КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2008                                                                                           № 30/307

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової Л.Г.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Харченко С.Л. – представник за дов. № 155/1/11-284 від22.01.2008;

від відповідача -Васильченко А.А. представник за дов. № б/н від 24.08.2007;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державне спеціалізоване видавництво художньої літератури "Дніпро"

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.09.2007

у справі № 30/307

за позовом                               КП "Київжитлоспецексплуатація"

до                                                   Державне спеціалізоване видавництво художньої літератури "Дніпро"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  виселення та повернення нежилого приміщення

Комунальне підприємство “Київжитлоспецексплуатація” (далі – позивач) у серпні 2007 року звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Державного спеціалізованого видавництва Художньої літератури “Дніпро” (далі - відповідач) про виселення відповідача із займаного ним приміщення загальною площею 587,37 кв.м. на другому та третьому поверхах будинку на вул. Володимирській, 42 –А,А1 в місті Києві та повернення його Позивачу, а також стягнути судові витрати.

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.09.2008 у справі 30/307 позов задоволено повністю, виселено відповідача із займаного ним приміщення загальною площею 587,37 кв. м. на другому та третьому поверхах будинку на вул. Володимирський, 42-А, А1 в місті Києві та повернуто зазначене приміщення позивачу; стягнуто з відповідача на користь позивача 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивоване тим, що на даний час між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини, а тому користування спірним нежилим приміщенням загальною площею 587,37 кв. м за адресою: місто Київ, вул. Володимирська, 42-А, А1 здійснюється Державним спеціалізованим видавництвом Художньої літератури „Дніпро” без дозволу власника майна, тобто відповідач безпідставно користується спірним нерухомим майном, що належить до державної власності. В зв’язку з цим, господарський суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги Комунального підприємства „Київжитлоспецексплуатація”.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив Київський апеляційний господарський суд його скасувати та прийняти нове рішення, в якому повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2007 не прийнято до розгляду та повернуто Державному спеціалізованому видавництву Художньої літератури “Дніпро” апеляційну скаргу на рішення господарського суду міста Києва від 25.09.2007 по справі № 30/307 із доданими документами.

Державним спеціалізованим видавництвом Художньої літератури “Дніпро” було подано до Вищого господарського суду України касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2007 у справі № 30/307.

Постановою Вищого господарського суду України касаційну скаргу Державного спеціалізованого видавництва Художньої літератури “Дніпро” задоволено; ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2007 у справі № 30/307 скасовано; справу передано до Київського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2008 у справі № 30/307 скарга прийнята до розгляду та порушено апеляційне провадження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що твердження позивача про відсутність підстав для займання приміщення (дозволу власника) спростовуються в листі Головного управління комунальної власності № 042/11/7-8930 від 22.12.2005, в якому вказано, що ДСВХЛ „Дніпро” продовжено строк оренди приміщення рішенням міської комісії по розгляду питань щодо використання нерухомого майна.

Крім того, апелянт зазначив, що договір оренди фактично продовжений, оскільки, по-перше, всі передумови для цього є, а по-друге, позивач регулярно виставляє рахунки за оренду, а відповідач сплачує їх про що свідчать листи КП „Київжитлоспецексплуатація” про відсутність заборгованості.

Таким чином, на думку апелянта, рішення суду було винесено без з’ясування всіх обставин по справі, що робить рішення не повним та необ’єктивним.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити рішення господарського суду міста Києва від 25.09.2007 № 30/307 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

01.04.2008 ухвалою Київського апеляційного господарського суду відкладався розгляд справи до 22.04.2008 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 77 ГПК України у зв’язку з неявкою представника відповідача в судове засідання 01.04.2008.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як правильно з’ясовано судом першої інстанції, 26.12.2002 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № 10/0678 (аркуш справи 4, далі-договір), відповідно до умов якого позивач на підставі рішення Київської міської ради від 26.12.2002 № 212/372 передав, а відповідач прийняв в оренду нежиле приміщення, яке знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Володимирська, 42-А, А1 загальною площею 784,80 кв. м. для розміщення видавництва.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до п. 6.2 договору строк дії договору встановлений з 26.12.2002 по 26.12.2005.

Відповідно до п. 6.3. договору після закінчення строку дії договору орендоване приміщення (будинок) має бути звільненим і передано позивачу за актом. За час фактичного користування об’єктом оренди після припинення дії даного договору до передачі приміщення за актом, відповідач зобов’язаний вносити плату за користування приміщенням в розмірі орендної плати. За таких обставин судом апеляційної інстанції не приймаються доводи апелянта, як підстава для відмови в позові щодо сплати ним за користування об’єктом оренди.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у відповідності до ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” 27.12.2005 позивачем на адресу відповідача було надіслано листа №155/05-2557, відповідно до якого позивач повідомив відповідача про те, що строк дії договору № 10/0678 від 26.12.2002 закінчився, та просив відповідача надати розпорядчі документи для укладення нового договору оренди та укласти договір оренди, в разі невиконання зазначених умов - звільнити спірне приміщення.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Згідно п. 2 ст. 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об’єкта оренди орендарем (за участю орендаря), банкрутства орендаря; загибелі об’єкта оренди.

Відповідно до ст. 27 даного закону у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов’язаний повернути орендодавцеві об’єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено; договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов’язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Позивач відповідно до п. 6.2 договору (строк якого закінчився 26.12.2005) своїм листом № 155/052557 від 27.12.2005 (аркуш справи 12) повідомив відповідача про припинення дії зазначеного договору.

Відповідно до п. 6.4. договору укладання повторного договору оренди на вказане приміщення можливе лише в разі надання нових розпорядчих документів (рішення Київської міської Ради).

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до рішення Київської міської ради від 26.06.2007 № 934/1595 „Про продовження термінів дії договорів оренди, надання дозволів на укладення договорів суборенди та передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду державним та комунальним підприємствам (установам організаціям)” (аркуш справи 18) Державному спеціалізованому видавництву Художньої літератури „Дніпро” було відмовлено в укладенні договору оренди нежилого приміщення площею 583,00 кв.м., яке знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Володимирська, 42 літ. А,А1

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ст. 34 ГПК України зазначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказів надання нових розпорядчих документів (рішення Київської міської ради) матеріали справи не містять. За таких обставин доводи апелянта щодо посилань на лист № 155/05-527 від 13.03.2006 в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 є необґрунтованими.

Отже, з огляду на викладене Київський апеляційний господарський суд не приймає вищенаведені твердження (докази) апелянта в розумінні п. 6.4. договору, як такі, що не є підставою для продовження договору оренди та ст. 34 ГПК України, як необґрунтовані.

З огляду на встановлене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в розумінні ст. 104 ГПК України. Судові витати за розгляд апеляційної скарги у зв’язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого видавництва Художньої літератури “Дніпро” залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 25.09.2007 у справі № 30/307 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 30/307 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

25.04.08 (відправлено)