ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

25.02.2008

Справа №2-7/403-2008

За позовом Комунального підприємства з ремонту та експлуатації жилогофонду (м. Керч, вул. Годуванцева, 4)

До відповідача Приватного підприємства «Кратос» (98300, м. Керч, вул. Свердлова, 80, к. 16; м. Керч, вул. Ворошилова, 1а)

Про стягнення 24000,00 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача – не з’явився.

Від відповідача - Тимченко Е. Н., предст., дов. від 02.01.2008 р.

Суть справи: Комунальне підприємство з ремонту та експлуатації жилого фонду звернулося до Господарського суду АР Крим з позовом до Приватного підприємства «Кратос» про стягнення 24000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що до часу звернення до суду відповідачем, всупереч умовам укладеного договору купівлі-продажу від 01.11.2006 р., не здійснена оплата вартості переданого товару на загальну суму 24000,00 грн.

Відповідач проти позову заперечував та пояснив, що Приватне підприємство «Кратос» не отримувало товарно-матеріальних цінностей за вищевказаним договором, як і не підписувало відповідний акт приймання-передачі та надавало довіреності на отримання матеріальних цінностей.

Позивач у судове засідання двічі не з’явився, вимоги суду, викладені в ухвалах ГС АР Крим від 12.01.2008 р. та від 31.01.2008 р., не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був проінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін – це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо неявка цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи судом не вбачається.

Розгляд справи відкладався у порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ :

01.11.2006 р. між Комунальним підприємством з ремонту та експлуатації жилого фонду (Продавець) та Приватним підприємством «Кратос» (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу, п. 1.1 якого передбачено, що Продавець продає, а Покупець купує матеріальні цінності, список яких додається, на суму 20 тис. грн.

Відповідно до п. 2.2 Договору Покупець зобов’язується оплатити товар протягом 6 місяців рівними частинами, починаючи з 1 грудня 2006 року.

Як стверджує позивач, на виконання цього договору Комунальним підприємством з ремонту та експлуатації жилого фонду був переданий у власність Приватному підприємству «Кратос» товар на загальну суму 24000,00 грн., на оплату якого були виставлені відповідні рахунки (а. с. 8-9). Несплата відповідачем вказаних рахунків стала підставою для звернення Комунального підприємства з ремонту та експлуатації жилого фонду до суду з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

У той же час, позивач не надав суду жодних доказів виконання ним своїх обов’язків за договором в частині передачі товару відповідачу.

Так, в п. 4.1 Договору купівлі-продажу від 01.11.2006 р. передбачено, що Продавець зобов’язується з моменту підписання договору підготувати акт приймання-передачі матеріальних цінностей протягом 3-х днів. Проте, наданий позивачем в обґрунтування своїх вимог акт приймання-передачі матеріальних цінностей, який був складений 18.10.2006 р., тобто до моменту укладання договору купівлі-продажу від 01.11.2006 р., не може бути розцінений судом як належний доказ у справі, позаяк не містить підписів представників Приватного підприємства «Кратос» про отримання товару та не скріплений печаттю підприємства.

З тих самих підстав не є належним доказом у справі і список матеріальних цінностей (додаток до договору купівлі-продажу від 01.11.2006 р.).

Відповідно до приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, способом, передбаченим чинним законодавством для доведення фактів такого роду.

Ухвалами ГС АР Крим від 12.01.2008 р. та від 31.01.2008 р. позивача було зобов’язано надати суду, у тому числі, накладні, що підтверджують факт передачі відповідачу товару на суму 24000,00 грн. та довіреності про одержання відповідачем товарно-матеріальних цінностей.

Вимоги суду щодо надання довіреностей обґрунтовані тим, що згідно з пунктом 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України №99 від 16.05.1996 р., передбачено, що сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Однак, вказані вимоги суду позивачем були проігноровані, що розцінюється як неповага до суду.

Інших доказів передачі товару відповідачу Комунальне підприємство з ремонту та експлуатації жилого фонду суду не надало.

За таких обставин, всебічно та в повному обсязі дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи документи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог Комунального підприємства з ремонту та експлуатації жилого фонду/

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову Комунального підприємства з ремонту та експлуатації жилого фонду про стягнення з Приватного підприємства «Кратос» заборгованості у розмірі 24000,00 грн.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.