ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"24" квітня 2008 р.

Справа № 17/72

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді ТимошевськоїВ.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 17/72

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Наша Олія", м.Харків

до відповідача: закритого акціонерного товариства "Креатив", м.Кіровоград

про стягнення 191 673,45 грн.

Представники сторін:

від позивача - Кисіль В.В., генеральний директор, наказ №1 від 01.03.04р.;

від відповідача - Мар"яша В.І., довіреність № 29-10 від 24.04.2008 р.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Наша Олія" (надалі - ТОВ "Олія") подано позов про стягнення із закритого акціонерного товариства "Креатив" (надалі - ЗАТ "Креатив") 367 681,27 грн. заборгованості, з яких: 342 600 грн. боргу за невиконання зобов'язань за договором поставки товару №140 від 04.10.2007 року, 19 823,86 грн. пені, 3 283,25 грн. трьох процентів річних від простроченої суми та 1 974,16 грн. моральної шкоди.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 04.03.2008 року подану заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 17/72.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Кіровоградської області від 04.04.2008 року справу № 17/72 передано на розгляд судді Тимошевській В.В. та ухвалою суду від 08.04.2008 року прийнято суддею до свого провадження.

08.04.2008 р. на адресу господарського суду від позивача надійшло уточнення до позовної заяви, згідно якого позивачем зменшено розмір позовних вимог та заявлено до стягнення 191 673,45 грн., з яких: 182 600 грн. сума основного боргу за невиконання договірних зобов'язань; 6 903,78 грн. пені; 1 019,51 грн. трьох відсотків річних та 1 150,16 грн. моральної шкоди.

Позивач у судовому засіданні 24.04.2008 р. позовні вимоги з урахуванням зменшення підтримав у повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позов, з урахуванням уточнення до відзиву, позовні вимоги заперечив частково. Зокрема, відповідачем визнано у повному обсязі основну заборгованість в розмірі 182 600 грн. та нараховані позивачем три відсотки річних в сумі 1 019,51 грн. Стягнення пені та моральної шкоди відповідачем заперечено.

В судовому засіданні 24.04.2008 р. оголошувалась перерва з 14:00 год. до 17:30 год. та за згодою присутніх представників сторін оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

04.10.2007 р. між ЗАТ “Креатив” (покупець) та ТОВ “Наша Олія” (постачальник) укладено договір № 140 на поставку товару ( а.с. 10-11). Даний договір укладено в письмовій формі, підписано обома сторонами та скріплено печатками підприємств.

За умовами укладеного договору постачальник зобов'язувався поставляти та передавати у власність покупця, а покупець приймати та оплачувати товар – олію соняшникову нерафіновану першого ґатунку ( п. 1.1. договору).

У відповідності до пункту 2.1. договору найменування, асортимент, ціна, вартість, кількість товару зазначається у додаткових угодах до договору, які є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

За правилами статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

25.10.2007 р. між сторонами укладено додаткову угоду № 3 до договору поставки № 140 від 04.10.2007 р., в якій сторонами узгоджено поставку 150 тон олії соняшникової на суму 982 499,40 грн. у строк до 20.10.2007 р. з повною оплатою до 31.10.2007 р. (а.с. 12).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання вказаної додаткової угоди поставлено ЗАТ “Креатив” 138,9 тон. олії на загальну суму 909 795 грн. Факт поставки й отримання відповідачем товару підтверджується накладними № № 373, 374, 376, 377, 378 (а.с. 15-19, 97-101) та не заперечується відповідачем в уточненні до відзиву на позовну заяву (а.с. 119).

За отриманий товар відповідач розрахувався частково (а.с.37-42, 106-114), внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 182 600 грн., яку відповідач визнає повністю ( а.с. 119).

Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом частини 6 статті 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Стаття 692 Цивільного кодексу України встановлює обов'язок покупця оплатити товар за договором купівлі-продажу після його прийняття. За правилами даної норми закону покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, а у разі прострочення оплати - продавець має право вимагати оплати товару.

