ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2008 р.

№ 9/4240

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді

Дерепи В.І.

Грека Б.М.

суддів :

Стратієнко Л.В.

за участю повноважних представників :

позивача

Філатової О.Б.,

відповідача

Омелянчик А.П.,

розглянувши у відкритому засіданні касаційну скаргу

ВАТ "Київспецтранс"

на рішення

від 17 травня 2007 року господарського суду Житомирської області

та постанову

від 20 листопада 2007 року Житомирського апеляційного господарського суду

у справі за позовом

ВАТ "Київспецтранс"

до

ТзОВ "Світоч"

про

стягнення 4 933, 09 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Житомирської області від 17 травня 2007 року (суддя Алексєєв М.В.), залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 20 листопада 2007 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ВАТ "Київспецтранс" просить вказані судові рішення скасувати, як прийняті з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи та на підставі встановлених в ній фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що 23 липня 2005 року між сторонами у справі був укладений договір підряду №24/1, згідно умов якого позивач зобов'язався виконати роботи по збиранню врожаю пшениці та жита на площах ТзОВ "Світоч", а відповідач - прийняти та оплатити фактично виконані роботи на умовах, встановлених договором.

Згідно п.3.1 вказаного договору за фактично виконані підрядником роботи, передбачені в пунктах 1.1, 1.2 договору, розрахунок проводиться очищеним зерном у процентах від валового намолоту: за обмолот пшениці - 15% від валового намолоту, за обмолот озимого жита - 13% від валового намолоту.

Як правильно встановлено судами, позивач свої зобов’язання за укладеним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується актами виконаних робіт №38 від 30 серпня 2005 року та №40/1 від 13 серпня 2005 року.

У вказані акти виконаних робіт були включені і роботи, проведені за період з 21 липня по 13 серпня 2005 року.

Суд вважає, що при розгляді справи суди першої та апеляційної інстанцій, оцінивши в сукупності всі надані докази, правильно встановили, що відповідач розрахувався з позивачем зерном пшениці та жита, провівши розрахунок на загальну суму 30 473, 90 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

З матеріалів справи вбачається, що роботи виконані позивачем 30 та 31 липня 2005 року є тотожними і включені двічі в один та другий акт помилково.

Згідно реєстрів прийому зерна № 9,10 позивачем було намолочено 30 липня 2005 року - 29,760 тонн зерна, а 31 липня 2005 року - 30,890 тонн зерна.

Як вірно встановлено судами при розгляді справи, згідно п.3.1 укладеного договору відповідач зобов’язаний був віддати позивачеві 15% пшениці від намолоту, що становить 5731, 74 грн.

Враховуючи, що відповідачем були проведені розрахунки на загальну суму 30473, 90 грн., а позивач виконав роботи на суму 29675, 25 грн., суди дійшли правильного висновку про те, що відповідач за виконані роботи розрахувався в повному обсязі.

На підставі ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приймаючи рішення, залишене без змін постановою суду апеляційної інстанції, місцевий господарський суд вірно визнав такими, що не можуть вважатись належними та допустимими доказами документи, надані позивачем в підтвердження своїх позовних вимог та обгрунтовано відмовив в позові.

Суди повно і всебічно з’ясували та перевірили всі обставини справи, дали належну правову оцінку всім доказам та прийняли законні судові рішення, які необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Житомирської області від 17 травня 2007 року та постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 20 листопада 2007 року залишити без змін, а касаційну скаргу ВАТ "Київспецтранс" –без задоволення.

Головуючий, суддя В.Дерепа

Судді Б.Грек

Л.Стратієнко