ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"03" квітня 2008 р.            Справа № 6/048-08

11.45 год.

за позовом Фастівської міжрайонної прокуратури в інтересах громадян мешканців

гуртожитку «Мир», м. Фастів, в інтересах держави в особі Фонду державного майна

України м. Київ

до Відкритого акціонерного товариства «Пересувна механізована колона –20», м.

Фастів

третя особа Фастівська міська рада м. Фастів

про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння

Суддя Маляренко А.В.

Представники:

від позивача Бондаренко І.В. (посвідчення № 62 від 25.05.06 р.)

Осипенко О.М. (довіреність № 51 від 05.07.07 р.)

Кравченко Є.Д. (довіреність № 62 від 15.01.08 р.)

від відповідача Ананько В.Т. (довіреність № 22 від 01.02.08р.)

від третьої особи Єпішкін А.І. (довіреність № 6-26-439 від 05.03.07р.)

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фастівської міжрайонної прокуратури в інтересах громадян мешканців гуртожитку «Мир»(далі - позивач) до Відкритого акціонерного товариства «Пересувна механізована колона –20», (далі - відповідач) про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що під час проведення представниками позивача перевірки, з приводу законності дій відповідача, на підставі звернення мешканців гуртожитку «Мир», що знаходиться за адресою м. Фастів, вул. Соборна, 59 (далі – гуртожиток), були виявлені порушення норм чинного законодавства України, з приводу законності використання вищенаведеного гуртожитку відповідачем.

Крім того, позивач звертає увагу суду на той факт, що гуртожиток перебуває на балансі відповідача і використовується ним в своїх власних інтересах, в той час фактично є власністю держави і повинен використовуватись у відповідності до приписів чинного законодавства України.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов №14 від 29.02.08 р., посилаючись на неправомірність вимог позивача наголошуючи на тому, що гуртожиток використовується у відповідності із нормами чинного законодавства та на підставі не визнаних в установленому порядку документами.

Позивачем, в порядку ст.ст.22,39 Господарського процесуального кодексу України було подане Клопотання про уточнення позовних вимог № 05/1-465 від 02.04.08 р.

Суд розглянувши вищенаведене клопотання дійшов до висновку, що воно підлягає задоволенню.

Провадження у справі було відкрите відповідно до ухвали від 21.01.2008 р. за правилами ГПК України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до рішення Фастівської міської ради депутатів трудящих за №213 від 27.06.1968 р. Фастівській пересувній механізованій колоні №7 (відповідач) було виділено земельну ділянку для будівництва гуртожитку, що знаходиться за адресою м. Фастів, вул. Леніна, 93 /на теперішній час –вул. Соборна, 59/.

Згідно із рішенням Фастівської міської ради депутатів трудящих за №119 від 25.05.1972 р. гуртожиток було введено в експлуатацію.

Відповідно до матеріалів справи 23.11.1994 р. Фастівська пересувній механізована колона №7 перетворилась в державне підприємство «Пересувна механізована колона №20», що підтверджується засвідченим виконавчим комітетом Фастівської Районної Ради народних депутатів Статутом відповідача.

У відповідності із вищенаведеним статутом, всі права та обов'язки від Фастівської пересувної механізованої колони №7 перейшли до ДП «Пересувна механізована колона №20».

Як вбачається із п.1.4 статуту ДП «Пересувна механізована колона №20», власником даного підприємства є держава.

Згідно із рішенням виконавчого комітету Фастівської Районної Ради народних депутатів №106 від 07.02.1995 р. було зареєстровано статут орендного підприємства «Пересувна механізована колона №20». Як видно із п.п.1.4 та 4.1 новостворене орендне підприємство є правонаступником ДП «Пересувна механізована колона №20»та все майно, що перейшло від останнього є власністю держави.

В процесі приватизації державного майна, на базі орендного підприємства «Пересувна механізована колона №20»було створено відкрите акціонерне товариство «Пересувна механізована колона №20», що підтверджується статутом зареєстрованим 17.02.98 р. ВАТ «ПМК №20»(відповідач) та наказом начальника регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській обл. №7/93 ВП від 23.09.96 р. «Про перетворення орендного підприємства «Пересувна механізована колона №20».

Відповідно до п.3.4 вищезазначеного статуту відповідач є правонаступником орендного підприємства «Пересувна механізована колона №20». Статутний фонд відповідача, відповідно до п.4.1 та п. 4.2 статуту становить 205 876 грн. та поділений на 823 504 шт. простих іменних акцій, номінальною вартістю 0,25 грн.

