про стягнення з ВТУ ВО “Павлоградвугілля” на користь Житомирського підприємства “Облпаливо” 84,53 грн. основного боргу та 4,25 грн. держмита.

Постановою Павлоградського міського відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції від 24.08.2001 відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 16/162 арбітражного суду м. Києва.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2005 у справі № Б26/7/05 порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ “Павлоградвугілля”, якою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

ВАТ “Павлоградвугілля” 27.11.2007 звернулось до господарського суду м. Києва із заявою про визнання наказу арбітражного суду м. Києва від 12.05.1998 по справі № 16/162 таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що Житомирське підприємство „Обпаливо” не зверталося до суду із заявою з грошовими вимогами до ВАТ „Павлоградвугілля” у справі про банкрутство останнього та їх не було включено до реєстру вимог кредиторів, затвердженого ухвалою суду від 31.07.2006.

Грошові вимоги стягувача до ВАТ „Павлоградвугілля”, підтверджені рішенням арбітражного суду м. Києва від 12.05.1998 по справі № 16/162, є погашеними відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та припинилися на підставі ч.1 ст. 598 ЦК України.

Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов’язковими до виконання на всій території України.

Рішення ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов’язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження”(ст. 115 ГПК України).

Відповідно до ст. 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 34 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у випадках порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, введеного господарським судом, крім випадків знаходження виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

Кредитори у місячний строк з дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення справи про банкрутство подають в арбітражний суд письмові заяви про грошові вимоги до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Копії зазначених заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику. Боржник разом з розпорядником майна в результаті розгляду цих вимог визнає їх або заперечує, про що розпорядник майна повідомляє письмово заявників і арбітражний суд. Визнані боржником грошові вимоги включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів (ч.1 ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”).

При цьому ст.ст. 34, 37, 40, 40-1 Закону України „Про виконавче провадження” не передбачено повернення виконавчого документа чи припинення виконавчого провадження з підстав, вказаних у ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження” передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у випадках передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом.

Відповідно до ст. 117 ГПК України наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ.

Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Ухвала господарського суду за результатами розгляду заяви надсилається стягувачеві і боржнику у п'ятиденний строк з дня її винесення. Ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні заяви ВАТ „Павлоградвугілля”, оскільки невиконання стягувачем зобов’язання подати до суду в місячний строк з дня опублікування оголошення про банкрутство письмову заяву з вимогами до боржника не може мати наслідком оголошення судового рішення та наказу таким, що втрачає законну силу та не підлягає виконанню.

Доводи наведені ВАТ “Павлоградвугілля” в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони спростовуються матеріалами справи і не можуть бути підставою для скасування ухвали господарського суду м. Києва від 15.01.2008.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 – 106 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду м. Києва від 15.01.2008 у справі № 16/162 (1998 рік) залишити без зміни, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля” – без задоволення.

2. Матеріали справи № 16/162 (1998 рік) повернути господарському суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя

Судді

08.05.08 (відправлено)