СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

25 червня 2008 року

Справа № 2-7/4169-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Маслової З.Д.,

суддів                                                                      Заплава Л.М.,

Прокопанич Г.К.,

секретар судового засідання                              Змейкова Г.В.

за участю представників сторін:

позивача: Ніколаєв В.В., дов. № 12 від 05.10.2007 р. (Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим);

відповідача: не з’явився (Таврійський національний університет імені В.І. Вернадського);

розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Дворний І.І.) від 11 березня 2008 року по справі № 2-7/4169-2007А

за позовом           Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим (вул. Дм. Ульянова, 6,м.Сімферополь,95000)

до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського (пр. ім. Вернадського, 4,Сімферополь,95007)

про стягнення 7967,61 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 11 березня 2008 року у справі № 2-7/4169-2007А відмовлено у задоволені позову Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського          про стягнення 7967,61 грн. зайво виплачених сум пенсій.

Не погодившись з постановою суду, Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану постанову суду першої інстанції та прийняти нову, котрою задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у довідках про заробітну плату, які надавались пенсіонерам Померанець В.Н., Юрахно М.В., Новиковій М.О. Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського для розрахунку пенсій за період 2000-2002 р.р. та 2001-2002 р.р. відповідно до Закону України „Про наукову та науково-технічну діяльність” включалась матеріальна допомога, у зв’язку з чим загальна сума переплати складає 7967,61 грн. Отже, відповідно до норм діючого законодавства вказана сума повинна бути повернута, як надмірно сплачена.

Розпорядженням про заміну складу колегії від 29 травня 2008 року, у зв’язку з поважних причин судді Дугаренко О.В. і відпусткою судді Лисенко В.А. та з метою дотримання графіку розгляду справ, суддів Дугаренко О.В. та Лисенко В.А. замінено на суддів Прокопанич Г.К. та Заплаву Л.М.

19 червня 2008 року у судовому засіданні представник Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського надав судовій колегії заперечення на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, вважаючи її законною.

В судове засідання 25 червня 2008 року представник Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського не з’явився, про час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Розглянувши справу в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив наступне.

Таврійський національний університет імені В. І. Вернадського зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя як платник збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (реєстраційний номер 14-01-0818) (а.с. 17).

Як вбачається з матеріалів справи, 31 жовтня 2006 року Управлінням ПФУ в Київському районі м. Сімферополя була проведена перевірка достовірності даних Таврійського національного університету імені В. І. Вернадського про заробітну плату.

За результатом перевірки були складені три акти:

1. акт № 559 від 31 жовтня 2006 року, з якого вбачається, що за довідкою про заробітну плату на ім'я Померанець Віктора Наумовича №382 від 2004 року за період 2000-2004 р.р. розбіжностей з розрахунково-платіжною відомістю не встановлено, довідка відповідає статті 23 Закону

України «Про наукову і науково-технічну діяльність». По довідці від 02.12.2002 р. за 2000- 2002 роки була включена матеріальна допомога в заробітну плату: за 2001 рік - 608,65 грн., за 2002 рік - 449,65 грн., через що зайве сплачена пенсія за період з 01.12.2002 р. по січень 2007 р. становить 813,95 грн. (а.с. 10-12);

2. акт № 560 від 31 жовтня 2006 року, з якого вбачається, що за довідкою про заробітну плату, виданою Новиковій Марії Олексіївні від 09.07.2002 р. за 2000-2002 роки, виявлені розбіжності з даними та розрахунково-платіжними відомостями. Так, в заробітну плату за 2000 рік включена матеріальна допомога у сумі 634,50 грн., в заробітну плату за 2001 р. включена матеріальна допомога у розмірі 807,94 грн., в заробітну плату за 2002 рік

включена матеріальна допомога у розмірі 596,44 грн. Встановлені розбіжності з персоніфікованим обліком за 2000 рік, 2001 рік, 2002 рік, внаслідок чого переплата по виплаченим пенсіям складає 4388,40 грн. (а.с. 8-9);

3. акт № 561 від 31 жовтня 2006 року, з якого вбачається, що за довідками № 675 від 12.05.2005 р., №128 від 12.05.2005 р. про заробітну плату, виданими на ім'я Юрахно Михайла Володимировича, розбіжності з розрахунково-платіжною відомістю не встановлені, довідка відповідає статті 23 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність». По довідці від

02.01.2003 р. встановлені розбіжності з даними розрахунково-платіжних відомостей, в заробітну плату за 2001 рік включена матеріальна допомога в розмірі 1363,02 грн., за 2002 рік включена матеріальна допомога в сумі 1225,44 грн., внаслідок чого виникла переплата з виплаченої пенсії у загальній сумі 2765,26 грн. (а.с. 5-7).

