ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2008 р.

№ 23/75

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого

Волковицької Н.О.

Рогач Л.І.

за участю представників сторін:

позивача

Петрука В.П. дов. від 28.09.2007 року

відповідача

Прудко О.В. дов. від 25.09.2007 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська

на постанову

від 25.10.2005 року Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі

№ 23/75 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Страхова група ТАС"

до

Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська

про

визнання недійсним податкового повідомлення –рішення

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство "Страхова група ТАС" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська про визнання недійсним податкового повідомлення –рішення № /3 від 20.01.2005 року

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2005 року визнано недійсним податкове повідомлення –рішення Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська № /3 від 20.01.2005 року.

За апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська Дніпропетровський апеляційний господарський суд постановою від 25.10.2005 року рішення господарського суду залишив без змін.

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, Державна податкова інспекція у Кіровському районі міста Дніпропетровська звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою про скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2005 року та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.10.2005 року.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 26.12.2005 року касаційна скарга була передана до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 05.02.2008 року закрив касаційне провадження з огляду на відсутність у нього компетенції на перегляд в касаційному порядку рішень, які після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України розглянуті за правилами Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим повернув касаційну скаргу до Вищого господарського суду України.

Заслухавши суддю –доповідача та присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи і повноти їх встановлення в рішенні та постанові суду, а також правильність застосування господарським судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду переглядає за касаційною скаргою (поданням) та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи постанову у справі за позовом Закритого акціонерного товариства "Страхова група ТАС" до Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська про визнання недійсним податкового повідомлення –рішення № /3 від 20.01.2005 року за правилами Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не врахував наступне.

Відповідно статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено які справи підвідомчі господарським судам.

В липні 2005 року прийнято Кодекс адміністративного судочинства України, який набрав чинності з 01.09.2005 року.

Виходячи з положень пунктів 1, 7, 9 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Вирішення спору фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності відповідно до підпункту 1 пункту 1статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України віднесено до компетенції адміністративного суду.

В силу приписів підпункту 4 пункту 1 цієї ж статті до компетенції адміністративного суду віднесені спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом, зокрема, пунктом 11 статті 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні".

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, при вирішенні спору апеляційному господарському суду необхідно було встановити, до юрисдикції яких судів (господарських чи адміністративних) віднесено даний спір, та вирішити спір в межах відповідної юрисдикції.

Неповне з’ясування всіх обставин справи, які мають значення для справи, дає підстави для скасування ухваленої у справі постанови.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, постанова у справі підлягає скасуванню з передачею справи до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 06.10.2005 2953-ІV) після початку діяльності апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги в адміністративних справах, подані до відповідних апеляційних господарських судів, передаються цими судами до апеляційного адміністративного суду, якщо апеляційне провадження у справі ще не відкрито.

Керуючись статтями 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, пунктом 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.10.2005 року у справі №23/75 господарського суду Дніпропетровської області скасувати, справу направити на новий розгляд до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська задовольнити частково.

Головуючий суддя                                                  Т. Дроботова

С у д д і          Н. Волковицька

Л. Рогач