Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2008 р.
Справа № 37/24-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Демченко В.О., судді Такмаков Ю.В., Барбашова
С.В.,

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників
сторін:

стягувача - не прибув

боржника -
ОСОБА_1 (дов. № 1641 від 02.03.2006 р.)

ДВС - Свиридова І.Б. (дов. б/н від 01.04.2008 р.)

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (м.
Харків) (вх. № 683 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської
області від 28.02.08 р. по справі № 37/24-06

по скарзі
Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, м. Харків

на дії Київського відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління юстиції при виконанні виконавчого провадження
по справі

за
позовом Відкритого
акціонерного товариства "Ольга" (м. Харків)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (м.
Харків)

про стягнення 17 830,88 грн., -

встановила:

Рішенням
господарського суду Харківського суду від 14 серпня 2006 року по справі №
37/24-06 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача щодо зменшення розміру
штрафних санкцій. Позов задоволено повністю та стягнуто з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства
"Ольга" - 10 060,00 грн. основного боргу, 343,01 грн. пені, 2 012,00
грн. штрафу, 5 415,87 грн. 300 % річних, 178,31 грн. державного мита та 118,00
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання
судового рішення господарським судом Харківської області 29.08.2006 р. був
виданий наказ.

20.12.2007 р.
боржник звернувся до суду першої інстанції зі скаргою на дії Відділу державної
виконавчої служби у Київському районі м. Харкова при здійсненні виконавчого
провадження по цій справі, в якій просив визнати незаконними дії Київського
ВДВС Харківського МУЮ в особі державного виконавця ОСОБА_3 щодо винесення
постанови від 13.09.2006 р. про накладання арешту на майно боржника та заборону
його відчуження, визнати зазначену постанову
незаконною і скасувати її, зокрема боржник просив суд поновити строк на
звернення зі скаргою на дії ДВС. У своїй скарзі боржник зазначив про те, що при
винесенні постанови про накладення арешту на майно та заборону його відчуження,
державним виконавцем не дотримані вимоги статей 52, 57 Закону України "Про
виконавче провадження" (надалі - Закон), його дії щодо прийняття постанови
є протиправними, а постанова незаконною. Крім того, у державного виконавця
взагалі не було законних підстав для звернення стягнення на майно і воно
проведено не у відповідності з судовим рішенням та виконавчим документом.

Ухвалою
господарського суду Харківської області від 28 лютого 2008 року по справі №
37/24-06 (головуючий суддя Усатий В.О., судді Хачатрян В.С., Тихий П.В.)
відновлено строк для подання боржником скарги на дії органів Державної
виконавчої служби. Відхилено скаргу ФОП ОСОБА_2 на дії Київського ВДВС Харківського
МУЮ при винесенні постанови від 13.09.2006 р. про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження. Відмовлено в скасуванні постанови від
13.09.2006 р. про накладання арешту на майно боржника та заборону його
відчуження.

Боржник з ухвалою
суду першої інстанції не погодився, звернувся до апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду
Харківської області від 28.02.2008 р. скасувати частково, визнати незаконними
дії Київського ВДВС Харківського МУЮ щодо винесення постанови від 13.09.2006 р.
про арешт майна боржника та заборону його відчуження, визнати зазначену
постанову незаконною і скасувати її. На думку заявника апеляційної
скарги оскаржувана ухвала прийнята при неповному з'ясуванні обставин справи,
при недоведеності обставин, що мають значення для справи і які господарський
суд визнав встановленими, з порушенням норм матеріального та процесуального
права. Крім того, суд першої інстанції при винесенні ухвали не врахував норми
статей 24, 52, 57 Закону та порушив приписи статей 86, 121 Господарського
процесуального кодексу України (надалі -ГПК України), що призвело до
неправильного вирішення справи.

Стягувач та
Київський ВДВС Харківського МУЮ письмові пояснення або заперечення по
апеляційній скарзі не надали.

ВАТ
"Ольга", будучи належним чином повідомлене про місце, день та час
розгляду справи, свого представника 01.04.2008 р. у судове засідання не
направило, про неможливість прибуття у судове засідання з поважних причин суд
не повідомило, у зв'язку з чим справа за апеляційною скаргою розглядається за
наявними в ній матеріалами.

Перевіривши
повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх
підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог,
передбачених статтею 101 ГПК України, заслухавши представника ФОП ОСОБА_2
-ОСОБА_1, яка підтримала апеляційну скаргу, представника Київського ВДВС
Харківського МУЮ Свиридова І.Б., який просив ухвалу суду першої інстанції
залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку про задоволення
апеляційної скарги, виходячи із наступних підстав.

Як свідчать
матеріали справи, господарським судом Харківської області 14.08.2006 р. по
справі № 37/24-06 було винесено рішення про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь
ВАТ "Ольга" 10 060,00 грн. основного боргу, 343,01 грн. пені, 2
012,00 грн. штрафу, 5 415,87 грн. 300 % річних, 178,31 грн. державного мита та
118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання
вказаного рішення 29.08.2006 р. був виданий наказ.

