КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2008                                                                                           № 23/546

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової Л.Г.

суддів:           Коротун О.М.

при секретарі:

За участю представників:

від Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України: Головко П.В., дов.№421-06-1 від 03.03.2008

від Українського консорціуму „Екосорб”: Голодненко В.О., дов. №01/01-986 від 26.12.2007;

Дудник О.Є., дов. №01/01-241 від 27.03.2008

від Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничного нагляду: Бреус Т.В., дов. №4 від 01.04.2008

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фондe соціального страхування від нещасних випадків на виробництві тапрофесійних захворювань України

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.02.2008

у справі № 23/546

за позовом                               Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві тапрофесійних захворювань України

до                                                   Українського консорціуму "Екосорб"

третя особа відповідача

третя особа позивача                     Державний комітет України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду

про                                                  стягнення 278000,00 грн.

за зустрічним позовом Українського консорціуму „Екосорб”

до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України

про зобов’язання вчинити дії та стягнення 30875,00грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду міста Києва передано позовні вимогиФонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України до Українського консорціуму „Екосорб” про стягнення 278000,00грн. та зустрічні позовні вимоги Українського консорціуму „Екосорб” до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про зобов’язання останнього виконати умови підпункту 4.7 пункту 4 договору №26 ЗІЗ на створення науково-технічної продукції від 19.11.2002 та стягнення з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі-позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом)) на користь Українського консорціуму „Екосорб” (далі-відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом)) збитків у розмірі 30875,00грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.02.2007 у задоволенні первісного позову відмовлено повністю, зустрічні позовні вимоги задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на недоведеності позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) викладених у первісному позові обставин, зобов’язанні позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) виконати умови договору, передбачені підпунктом 4.7 пункту 4 договору та відшкодувати відповідачеві за первісним позовом (позивачеві за зустрічним позовом) витрати пов’язані з виконанням останнім робіт за договором.

Посилаючись на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення повністю та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги за первісним позовом у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) посилається на закінчення терміну дії договору та відсутність у сторін підстав виконувати умови договору, а оскільки відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) роботи за договором не виконані у встановлені строки, згідно підпункту 5.2 пункту 5 договору позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) має право вимагати від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) повернення всіх сплачених за договором коштів. Крім того, скаржник наполягає на відсутності доказів, які підтверджують розмір збитків, заявлених до стягнення за зустрічним позовом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.03.2008 апеляційну скаргу було прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 01.04.2008.

У судове засідання 01.04.2008 з’явились представники всіх учасників процесу. Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) повністю підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) проти апеляційної скарги заперечив у повному обсязі та просив рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2008 залишити без змін.

В обґрунтування заперечень проти апеляційної скарги, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) посилається на те, що саме позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) протягом дії договору постійно затримував фінансування робіт та приймання робіт за договором, що звільняє відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) від відповідальності за порушення строків виконання робіт за договром. Оскільки рішення про припинення робіт за договором повинно бути оформлено трьохстороннім актом з обґрунтуванням мотивації розриву договору (підпункт 4.7 пункту договору), а зазначеного акту оформлено не було, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) мав намір завершити роботу за договором, а тому виконував роботи 5 та 6 етапів як за рахунок здійсненого позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) авансового платежу так і за рахунок власних коштів, які повинні бути йому відшкодовані.

Представник Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду (далі-третя особа) у судове засідання 01.04.2008 з’явився, проте письмово та нормативно обґрунтовані пояснення щодо обставин зазначених у апеляційній скарзі, суду не надав.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, колегія суддів встановила наступне:

Між сторонами та Державним департаментом з нагляду за охороною праці, правонаступником якого є Державний комітет України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду (третя особа) 19.11.2002 було укладено договір №26 ЗІЗ на створення науково-технічної продукції (далі-договір).

Відповідно до підпункту 1.2 пункт 1 договору третя особа та позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) доручили, а відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) зобов'язався виконати роботу, а саме: дослідити та розробити напівмаску для засобів індивідуального захисту органів дихання (далі роботи). Результатом виконаних робіт за даним договором є опрацьовані технології формоутворення, складання та контролю якості виробництва, технічна та технологічна документація на серійне виробництво напівмаски для засобів індивідуального захисту органів дихання (підпункт 1.3 пункту 1 договору).

