СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

23 квітня 2008 року

Справа № 2-16/8488-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився,

відповідача: Сіроткіна О.М., довіреність № 003-Д від 04.01.2007,

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Крименерго" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Омельченко В.А.) від 06.12.2007 по справі № 2-16/8488-2007А

за позовом           Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (пр. Кірова, 51-52/10-а, місто Сімферополь, 95017)

до           Відкритого акціонерного товариства "Крименерго" (вул. Київська, 74/6, місто Сімферополь, 95034)

про стягнення 1243968,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Кримське республіканське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з адміністративним позовом до Відкритого акціонерного товариства „Крименерго” про стягнення штрафних санкцій за нестворені робочі місця для працевлаштування інвалідів у 2006 році у сумі 1243968, 00 грн..

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.12.2007 по справі № 2-16/8488-2007А (суддя Омельченко В.А.) позов задоволено.

З Відкритого акціонерного товариства „Крименерго” на користь позивача стягнуто 1243968,00 грн. штрафних санкцій за нестворені робочі міста для працевлаштування інвалідів у 2006 році.

Постанова обґрунтована тим, що Відкрите акціонерне товариство „Крименерго” у 2006 році не створило належним чином робочі місця для працевлаштування інвалідів у розмірі, передбаченому статтею 19 Закону “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 875-XII від 21.03.1991. Тому на підставі статті 20 цього Закону за нестворені місця стягнуто штрафні санкції у сумі 1243968,00 грн.

Не погодившись з постановою суду, Відкрите акціонерне товариство „Крименерго” подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановлене рішення. Доводи скарги мотивовані тим, що суд невірно застосував норми матеріального права, а також зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи. На думку сторони, ні місцеві органи влади, ні органи соціального захисту населення не направляли інвалідів на підприємство. Відповідно до статті 18 Закону працевлаштування інвалідів здійснюється органами Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, місцевими Радами депутатів, громадськими організаціями інвалідів. На підприємство не покладено обов’язку щодо пошуку інвалідів для їх подальшого працевлаштування. Більш детальніше доводи вказані в скарзі.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить залишити постанову суду без змін.

Судове засідання було відкладеним з 12.03.2008 на 16.04.2008 та з 16.04.2008 на 23.04.2008.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.04.2008 змінено склад судової колегії, суддю Фенько Т.П. замінено на суддю Дугаренко О.В.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.04.2008 змінено склад судової колегії, суддю Дугаренко О.В. замінено на суддю Прокопанич Г.К.

В судове засідання представник позивача не з’явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Судова колегія розглядає справу за відсутністю позивача, оскільки його неприбуття не перешкоджає судовому розгляду справи.

Перевіривши постанову суду першої інстанції відповідно до вимог статей 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила таке.

Згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік за формою № 10-ПІ, затвердженим наказом Міністерства праці України від 10.02.2007 року № 42, відповідач визначив норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів на рівні 243 місць. Фактично у 2006 році працювало 155 інвалідів.

Частиною 1 статті 20 Закону № 875-XII від 21.03.1991 встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Згідно пунктів 3, 4, 5, Порядку сплати підприємствами (об'єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001р. №1767 (далі - Порядок), підприємства, де кількість працюючих інвалідів менша від установленої нормативом, сплачують відповідним відділенням Фонду штрафні санкції, які перераховуються підприємствами в дохід державного бюджету не пізніше 15 квітня року, що настає за звітним. На підприємствах, де працює більш 15 чоловік, суми штрафних санкцій визначаються у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом, а на підприємствах, де працює від 8 до 15 чоловік, - у розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Відповідно до частини 3 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 № 314, робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

Згідно частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 вищенаведеної статті встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відсутність вакансій робочих місць для інвалідів відповідно до квоти та рішень спеціалізованої комісії щодо акредитації місць працевлаштування інвалідів свідчать про відсутність у 2006 році фактично створених робочих місць для працевлаштування інвалідів, а відповідно і про невиконання відповідачем покладеного на нього Законом обов'язку створити такі робочі місця для працевлаштування інвалідів, що є порушенням у сфері господарювання.

Оскільки розмір фонду оплати праці штатних працівників на підприємстві відповідача зазначено на рівні 86048 тис.грн., розмір середньорічної заробітної плати штатного працівника -14136 грн. (а.с.5), суд зробив правильний висновок про стягнення штрафних санкцій за нестворення у 2006 році 88 робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 1243968 грн.

Доводи апеляційної скарги про застосування приписів статті 21 Закону України „Про електроенергетику” від 16.10.1997 № 575/97-ВР, яка регламентує особливості умов праці в електроенергетиці, про те, що утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів проводиться підприємством електроенергетики в розмірі 4% чисельності робітників, зайнятих в непромисловому виробництві, не приймаються до уваги. Судова колегія звертає увагу на те, що до 22.06.2005 Закон України „Про електроенергетику” від 16.10.1997 № 575/97-ВР передбачав пільгове створення на підприємствах електроенергетики робочих місць для інвалідів, що пов'язане з важкими і шкідливими умовами праці на даних підприємствах.

Верховною Радою України 31.05.2005 прийнятий Закон України „Про внесення змін до Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 2602-ІV, який набув чинності з моменту його публікації (22.06.2005 у Відомостях Верховної Ради України № 25).

Законом України № 2602-ІV встановлено, що норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону.

Таким чином, на цей час норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів визначається виключно статтею 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 875-XII від 21.03.1991 та обчислюється виходячи з середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу.

Доводи апеляційної скарги про належне виконання підприємством вимог Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 875-XII від 21.03.1991 та повідомлення відповідних органів, а саме - центру зайнятості про вакантні місця для працевлаштування інвалідів не приймаються до уваги у зв’язку з таким.

Судовою колегією витребувані звіти за формою № 3-ПН, затверджені Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 19.12.2005 № 420, які надані Відкритим акціонерним товариством „Крименерго” у 2006 році Сімферопольському міському центру зайнятості. Вказані звіти не місять повідомлень про створення робочих місць для інвалідів, оскільки рядок 15 звіту не заповнено, звіти не містять будь-якої інформації стосовно створення робочих місць для інвалідів.

Таким чином, спростовуються доводи апеляційної скарги, що ні місцеві органи влади, ні органи соціального захисту населення не направляли інвалідів на підприємство.

Дійсно, відповідно до статті 18 Закону № 875-XII від 21.03.1991 працевлаштування інвалідів здійснюється органами Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, місцевими Радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів. На підприємство не покладено обов’язку щодо пошуку інвалідів для їх подальшого працевлаштування.

Але відповідач не повідомив зазначені органі про створення робочих місць для інвалідів.

Тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та вирішив спор при правильному застосуванні норм матеріального права.

Судова колегія звертає увагу суду першої інстанції на описки, допущені при складенні постанови на а.с. 40-41. Оскільки на аркуші справі, на яку посилається суд (а.с.5) знаходяться документи за 2006 рік, судова колегія вважає, що суд першої інстанції мав на увазі звіти за 2006 рік, а помилково вказав 2005 рік. Вказане не є підставою для скасування постанови, а є підставою для вирішення цього питання згідно статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 195, 196, 198 (пункт 1), 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Крименерго" залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.12.2007 у справі № 2-16/8488-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку і строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                    підпис

Судді                                                  підпис

підпис