Як вбачається із Плану приватизації майна орендного підприємства «Пересувна механізована колона №20», затвердженого начальником регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській обл. від 20.09.1996 р., а саме п.16 розділу ІІІ, гуртожиток «Мир»використовується за призначенням. Також суд звертає увагу на той факт, що згідно п.58 Інвентаризаційного опису №1 основних засобів відповідача, гуртожиток має інвентаризаційний № 445 та був оцінений на загальну суму 4 570 759 крб. та ця сума була фактично включена до розміру статутного капіталу ВАТ «ПМК №20», а гуртожиток був внесений на баланс.

Суд вважає такі дії неправомірними виходячи із наступного:

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про підприємництво», (який на момент створення ВАТ «ПМК №20»), у разі зміни назви, організаційно –правової форми суб’єкта підприємницької діяльності, а також форми власності суб’єкти підприємницької діяльності у місячний термін з моменту настання зазначених змін зобов’язані подати документи для такої перереєстрації.

В даному випадку, має місце зміна організаційно-правової форми суб’єкта підприємницької діяльності, а також його форми власності.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про підприємництво», у разі перереєстрації суб’єкта підприємницької діяльності, що визначається правонаступником підприємства, приватизованого як цілісний майновий комплекс, подається документ, який засвідчує право власності на зазначений об’єкт і лише на підставі цього документу майно може включатися до статутного фонду товариства.

Оскільки документ про право власності на гуртожиток відповідачу в установленому порядку не видавався, отже і фактично володіти гуртожитком та включати його вартість до свого статутного фонду відповідач не міг. Але в силу того, що під час проведення процедури приватизації в період 1993 –1995 рр. не існувало нормативних актів, згідно з якими прямо заборонялось включати вартість гуртожитків до вартості цілісних майнових комплексів підприємств, що підлягали приватизації, вартість гуртожитку «Мир»була включена у вартість цілісного майнового комплексу, що приватизовувся відповідачем.

Відповідач, під час розгляду справи не надав жодного доказу отримання права власності на гуртожиток, отже його використання останнім є неправомірним.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до нової редакції статуту відповідача, зареєстрованого Фастівською райдержадміністрацією від 15.02.07 р., а саме: п.4.2, вклади до статутного капіталу ВАТ «ПМК - №20»у вигляді майна підтверджуються актами прийому –передачі такого майна на баланс товариства. Однак відповідач вищенаведеного акту суду не надав, отже гуртожиток на баланс відповідача не може бути внесенений.

Але, як випливає із матеріалів справи, фактично гуртожиток внесений на баланс відповідача і останній ним користується в своїх інтересах, в порушення вимог чинного законодавства України та законних прав та інтересів мешканців гуртожитку.

Як вбачається із Плану приватизації майна орендного підприємства «Пересувна механізована колона №20», затвердженого начальником регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській обл. від 20.09.1996 р., а саме п.16 розділу ІІІ Гуртожиток «Мир»віднесено до об’єкту соціально – побутового призначення.

Виходячи із аналізу ст. 19 Закону України «Про особливості приватизації державного майна в агропромисловому комплексі», об’єкти соціально –побутового призначення повинні бути передані у комунальну власність.

Згідно із листом регіонального відділення Фонду державного майна України №14-14-1357 від 14.05.07 р., відповідачу неодноразово було запропоновано передати житлову частину гуртожитку у комунальну власність але останнім так цього зроблено і не було. Також із змісту вищенаведеного листа випливає, що рішенням Фастівської міської Ради від 16.02.06 р. була надана згода на передачу до комунальної власності житлової частини гуртожитку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного майна», приватизації не підлягають об’єкти державного житлового фонду, у тому числі гуртожитки.

Отже, посилання відповідача на те, що приватизація гуртожитку є можливою і такою яка не буде суперечити нормам чинного законодавства України є помилковою і судом до уваги не береться.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до практики яка склалась, існують випадки реалізації господарськими товариствами права власності на гуртожитки, які призводять до порушення конституційних прав громадян –мешканців на житло.

Згідно із ч. 2 п.9 ст. 8 Закону України «Про приватизацію держаного житлового фонду», мешканці гуртожитку мають право на приватизацію кімнат у гуртожитку, однак в той час, коли формальним власником гуртожитку є відповідач, громадяни, що мешкають у ньому не мають змоги скористатися таким правом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимога позивача про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння є правомірною та обґрунтованою, а отже підлягає задоволенню. Доводи відповідача цих висновків не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі           ст. 49 ГПК України судові (господарські) витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.33, 43, 44, 49,82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити в повному обсязі.

2.          Визнати право власності на гуртожиток «Мир», який знаходиться за адресою: м. Фастів, вул. Соборна, 59 за державою, в особі регіонального відділення Фонду державного майна України в Київській обл., витребувавши його з незаконного володіння відкритого акціонерного товариства «Пересувна механізована колона №20».

3. Копію даного рішення надіслати сторонам.

Дане рішення набуває законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його оформлення та підписання і може бути оскаржене в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя                                                                                Маляренко А.В.