Судом першої
інстанції встановлено, що 12.09.2006 р. стягувач звернувся до Київського ВДВС
Харківського МУЮ з заявою (вих. № 316юр від 04.09.2006 р.), в якій просив
прийняти до виконання вказаний наказ та з метою забезпечення виконання зазначеного
рішення накласти арешт на майно та рахунок боржника.

13.09.2006 р.
державним виконавцем Київського ВДВС Харківського МУЮ була винесена постанова
про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу та
встановлений термін для добровільного виконання рішення суду до 20.09.2006 р.

Крім того,
13.09.2006 р. державним виконавцем Київського ВДВС Харківського МУЮ винесена
постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в
порядку статті 55 Закону.

Відповідно до
статті 24 Закону за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення
про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття
виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів)
та оголосити заборону на його відчуження.

Згідно зі
статтею 55 Закону арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем
шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

З урахуванням
зазначеного, місцевий господарський суд визнав дії Київського ВДВС Харківського
МУЮ на момент винесення даної постанови правомірними, а постанову такою, що
відповідає вимогам закону.

Зважаючи на
викладене, суд першої інстанції визнав скаргу такою, що не підлягає
задоволенню.

Однак з
вказаними вище висновками господарського суду, колегія суддів не може
погодитись, оскільки вони не повністю відповідають матеріалам справи і їм не
надана правильна та належна правова оцінка, тому є підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування прийнятої по справі ухвали.

В обґрунтування
апеляційної скарги ФОП ОСОБА_2 посилається на те, що дії державного виконавця
Київського ВДВС Харківського МУЮ по винесенню постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.09.2006 р. є незаконними
на підставі статей 52, 57 Закону та статті 121 ГПК України.

Оцінивши доводи
боржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до статті 50 Закону стягнення за виконавчими
документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній
валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в
установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у
депозитаріях цінних паперів. Якщо у виконавчому документі про стягнення
грошових коштів указаний певний номер рахунка, з якого мають бути стягнені
грошові кошти, то в разі відсутності коштів на цьому рахунку державний
виконавець не пізніше місячного строку з дня відкриття виконавчого провадження
звертається до органу, який видав виконавчий документ, з клопотанням про заміну
способу та порядку виконання рішення шляхом звернення стягнення на майно
боржника або встановлення іншого способу та порядку виконання рішення.

Як свідчать
матеріали справи, відповідно до наказу господарського суду від 29.08.2006 р.,
стягнення повинно бути здійснено за рахунок грошових коштів, які знаходяться на
рахунку боржника, зазначеному у виконавчому документі, а в разі їх відсутності
на ньому, державний виконавець повинний здійснити дії, передбачені     статтею 50 Закону.

Тобто, арешт
повинен бути накладений тільки на грошові кошти боржника на рахунку, що
вказаний у виконавчому документі, а державний виконавець всупереч даної норми
постановив накласти арешт на все майно, що належить боржнику.

Статтею 121 ГПК
України передбачено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця,
за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський
суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання
у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у
виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Колегія суддів
зазначає, що державний виконавець в порушення зазначених норм закону не
звертався до органу, який видав виконавчий документ, з клопотанням про заміну
способу та порядку виконання рішення шляхом звернення стягнення на майно
боржника або встановлення іншого способу та порядку виконання рішення.

В даному
випадку зазначення в постанові про арешт майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 13.09.2006 р. суперечить рішенню суду.

Висновки
місцевого господарського суду про те, що рахунок боржника, вказаний в наказі
суду є факультативною ознакою, яка ідентифікує боржника і у разі її наявності
під час судового розгляду вказується у виконавчому документі, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки у наказі чітко зазначено про стягнення грошових
коштів з боржника.

Таким чином,
колегія суддів вважає, що дії Київського відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління юстиції щодо винесення постанови від 13.09.2006
р. про накладання арешту на майно боржника та заборону його відчуження є
неправомірними, у зв'язку з чим скарга боржника підлягає задоволенню.

Приймаючи до
уваги вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала
господарського суду Харківської області від 28 лютого 2008 року по справі №
37/24-06 необґрунтована, неправомірна та прийнята з порушенням норм
матеріального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для
справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга ФОП ОСОБА_2 підлягає  задоволенню, а ухвала суду першої інстанції
-скасуванню.

Керуючись
статтями 43, 99, 101, пунктом 2 статті 103, пунктами 1, 4 частини 1 статті 104,
статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів
апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну
скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу
господарського суду Харківської області від 28 лютого 2008 року по справі №
37/24-06 скасувати.

Скаргу боржника
задовольнити.

Визнати
незаконними дії Київського відділу державної виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції щодо винесення постанови від 13.09.2006 р. про
накладання арешту на майно боржника та заборону його відчуження.

Головуючий суддя                                                                    Демченко
В.О.

Судді
Такмаков Ю.В.

Барбашова С.В.