ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

07.04.2008

Справа №2-25/2024-2008

За позовом ТОВ Підприємство матеріально – технічного забезпечення «Авто – комплект», м. Севастополь, вул.. Шабаліна, 19а

До відповідача ТОВ «Луксор», м. Сімферополь, проїзд Сільський, 35

Про стягнення 4384,15 грн.

Суддя Копилова О.Ю.

Представники:

Від позивача – Царик О.О., представник, дов. від 17.09.2007 року

Від відповідача – не з'явився

Обставини справи:

Позивач – ТОВ Підприємство матеріально – технічного забезпечення «Авто – комплект» звернувся до Господарського суду АР Крим з позовною завою до відповідача - ТОВ «Луксор», просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 3619,30 грн., пеню в сумі 259,30 грн., штраф у розмірі 34,80 грн., індекс інфляції у розмірі 470,75 грн., всього – 4384,15 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що у порушення умов договору № 01/08 від 01.08.2007 року, не здійснив у повному обсязі оплату запасних частин до автомобілів, поставлених позивачем на виконання умов договору № 01/08 від 01.08.2007 року, у зв’язку з чим виникла заборгованість в сумі 3619,30 грн.

Позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 3619,30 грн., пеню – 404,07 грн., штраф – 72,46 грн., індекс інфляції у розмірі 583,53 грн., всього – 4679,36 грн.

Відповідач в судове засідання не з’явився, явку своїх представників в судове засідання не забезпечив, про причини відсутності суду не повідомив. Про дату слухання справи повідомлений належним чином – рекомендованою кореспонденцією. Під час розгляду даної справи відзиву на позов з документальним обґрунтуванням своїх заперечень, у разі їх наявності, суду не надав.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, в порядку ст.. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд –

ВСТАНОВИВ:

01.08.2007 року між ТОВ Підприємство матеріально – технічного забезпечення «Авто – комплект» (постачальник) та ТОВ «Луксор» (покупець) укладений договір № 01/08 купівлі - продажу, відповідно до п. 1.1. якого, постачальник передає у власність покупця товар в асортименті, кількості та за цінами згідно попередньої домовленості сторін, на підставі наданої довіреності за витратними накладними та рахунками, які є невід’ємною частиною даного договору, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити його на умовах даного договору.

У відповідності до п. 3.1. та 3.2. договору, підпис представника покупця на накладній на відпуск товару або оплата рахунку, є вираженням згоди покупця з вказаними в них цінами на товар; оплата вартості товару, вказаного у рахунку, здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника на протязі трьох банківських днів з моменту одержання рахунку на оплату.

Пунктом 4.3. договору встановлено, що у випадку порушення строків оплати товару при відстроченні платежу, покупець зобов’язаний оплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також пеню, нараховану згідно ст.. 230-231 Господарського кодексу України у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на момент нарахування пені, за весь час прострочки платежу від суми боргу за кожен календарний день прострочки, а також 3% річних від простроченої суми заборгованості.

Згідно до п. 5.1. договору, даний договір вважається таким, що набрав силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2006 року.

Також, між сторонами було підписано Додаткову угоду щодо оформлення претензії на несправний товар.

У виконання взятих на себе зобов’язань за договором, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 8148,50 грн., що підтверджується витратними накладними: № 19519 від 31.07.2007 року на суму 375,80 грн., № 19943 від 04.08.2007 року на суму 559,70 грн., № 20056 від 06.08.2007 року на суму 300,00 грн., № 21075 від 17.08.2007 року на суму 618,10 грн., № 21438 від 22.08.2007 року на суму 56,40 грн., № 22080 від 31.08.2007 року на суму 401,40 грн., № 23514 від 18.09.2007 року на суму 111,00 грн., № 24016 від 24.09.2006 року на суму 57,00 грн., № 19870 від 03.08.2007 року на суму 395,00 грн., № 20038 від 06.08.2007 року на суму 135,00 грн., № 20961 від 16.08.2007 року на суму 105,00 грн., № 21406 від 22.08.2007 року на суму 455,00 грн., № 21907 від 29.08.2007 року на суму 128,60 грн., № 23423 від 17.09.2007 року на суму 1612,50 грн., № 23516 від 18.09.2007 року на суму 2745,00 грн., № 24198 від 26.09.2007 року на суму 93,00 грн.

Відповідачем оплачений поставлений товар лише на суму 4529,20 грн.

Таким чином, сума боргу складає 3619,30 грн.

Надалі, позивач звернувся до відповідача з претензією вих.. № 308 від 17.12.2007 року щодо погашення заборгованості, що склалась, яку одержано відповідачем згідно до поштового повідомлення (а.с. 30).

Відповідно до ст.. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно до ст.. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем під час розгляду даної справи не був доведений суду факт оплати та не надано належних доказів погашення заборгованості в сумі 3619,30 грн.

Згідно до ст.. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню – 404,07 грн., штраф – 72,46 грн., індекс інфляції у розмірі 583,53 грн.

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст.. 625 Цивільного кодексу України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи ті обставини, що відповідачем не виконуються належним чином умови та взяті на себе зобов’язання за договором, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі з урахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог.

Згідно ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України оплата держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу підлягає покладанню на відповідача.

У судовому засіданні були оголошені вступна та резолютивна частини рішення згідно статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний у відповідності до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України 11.04.2008 року.

З огляду на викладене, керуючись, ст. 44-49, 82-84 Господарського процесуального Кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.           Позов задовольнити.

2.           Стягнути з ТОВ «Луксор» (м. Сімферополь, проїзд Сільський, 35, банківські реквізити: рахунок № 01 КРУ Банк «Фінанси та кредит», МФО 384889, ЗКПО 31103143) на користь ТОВ Підприємство матеріально – технічного забезпечення «Авто – комплект» (м. Севастополь, вул.. Шабаліна, 19а, банківські реквізити: рахунок № 6600 в АКИБ «Укрсиббанк» м. Харків, МФО 351005, ЗКПО 23662883) суму боргу у розмірі 3619,30 грн., пеню – 404,07 грн., штраф – 72,46 грн., індекс інфляції у розмірі 583,53 грн., всього – 4679,36 грн.

3.          Стягнути з ТОВ «Луксор» (м. Сімферополь, проїзд Сільський, 35, банківські реквізити: рахунок № 01 КРУ Банк «Фінанси та кредит», МФО 384889, ЗКПО 31103143) на користь ТОВ Підприємство матеріально – технічного забезпечення «Авто – комплект» (м. Севастополь, вул.. Шабаліна, 19а, банківські реквізити: рахунок № 6600 в АКИБ «Укрсиббанк» м. Харків, МФО 351005, ЗКПО 23662883) 102,00 грн. державного мита.

4.          Стягнути з ТОВ «Луксор» (м. Сімферополь, проїзд Сільський, 35, банківські реквізити: рахунок № 01 КРУ Банк «Фінанси та кредит», МФО 384889, ЗКПО 31103143) на користь ТОВ Підприємство матеріально – технічного забезпечення «Авто – комплект» (м. Севастополь, вул.. Шабаліна, 19а, банківські реквізити: рахунок № 6600 в АКИБ «Укрсиббанк» м. Харків, МФО 351005, ЗКПО 23662883) 118,00 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

5.          Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Копилова О.Ю.