Згідно підпункту 1.4 пункту 1 договору робота виконується у відповідності до узгодженого сторонами технічного завдання та календарного плану виконання робіт, що є невід'ємною частиною договору.

Права та обов'язки сторін за договором передбачені розділом 2 договору, згідно з яким третя особа визначає технічні результати роботи в цілому та окремих її результатів, погоджує технічне завдання робіт та бере участь у прийманні робіт (підпункт 2.1 пункту 2), позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) забезпечує фінансування робіт, проводить перевірку відповідності чинному законодавству оформлених звітних документів, веде бухгалтерський облік та здійснює контроль за цільовим використанням коштів, затверджує програму приймання робіт (підпункту 2.2 пункту 2), відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) зобов'язаний своєчасно і якісно виконувати роботи передбачені договором, по завершенню звітних етапів та роботи загалом, надавати позивачу за первісним позовом (відповідачу за зустрічним позовом) звітні документи у строки встановлені календарним планом виконання робіт, використовувати надані згідно з договором кошти за цільовим призначенням (підпункту 2.3 пункту 2).

Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3договору вартість виконання робіт визначається згідно з протоколом погодження договірної ціни та розрахунком кошторисної вартості і становить 300000,00грн.

Згідно з розділом 9 договору початок виконання роботи сторони погодили з 01.07.2002, а закінчення -30.06.2004. При цьому, термін виконання окремих етапів роботи визначається календарним планом виконання робіт.

Відповідно до підпункту 4.1 пункту 4 договору приймання закінчених робіт здійснює приймальна комісія. Порядок здавання та приймання робіт визначено технічним завданням (підпункт 4.2 пункту 4).

Підпунктом 4.3 пункту 4договору передбачено, що позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) протягом 15 днів з дня одержання акта здачі-приймання робіт та звітних документів, зазначених у технічному завданні, зобов'язаний направити відповідачу за первісним позовом (позивачу за зустрічним позовом) акт здавання-приймання науково-технічної продукції або мотивовану відмову від приймання робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) за замовленням позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) виконав роботи передбачені 1, 2, 3 4 етапами, що підтверджується Актами здачі-приймання науково-технічної продукції № 1 від 11.03.2003 (на суму 27 300,00 грн.), №2 від 11.03.2003 (на суму 22700,00грн.), №3 від 04.03.2004 (на суму 50000,00грн.), №4 від 04.03.2005 (на суму 156000,00грн.). Копії всіх вищезазначених документів залучено до матеріалів справи.

Відповідно до підпункту 3.3 пункту 3 договору оплата здійснюється поетапно з попередньою оплатою. Попередню оплату у розмірі 25% договірної вартості робіт поточного року, що становить 12500,00грн., позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) перераховує відповідачу за первісним позовом (позивачу за зустрічним позовом) протягом 15 днів з дня набрання договором чинності (підпункт 3.4 пункту 3 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) вчасно здійснив попередню оплату за договором, про що свідчить платіжне доручення №1843 від 21.11.2002, проте роботи за договором 1 та 2 етапів, були прийняті та оплачені позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) лише 11.03.2003 та 12.03.2003 відповідно, що підтверджується актом №1 від 11.03.2003 здачі-приймання науково-технічної продукції та належним чином засвідченою копією платіжного доручення №449 від 12.03.2003.

Листом №01/01-402 від 30.12.2003 відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) надіслав директору Національного науково-дослідного інституту охорони праці акт виконаних за договором робіт третього етапу (акт №3) з проханням надати експертний висновок для здійснення подальшого підписання сторонами вказаного Акту №3.

15.01.2004 Національним науково-дослідним інститутом охорони праці було надано експертний висновок №5, в якому зазначено, що Акт здачі-приймання роботи, виконаної за третім етапом, рекомендується до підписання та оплати (належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

На підставі наданого експертного висновку відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) листом № 01/01-402 від 30.12.2003 надіслав на підписання першому заступнику голови Держнаглядохоронпраці України (вх. №458/2 від 20.01.2004), Начальнику управління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Києві (вх. № б/н від 23.01.2004) та Директору виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (вх. 196-06-26 від 03.02.2004) акт виконаних робіт №3.

