ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

18.03.2008

Справа №2-24/16172.2-2007

За адміністративним позовом Кримського республіканського відділення Фонду України соціального захисту інвалідів ( м. Сімферополь, пр. Кірова, 51-52/10-а)

До відповідача Державного підприємства «Керченський морський торговельний порт» (м. Керч, вул.Кірова,28)

про стягнення 580761,60 грн.

Суддя Колосова Г.Г.

При секретарі Дулімовой В.І.

За участю представників:

Від позивача – Єничева О.В., представник, дов.у справі.

Від відповідача- Гаврилюк Л.А., нач.юрслужби, дов. у справі.

Обставини справи:

Позивач - Кримське республіканське відділення Фонду України соціального захисту інвалідів звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути 580761,60грн. штрафних санкцій за нестворення у 2003р. 20 робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Рішенням ГС АР Крим від 11-18.01.2005р. позовні вимоги задоволені.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.03.2005р. апеляційна скарга відповідача залишена без задоволення, а рішення ГС АР Крим - без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2005р. рішення ГС АРК та постанова САГС скасовані, справа передана на новий розгляд до господарського суду, згідно резолюції справу передано на розгляд судді Воронцової Н.В.

Рішенням ГС АР Крим від 05-12.12.2005р. у позові відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 13.02.2006р. апеляційна скарга залишена без задоволення, а рішення-без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду України скарга разом зі справою передана на розгляд до Вищого адміністративного суду України.

Постановою Вищого Господарського суду України від 09.10.2007р. рішення ГС АР Крим від 5-12.12.2005р та постанову САГС від 13.02.2006р. скасовано, справу передано до господарського суду АР Крим для розгляду справи за правилами адміністративного судочинства, згідно резолюції передано судді Колосовій Г.Г., справі присвоєний № 2-24/16172.2-2007А.

Відповідач проти позовних вимог заперечує за мотивами, викладеними у відзиві на позов (том 1 а.с.12-14).

Згідно з п. 6 Закону України “Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України” № 2953-ІV від 06.10.2005р., що набрав чинність 01.11.2005р., до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991р. (1798-12), вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 41 Кодексу Адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Керченський морський торговельний порт» зареєстровано як платник страхових внесків (страхівник) у Фонд соціального захисту інвалідів України.

Позивач звернувся із позовом про стягнення з відповідача 580761,60грн. штрафних санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2003р.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що згідно поданому відповідачем звіту за формою № 10-ПИ, яка затверджена наказом Держкомстату України від 10.01.2002р. № 49 «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2003рік» середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу у 2003 році склала 1040 осіб, фонд оплати праці штатних працівників склав 34162000 грн., середньорічна зарплата штатного працівника в 2003 р. була 17876,50грн.

Як вказано у даному звіті, відповідач був зобов'язаний забезпечити в 2003 році для працевлаштування інвалідів 42 робочих місця, фактично в 2003 році на підприємстві працевлаштовані 24 інваліда.

Відповідно звіту підприємство самостійно визначає собі суму коштів, що підлягає сплаті за невиконання нормативу, сума штрафних санкцій за нестворені робочі місця для інвалідів - 321777грн. (том 1 а.с.5)

Згідно ст. 19 Закону України “Про основи соціального захисту інвалідів в Україні” для підприємств (об'єднань), установ, організацій незалежно від форм власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4 % від загальної чисельності тих, що працюють, а якщо працює від 8 до 25 чоловік - в кількості одного робочого місця, якщо інше не передбачене законом.

Позивачем самостійно розрахована середньооблікова чисельність інвалідів, які працюють, на підставі Інструкції зі статистики чисельності працівників, зайнятих у народному господарстві, затвердженої наказом Мінстату України від 07.07.1995р. № 171, яка діяла у час подання позовної заяви, з урахуванням відомостей, наданих відповідачем (т. 1, а.с. 7-8).

Згідно з розрахунком, середньооблікова чисельність інвалідів, які працювали у відповідача у 2003 році, складає 22. Вказаний факт відповідачем не заперечується.

