ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.08 Справа № 22/31

Господарський суд Львівської області у складі:

Судді Желік М.Б.

При секретарі Дімітровій О.

За участю представників сторін:

позивача –Денькович М.І. (довіреність №145 від 22.01.2008 р.), Макарчук А.Я. (довіреність №652 від 25.02.2008 р.) –представники

відповідача –Сич Л.І. (довіреність №1 від 06.02.2008 р.) –представник

розглянув матеріали позовної заяви закритого акціонерного товариства “Енергія-Новий Розділ”, м. Новий Розділ, Львівська область, до дочірнього підприємства “Жовківський райсількомунгосп”, м. Рава-Руська, Львівська область, про стягнення 17742,78 грн.

Суть спору: Позовну заяву подано закритим акціонерним товариством “Енергія-Новий Розділ”, м. Новий Розділ, Львівська область, до дочірнього підприємства “Жовківський райсількомунгосп”, м. Рава-Руська, Львівська область, про стягнення 17742,78 грн., з яких 14534,24 грн. основного боргу, 1130,81 грн. пені, 342,23 грн. трьох відсотків річних, 1735,50 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 17.01.2008 р. було порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 07.02.2008 р.. 07.02.2008 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 26.02.2008 р.. 26.02.2008 р. розгляд справи було відкладено на 06.03.2008 р. з мотивів, зазначених в ухвалі. В судовому засіданні 06.03.2008 р. оголошено перерву до 11.03.2008 р. 11.03.2008 р. розгляд справи було відкладено на 17.04.2008 р. з мотивів, зазначених в ухвалі. 17.04.2008 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 23.04.2008 р..

В судовому засіданні 23.04.2008 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення виготовлений та підписаний 05.05.2008 року.

У відповідності до ст. 75 ГПК України справа слухається за наявними матеріалами. Представникам сторін роз’яснено їх права згідно зі ст. 22 ГПК України.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали з мотивів, зазначених у позовній заяві, поясненнях. Ствердили, що між сторонами був укладений договір №170-в/2006 від 01.08.2006 р. на подачу води з міського водопроводу, технічної води та приймання стічних вод до міської каналізації, за яким позивач надав послуги з водопостачання, а відповідач недоплатив 14534,24 грн.. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов заперечив з мотивів, зазначених у відзиві, додатку до відзиву. Ствердив, зокрема, що в порушення умов договору відповідачу позивач не передав лічильник, через який здійснювалось водопостачання населення, що унеможливило контроль за водопостачанням та стягнення заборгованості зі споживачів. Просить у позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

01.08.2006 р. між сторонами було укладено договір №170-в/2006 на подачу води з міського водопроводу, технічної води та приймання стічних вод до міської каналізації, згідно із п. 1 якого виконавець (позивач) зобов’язується надавати споживачеві (відповідач) вчасно та відповідної якості послуги з водопостачання та водовідведення, а споживач зобов’язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. У відповідності до п. п. 7 –9 договору, плата за послуги вноситься на розрахунковий рахунок виконавця на основі рахунків, які надаються споживачеві протягом п’яти банківських днів з дня одержання платіжного документа. У разі несвоєчасної оплати платіжних вимог споживач сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день затримки. У разі надання послуг не в повному обсязі, виконавець здійснює перерахунок розміру плати у встановленому порядку. Відповідно до п. 21 договору, точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві, є кран після водяного лічильника на вводі водопроводу в с. Берездівці.

З п. 3 договору вбачається відсутність записів про засоби обліку води, зокрема, місце його встановлення, перше показання лічильника. Актом пломбування встановлених водяних лічильників підтверджується, що саме пломбування лічильника відбулось 09.02.2007 р.. Акту встановлення чи передачі лічильника відповідачеві суду не надано. Посилання на акт встановлення лічильника обліку води на с. Березідвці не заслуговує на увагу, оскільки цей акт не підписувався відповідачем, а вказаний у ньому початковий показ водолічильника явно не відповідає показам лічильника, зафіксованим станом на 09.02.2007 р..

Належних доказів кількості води, наданих відповідачу, суду не надано. Акти зняття показів лічильника обліку води складені без участі відповідача та не надають можливості встановити, з якого лічильника та на підставі якого договору і щодо якого споживача зафіксовані його покази.

Позивач обґрунтовує заявлену суму боргу актом звірки взаєморозрахунків станом 13.04.2007 р. в сумі 7255,08 грн., а також своїми рахунками №665 від 30.04.2007 р. на суму 2730,52 грн., №787 від 31.05.2007 р. на суму 1117,56 грн.; №989 від 29.06.2007 р. на суму 1786,43 грн.; № 1153 від 31.07.2007 р. на суму 1644,65 грн.. Однак, з зазначених документів не вбачається, на якій підставі і за який період виникла сума заборгованості. Крім того, позивач не довів у встановленому порядку факт споживання відповідачем зазначеної у рахунках кількості води, на яку нараховувалась оплата.

Крім того, у відповідності до п. 8 договору між сторонами, оплата за надані послуги підлягає проведенню у п’ятиденний строк з дати отримання платіжної вимоги. У відповідності до Постанови НБУ №22 від 21.01.2004 р. “Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті”, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 р. №377/8976, платіжна вимога це розрахунковий документ, що містить вимогу стягувача або в разі договірного списання отримувача до банку, що обслуговує платника, здійснити без погодження з платником переказ визначеної суми коштів з рахунку платника на рахунок отримувача. Однак, доказів направлення відповідачеві платіжних вимог суду не надано.

Згідно із ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 525 визначає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Однак, належних доказів наявності споживання відповідачем заявленої позивачем кількості води та суду не надано, у зв’язку із чим не доведено позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України лише у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, враховуючи недоведеність суми основного боргу, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 75, 82-84, 116 ГПК України, суд

Вирішив:

1.          У позові відмовити повністю.

Суддя