Господарський суд
Чернігівської області
проспект Миру,20 7-99-18
РІШЕННЯ

Іменем України

18 березня 2008 року справа № 12/94

Позивач: Відкрите акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго", вул. Комсомольська, 55/Б, м. Чернігів,14000,

Відповідач:          Відділ культури і туризму Прилуцької районної державної адміністрації ,

вул. Київська, 220, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500

Предмет спору: про стягнення заборгованості 323,15 грн.

Суддя Л.М.Лавриненко

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН :

від позивача: Березинець О.В. –юрисконсульт, довіреність № 7 від 02.01.2008р.

від відповідача: Шевченко Л.Г. –представник, довіреність № 49 від 17.03.2008 року.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем було подано позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 306 грн. 58 коп. за поставлену теплову енергію на опалення за період з жовтня 2006 року по жовтень 2006 року та пені в сумі 16 грн. 57 коп. за порушення строків оплати з 07.03.2007 року по 01.07.2007 року, згідно договору на постачання теплової енергії № 39-0027 від 13.12.2006 року з додатками до нього.

Представники сторін в судовому засіданні надали клопотання про відмову здійснення технічної фіксації судового процесу, які задоволено судом.

Представник позивача також в судовому засіданні виклав свої позовні вимоги та надав письмове клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових документів, яке задоволено судом.

Відповідач в поданому відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечує, посилаючись на відсутність рахунку на оплату та акту виконаних робіт. Також відповідач зазначає, що акт про надання послуг за грудень 2006 року було отримано ним 05.02.2008 року, тому просить суд не стягувати пеню, оскільки відповідач є бюджетною установою і по закінченню бюджетного року проплата неможлива.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, з’ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

13.12.2006 року між сторонами було укладено договір № 39-0027 на постачання теплової енергії.

Відповідно до умов зазначеного договору позивач (виробник) взяв на себе зобов’язання виробляти, транспортувати та постачати відповідачу (споживачу) теплову енергію для опалення, а відповідач зобов’язується сплачувати позивачу за одержані послуги за встановленими тарифами в терміни та на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що теплова енергія постачається споживачу для об’єктів, перерахованих у додатку № 1, який є невід’ємною частиною договору, а саме: приміщення бібліотеки в смт. Ладан, по вул. Миру, 100, площею 49 м.кв.

Пунктом 1.2. Договору від 13.12.2006 року № 39-0027 на постачання теплової енергії тарифи на послуги на момент укладення договору на опалення становлять 223,50 грн./1Гкал або 5,02 грн./1м.кв. Тарифи за комунальні послуги змінюються за поданням виробника до органів влади (місцевого самоврядування) за умови їх затвердження (погодження) в установленому законодавством порядку. Нові тарифи є обов’язковими до застосування та набувають чинності для сторін без укладення додаткових угод.

Відповідно до п. 1.3. Договору розмір щомісячної плати за надані послуги у разі безоблікового споживання теплової енергії на момент укладення договору становить 245,58 грн., у тому числі за опалення 245,98 грн. (за 49 кв.м.).

Пунктом 6.9 договору сторони визначили, що у випадку укладення договору із споживачем , що відбулося пізніше дати набуття останнім права власності, права користування , права володіння ,права оперативного управління , права господарського відання , права довірчого управління щодо об”єкту / об”єктів теплопостачання ( визначених у додатку № 1 до даного договору) , споживач зобов”язаний оплатити поставлену теплову енергію за весь період її фактичного споживання , починаючи з дати виникнення правомочностей на об”єкт споживання.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив, що приміщення бібліотеки в смт. Ладан, по вул. Миру, 100, площею 49 м.кв. на жовтень 2006р. було в нього в користуванні, а договорі було укладено лише в грудні 2006р.

Позивач на виконання умов договору поставив відповідачу за період з жовтня 2006 року по грудень 2006 року включно теплової енергії на опалення на загальну суму 306 грн. 58 коп.

Відповідно до п. п. 6.4, 6.5. договору розрахунки за відпущену теплову енергію здійснюються щомісячно у відповідності з показаннями приладів обліку або розрахунковим методом при відсутності приладів обліку. Розрахунковим періодом є період часу, що розпочинається 20 числа попереднього місяця і триває до 19 числа звітного місяця.

Розрахунки по цьому договору здійснюються щомісячно до 1 числа місяця наступного за розрахунковим за фактично спожиту теплову енергію.

У відповідності зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Як слідує із матеріалів справи, відповідач за отриману теплову енергію на опалення не розрахувався, заборгованість за період з жовтня 2006 року по грудень 2006 року включно, становить 306 грн. 58 коп.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 16 грн. 57 коп. за період з 07.03.2007 року по 01.07.2007 року, відповідно до п. 7.3.3. договору за порушення порядку розрахунків за теплову енергію, передбаченого п. 6.5. договору.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов’язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов’язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов’язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Також частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Пунктом 7.3.3. договору передбачено, що за порушення порядку розрахунків за теплову енергію, передбачено п. 6.5. Договору - відповідач сплачує пеню в розмірі 1% від сум простроченого платежу за кожний день прострочення.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” передбачено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочки.

Приймаючи до уваги, що відповідач є бюджетною установою, фінансування якої здійснюється за рахунок бюджетних коштів, а також ту обставину, що відповідач зобов”язаний був здійснювати оплату за спожиту теплову енергію щомісячно, та нарахування пені припиняється на протязі шести місяців з моменту прострочки виконання зобов”язання, і позивач не надав суду розрахунку пені з урахуванням вимог п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення 16 грн. 57 коп. пені за період з 07.03.2007 року по 01.07.2007 року задоволенню не підлягають.

Оскільки, відповідач в порушення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та умов договору, взяті на себе зобов’язання не виконав, заборгованість за поставлену теплову енергію на опалення не сплатив, господарський суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині стягнення 306 грн. 58 коп. боргу, в решті позову відмовити.

Заперечення відповідача судом до уваги не можуть бути прийняті, оскільки умовами договору не передбачено направлення позивачем відповідачу рахунків на оплату , та закінчення бюджетного року не звільняє сторони від виконання взятих на себе зобов”язань.

Враховуючи ступінь вини сторін у виникненні даного спору , суд , відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті держмита та інформаційно-технічному забезпеченні судового процесу покладає на обох сторін в рівних частинах, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 51 грн. державного мита та 59 грн. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 546, 549 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 231, 232 Господарського кодексу України ст.ст. 49, 75 ст.ст. 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Відділу культури і туризму Прилуцької районної державної адміністрації,

вул. Київська, 220, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500 (р/р 1902 в ВДК у Чернігівській області, МФО 853592, код 02231821) на користь Відкритого акціонерного товариства “Облтеплокомуненерго” м. Чернігів, вул. Комсомольська, 55/Б (р/р № 0976 в ВАТ банк “Демарк” м. Чернігова, МФО 353575, код 03357671) 306 грн. 58 коп. боргу, 51 грн. витрат по сплаті державного мита та 59 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

СУДДЯ                                                                      Л.М.Лавриненко

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 19.03.08р.

СУДДЯ                                                                      Л.М.Лавриненко

19.03.08