Виконані відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) роботи передбачені 3 етапом за 2003 рік позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) прийняв за Актом № 3 лише 04.03.2004 і, відповідно, лише 09.03.2004 здійснив оплату за виконані відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) роботи, що підтверджується належним чином засвідченою копією платіжного доручення № 724 від 09.03.2004, яку залучено до матеріалів справи.

22.12.2004 Національним науково-дослідним інститутом охорони праці було надано Експертний висновок №561, в якому зазначено, що Акт здачі-приймання роботи, виконаної за четвертим етапом, рекомендується до підписання та оплати.

Виконані відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) роботи передбачені 4 етапом за 2004 рік позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) прийняв за Актом № 4 лише 04.03.2005 і, відповідно, лише 11.03.2005 здійснив оплату за виконані відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) роботи, що підтверджується належним чином засвідченою копією платіжного доручення № 1151 від 11.03.2005, яка залучена до матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 614 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Згідно частини другої статті 613 ЦК України якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Відповідно до частини четвертої статі 614 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) листом №01-2186 від 30.12.2004 щодо виконання договорів №20-313, від 19.11.2002 №24-313, від 19.11.2002, №26-313 від 19.11.2002 повідомив відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом), що у зв'язку з тяжким фінансовим становищем позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом), у нього відсутня можливість у грудні 2004 року профінансувати виконані роботи та запропонував відповідачу за первісним позовом (позивачу за зустрічним позовом) по договору від 19.11.2002 №26-313 „Дослідити та розробити напівмаску для засобів індивідуального захисту органів дихання та надати додаткову угоду на продовження терміну дії вищезазначеного договору.

04.03.2005 між позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом), відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) та третьою було укладено додаткову угоду №4 до договору №26-313 від 19.11.2002 на створення науково-технічної продукції, згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 якої, сторони погодились продовжити термін дії договору до 30.06.2005.

Листом №288-02-3 від 19.08.2005 щодо виконання робіт згідно з договорами від 19.11.2002 №20-313, від 19.11.2002 № 24-313, від 19.11.2002 №26-313 позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) погоджено графік здавання-приймання робіт за цими договорами з кінцевим строком - 31.10.2005.

Відповідно до статті 892 ЦК України за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт підрядник (виконавець) зобов'язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її.

Згідно з частиною першої статті 894 ЦК України виконавець зобов'язаний передати, а замовник прийняти та оплатити повністю завершені роботи. Договором можуть бути передбачені прийняття та оплата окремих етапів робіт або інший спосіб оплати.

Відповідно до приписів частини першої статті 897 ЦК України виконавець зобов'язаний виконати роботи відповідно до погодженої з замовником програми (техніко-економічних показників) і передати замовникові результат у строк, встановлений договором, а замовник, відповідно до приписів статті 898 ЦК України - видати виконавцеві технічне завдання та погодити з ним програму (техніко-економічні показники) або тематику робіт, прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Як на підставу своїх вимог позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) посилається на порушення відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) зобов’язань щодо своєчасного виконання робіт за договором та право позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом), передбачене підпунктом 5.2 пункту 5 договору, вимагати від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) повернення всіх платежів.

Як вбачається зі змісту підпункту 5.2 пункту 5договору у випадку припинення робіт або недосягнення показників, які передбачені цим договором з вини виконавця (відповідача за первісним позовом) замовник (позивач за первісним позовом) може вимагати повернення всіх платежів.

Проте, як вже зазначалося вище, між сторонами 04.03.2005 було укладено додаткову угоду №4 до договору №26 313 від 19.11.2002 (далі-додаткова угода), відповідно до якої, умови щодо відповідальності сторін, було змінено та за порушення строків виконання робіт, визначених у календарному плані, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) зобов’язувався сплатити позивачеві за первісним позовом (відповідачеві за зустрічним позовом) пеню у розмірі 0,1% за кожний день прострочення, але не більше суми фактично попередньо перерахованих коштів. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) не сплачує пеню за порушення строків, якщо таке прострочення сталося не з його вини (підпункт 6.3 пункту 6 додаткової угоди).

Згідно підпункту 6.5 пункту 6 додаткової угоди, у разі неприйняття позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) виконаної роботи через її невідповідність вимогам технічного завдання, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) повертає позивачеві за первісним позовом (відповідачеві за зустрічним позовом) всі одержані від нього для виконання роботи кошти і відшкодовує збитки.