З огляду на викладене позовні вимоги ТОВ “Наша Олія” про стягнення із ЗАТ “Креатив” заборгованості по оплаті товару в сумі 182 600 грн., поставленого у відповідності до договору поставки № 140 від 04.10.2007 р. і додаткової угоди № 3 від 25.10.2007 р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з пунктом 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити, зокрема, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В уточненнях до позовної заяви ( а.с. 32-34) та наданих в судовому засіданні 24.04.2008 р. розрахунках (а.с. 118) позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних за період прострочення з 30.01.2008 р. по 06.04.2008 р. в сумі 1 019,51 грн.

Наведений період прострочення відповідає встановленому терміну оплати товару (пункт 5 додаткової угоди), однак розрахунок трьох процентів річних здійснений не правильно. Так, виходячи з періоду прострочення з 30.01.2008 р. по 06.04.2008 р. (69 календарних днів) розмір річних становить:

182 600 грн. (борг)х3%:100%:366(к-сть календарних днів в 2008 році) х 69 (к-сть днів прострочення) = 1032,74 грн.

Враховуючи, що заявлена до стягнення сума не перевищує наведену суму, а заява щодо збільшення розміру позовних вимог в цій частині від позивача не надходила, господарський суд задовольняє вимоги позивача про стягнення трьох процентів річних в заявленому ним розмірі 1019, 51 грн.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно частини 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штраф, пеня), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. При цьому, за правилами статті 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки (штраф, пеня) є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню, посилаючись на пункт 7.2. договору поставки № 140 від 04.10.2007 р. у розмірі 6903,78 грн.

Пунктом 7.2. договору сторони погодили відповідальність за несвоєчасну оплату товару у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка була встановлена і діяла в період прострочення, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення оплати. Однак, при укладені сторонами додаткової угоди № 2 від 04.10.2007 р. до договору поставки № 140 ( а.с. 13), пунктом 7 цієї угоди виключено пункт 7.2. договору, який встановлював відповідальність у вигляді пені. За даних обставин, у господарського суду відсутні підстави для стягнення з відповідача пені за порушення виконання договірного зобов'язання.

Крім того, позивач просить стягнути моральну шкоду у розмірі 1150,16 грн., яку обґрунтовує тим, що керівництво позивача весь час знаходилось у нервовому напружені, позивач розраховував на не отримані кошти, а тому був змушений шукати додаткові фінансові джерела з метою погашення відсотків за кредит.

Частиною 1 статті 23 Цивільного кодексу України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, згідно пункту 4 частини 2 вказаної статті моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 4 від 31.03.1995 р. постановив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Поряд з цим, позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження заподіяння підприємству моральної шкоди внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково на суму 183 619,51 грн., з яких: 182 600 грн. сума основного боргу за невиконання зобов'язань за договором поставки по оплаті отриманого товару та 1019,51 грн. трьох відсотків річних від простроченої суми. Позовні вимоги в частині стягнення пені та моральної шкоди є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

З урахуванням вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути із закритого акціонерного товариства "Креатив" (25014, м. Кіровоград, пр-т Промисловий, 19, р/р 01 в ЗАТ "Банк Петрокомерц Україна", МФО 300120, ідентифікаційний код 31146251) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Наша Олія" (31166, м. Харків, вул. Серпова, 4, р/р 6432 в АБ "Факторіал-Банк", МФО 350385, ідентифікаційний код 32868834) - 183 619 грн. 51 коп. заборгованості, з яких: 182 600 грн. основного боргу за невиконання зобов'язань за договором поставки товару та 1019 грн. 51 коп. трьох відсотків річних від простроченої суми.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути із закритого акціонерного товариства "Креатив" (25014, м. Кіровоград, пр-т Промисловий, 19, р/р 01 в ЗАТ "Банк Петрокомерц Україна", МФО 300120, ідентифікаційний код 31146251) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Наша Олія" (31166, м. Харків, вул. Серпова, 4, р/р 6432 в АБ "Факторіал-Банк", МФО 350385, ідентифікаційний код 32868834) - 1 836 грн. 20 коп. державного мита та 113 грн. 04 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Згідно частини 3 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Дане рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя В.В. Тимошевська