Тому позивач розрахував, виходячи з розміру фонду оплати праці штатних працівників, який вказаний у звіті відповідача, розмір середньорічної зарплати штатного працівника в 2003 р. – 32848,08 грн.

З урахуванням викладеного, позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача 580761,60грн. несплачених штрафних санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування 20 інвалідів в 2003р.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідач посилається на те, що з його специфіки випливає, що значна кількість робочих місць пов’язана з тяжкими умовами праці і роботами з підвищеною безпекою, де заборонено працю інвалідів. Тобто, з урахуванням специфіки порту, при визначенні нормативу для працевлаштування інвалідів слід враховувати тільки кількість робочих місць, що не пов’язані зі шкідливими, важкими та небезпечними умовами праці.

До матеріалів справи відповідач надав ухвалу Вищого адміністративного суду України від 01.11.2006р. у справі № 2-25/11527-2005 за позовом Кримського республіканського відділення Фонду України соціального захисту інвалідів до ДП «Керченський морський торговельний порт» про стягнення 499884,56 грн. за не створення у 2004 році 79 робочих місць для працевлаштування інвалідів (т. 3, а.с. 27-29).

У вказаній ухвалі встановлено, що в робочі місця, на яких можуть працювати інваліди, не повинні включатися спеціальності, на яких не можуть бути працевлаштовані інваліди у відповідності з показаннями МСЄК і колективним договором. До них включені докери-механізатори, портовий флот, водії автоколони, машиністи кранів, стрільники ВОХР, електромонтери, слюсарі з ремонту портальних кранів, водії самохідних механізмів, монтери залізних колій.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з поясненнями відповідача, у звіті за 2003 рік вказана середньооблікова чисельність штатних працівників 1040 осіб саме у кількості місць, де можливо застосовувати працю інвалідів.

Фактично кількість працюючих на підприємстві відповідача у 2003 році була 1911 осіб, тобто на 871 особу більше ніж вказано у звіті, але з них 937 осіб працювали на роботах, на яких не можуть бути працевлаштовані інваліди у відповідності із показаннями МСЕК і колективним договором, а саме: плавсклад – 300, докери-механізатори - 352, водії автотранспорту - 93, стрільці ВОХР - 20, електромонтери - 44, слюсарі з ремонту підйомно-транспортних механізмів - 12, монтери залізної колії – 11, лоцмани - 51, машиністи кранів, бульдозеру - 6.

Оскільки ці робочі місця не повинні включатись у кількість робочих місць, на яких можуть бути працевлаштовані інваліди, тому із загальної чисельності працюючих у порту 1911 робітників повинно виключити 937, кількість робочих місць, з яких має бути розрахований 4% норматив робочих місць, складає 974.

4 відсотка від 974 складає 39 робочих місць, на яких повинні бути працевлаштовані інваліди у 2003 році.

Працевлаштовано на підприємстві 22 особи-інваліда, тому суд дійшов висновку про те, що відповідачем не створено 39-22 = 17 робочих місць.

Відповідач також пояснив, що у звіті за 2003р. був вказаний фонд оплати праці штатних працівників - 34162000 грн. усієї штатної чисельності, тобто 1911 осіб.

Тому суд розрахував, що середньорічна зарплата штатного працівника відповідача в 2003р. склала 17876,50грн., тобто саме суму, яка вказана відповідачем у звіті за 2003 рік.

Сума штрафних санкцій за нестворені робочі місця у кількості 17 за 2003р. становить 303900,50грн.

З урахуванням часткової оплати відповідачем залишку прибутку у розмірі 76200грн. сума несплачених штрафних санкцій складає 227700 грн.

Відповідно до ч 3 ст. 20 «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» сплату штрафних санкцій підприємства, установи і організації провадять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів).

Оскільки увесь залишок прибутку 2003 р. відповідачем перерахований, що не заперечується позивачем, суд, враховуючи позицію, яка викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2006р. по справі № 2-25/11527-2005 та з урахуванням приписів ч. 1 ст. 72 КАС України вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, у позові відмовлено.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Постанова складена у повному обсязі 24.03.2008 року.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

У позові відмовити.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАСУ - з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження , апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Колосова Г.Г.