Управління Пенсійного фонду України в Київському районі місто Сімферополя листом №1821/05 від 08.02.2007 р. звернулося до Таврійського національного університету імені В. І. Вернадського з вимогою про перерахування суми переплати пенсій у розмірі 7967,61 грн. (а.с. 13)

У зв'язку з невиконанням відповідачем вказаної вимоги, Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Сімферополя звернулося до господарського суду з позовом про стягнення сум у розмірі 7967,61 грн. (813,95 грн. + 4388,40 грн. + 2765,26 грн.) переплачених пенсій в примусовому порядку (а.с.2-4).

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника позивача, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 64 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 р. № 1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право, у тому числі, не частіше одного разу на календарний рік проводити планові, а також у випадках, передбачених законодавством, - позапланові перевірки на будь-яких підприємствах, в установах і організаціях та у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (у тому числі письмові) з питань, що виникають під час таких перевірок.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Частиною 2 статті 101 Закону України „Про пенсійне забезпечення” передбачено, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

На момент надання відповідачем до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Сімферополя довідок про заробітну плату від 02.12.2002 р., від 09.07.2002 р., від 02.01.2003 р. частина 2 статті 23 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність»діяла в редакції Закону України від 20 листопада 2003 року N 1316-IV, який набрав чинності з 01.01.2004 р. Згідно з вказаною нормою права заробітна плата наукових працівників складається з посадових ставок (окладів), премій, доплати за наукові ступені, вчені звання, надбавки за стаж наукової (науково-педагогічної) роботи та інших надбавок, доплат та винагород за наукову (науково-педагогічну) діяльність, передбачених законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 57 Закону України „Про освіту” держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам, у тому числі: надання педагогічним працівникам щорічної грошової винагороди в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків; виплату педагогічним і науково-педагогічним працівникам матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки.

Згідно з частиною 3 статті 24 Закону України „Про наукову і науково-технічну діяльність” пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються у розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, яка визначається відповідно до частини другої статті 23 цього Закону та статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та на яку відповідно до законодавства нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (внески).

Частиною 1 статті 66 Закону України „Про пенсійне забезпечення” встановлено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до пункту 1 статті 2 Закону України „Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування” об'єктом оподаткування є, зокрема, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, - фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці" (крім сум виплат, що не враховуються при визначенні бази нарахування страхових внесків відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян"), а також винагороди, що виплачуються громадянам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру.

При цьому, в статті 1 Закону України «Про оплату праці»акцентується, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з пунктом 1.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 р. N 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за N 114/8713, відповідно до положень Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вираженні, яку за трудовим договором власник або вповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат.

Фонд оплати праці складається з:

- фонду основної заробітної плати;

- фонду додаткової заробітної плати;

- інших заохочувальних та компенсаційних виплат (п. 1.3 Інструкції).

При цьому, до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, згідно з п. 2.3.3 Інструкції, віднесена матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом, крім сум, указаних у п. 3.31).

У той же час, статтею 22 Закону України «Про оплату праці»передбачено, що суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Також, як правильно зазначив суд першої інстанції, перелік видів оплати праці та інших виплат, на які не нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсій, був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 травня 1998 р. N 697, є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46 Конституції України).

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина 2, 3 статті 22 Конституції України).

Також, у висновку проведеної в рамках цієї справи судової експертизи зазначено, що висновки, викладені позивачем в актах перевірки від 31.10.2006 р. №559, №560, №561 нормативно не обґрунтовані, а завищення розміру заробітної плати для вирахування пенсій, як само й переплата пенсій, не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що відповідачем у довідки про заробітну плату пенсіонерів, які отримують пенсію за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», була правомірно включена матеріальна допомога, у зв’язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Сімферополя відсутні. Ця ж правова позиція була викладена апеляційним судом в постанові від 14.02.2007 р. у справі № 2-13/11877-2006, яка вступила в закону силу (а.с. 47-49).

Судова колегія дійшла висновку, що постанова суду прийнята при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим не підлягає задоволенню, а постанова місцевого господарського суду скасуванню.

Керуючись статтями 195, 198 (пункт 1), 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 11 березня 2008 року по справі № 2-7/4169-2007А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Постанову або ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        З.Д. Маслова

Судді                                                                      Л.М. Заплава

Г.К. Прокопанич