Таким чином, сторонами було змінено умови договору щодо відповідальності за порушення зобов’язань відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) та встановлено обов’язок відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) повернути позивачеві за первісним позовом (відповідачеві за зустрічним позовом) всі отримані кошти лише у випадку неприйняття позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) виконаної роботи через її невідповідність вимогам технічного завдання.

Обов’язок доказування, відповідно до приписів статті 33 ГПК України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Це стосується і позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом), який, звертаючись до суду з вимогою про повернення перерахованих коштів, повинен був довести факт неприйняття позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) виконаної роботи через її невідповідність вимогам технічного завдання.

Проте, вищезазначених доказів суду надано не було, а як на підставу своїх вимог позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) посилається на умови договору щодо відповідальності, передбачені підпунктом 5.2 пункту 5 договору, які було змінено сторонами додатковою угодою.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що заявлені за первісним позовом позовні вимоги, є безпідставними та необґрунтованими, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає залишенню без змін.

Щодо зустрічних позовних вимог, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо їх обґрунтованості з наступних підстав.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України (далі-ГК України) господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Відповідно до приписів статті 174 ГК України договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань.

При цьому, відповідно до частини першої статті 175 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які є одним із видів господарських зобов'язань, - це цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до приписів статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як на підставу своїх вимог, позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) посилається на підпункт 4.7 пункту 4 договору, яким передбачено, що рішення про припинення НДДКР оформлюється 3-стороннім актом з обґрунтуванням мотивації розриву договору. При цьому позивачеві за зустрічним позовом (відповідачеві за первісним позовом) відшкодовуються фактичні витрати за виконану роботу.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) не дотримано підпункту 4.7 пункту 4 договору та вимог чинного законодавства щодо припинення дії договору.

Згідно статті 188 ГК України розірвання господарських договорів допускається лише за згодою, сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про розірвання договору , у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Частиною другою статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.

Матеріалами справи не підтверджено факт розірвання договору за згодою сторін, оскільки суду не надано 3-стороннюго акту з обґрунтуванням мотивації розриву договору, підписаного сторонами договору.

Як вбачається з матеріалів справи, листом №597-02-3 від 31.08.2006 позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) звернувся до відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) з пропозицією провести інвентаризацію витрат за договором №26-ЗІЗ від 19.11.2002 та дати акти інвентаризації.

Проте, суду не надано доказів направлення позивачеві за первісним позовом (відповідачеві за зустрічним позовом) актів інвентаризації та будь-яких доказів, які підтверджують факт відмови позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) вчинити дії передбачені підпунктом 4.7 пункту 4 договору.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу статті 2 Закону України „Про судоустрій України” є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Таким чином, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен з’ясувати наявність чи відсутність факту порушення або оскарження прав особи, яка звернулася до суду з позовом.

Оскільки, суду не надано доказів направлення позивачеві за первісним позовом (відповідачеві за зустрічним позовом) актів інвентаризації та будь-яких доказів, які підтверджують факт відмови позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) вчинити дії передбачені підпунктом 4.7 пункту 4 договору, а також будь-яких інших доказів щодо розірвання договору у встановленому законом порядку, судова колегія дійшла висновку, що зустрічні позовні вимоги безпідставні та необґрунтовані.

При цьому, судова колегія критично оцінює посилання позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) на закінчення строку дії договору, оскільки зобов’язання сторін за договором припиняється на підставах встановлених договором, або законом (стаття 598 ЦК України), а закінчення строку дії договору не є підставою припинення зобов’язання.

За таких обставин, виходячи з повноважень, передбачених пунктом 2 частини першої статті 103 ГПК України, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2008 підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України частковому задоволенню.

Відповідно до приписів статті 49 ГПК України, судові витрати розподіляться між сторонами пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

. Апеляційну скаргу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2008 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2008, в частині зобов’язання Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виконати підпункт 4.7 договору №26 ЗІЗ на створення науково-технічної продукції від 19.11.2002, стягнення з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на користь Українського консорціуму „Екосорб” 30875,00грн. збитків, 393,75грн. державного мита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, скасувати.

3. В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

4. В іншій частині рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2008 залишити без змін.

5. Матеріали справи №23/546 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Коротун О.М.

09.04.08 (відправлено)