ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2008 р.

№ 2-8/7008-2007

Вищий господарський суду України в складі колегії

суддів:

Грейц К.В. –головуючого,

Бакуліної С.В.,

Муравйова О.В.,

розглянувши касаційну скаргу

Фермерського господарства "Руно"

на постанову

від 13.12.2007

Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі господарського суду АР Крим № 2-8/7008-07

за позовом

Фермерського господарства "Руно"

до

1.Воїнської сільської ради

2.ВАТ "Надія"

3.ТОВ "Зернокомплекс "Сиваш"

про

визнання свідоцтва про право власності недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 08.10.2007 у справі № 2-8/7008-2007 (суддя Чумаченко С.А.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 13.12.2007 (колегія суддів у складі головуючого судді Борисової Ю.В., суддів Гонтаря В.І., Плута В.М.), відмовлено в задоволенні позовних вимог Фермерського господарства "Руно" до Воїнської сільської ради, Відкритого акціонерного товариства "Надія", Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернокомплекс "Сиваш" про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: Автономна Республіка Крим, с. Воїнка, Красноперекопського району, вул. Будівельна, 15, виданого 05.01.2006 Товариству з обмеженою відповідальністю "Зернокомплекс "Сиваш" Воїнською сільською радою Красноперекопського району Автономної Республіки Крим.

Рішення та постанова у справі мотивовані тим, що свідоцтво про право власності об’єктивно відображає правовий статус майна, таке свідоцтво видано Товариству з обмеженою відповідальністю "Зернокомплекс "Сиваш" у відповідності з вимогами чинного законодавства, отже, позовні вимоги про визнання цього свідоцтва недійсним не можуть вважатися законними і обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Фермерське господарство "Руно" з рішенням та постановою у справі не згодне, в поданій касаційній скарзі просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що судами попередніх інстанцій не дана оцінка всім обставинам, які мають значення для правильного вирішення спору у справі.

Розпорядженням Заступника голови Вищого господарського суду України від 10.04.2008 № 02-12.2/129, в зв’язку з хворобою судді Глос О.І., для розгляду касаційної скарги у даній справі призначено колегією суддів у складі: головуючого судді Грейц К.В., суддів Бакуліної С.В., Муравйова О.В.

Представники сторін своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні касаційної інстанції не скористались.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного та рішенні місцевого господарських судів, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено, що згідно наказу від 20.08.1998 № 82 Представництва Фонду майна в Автономній Республіці Крим в м. Красноперекопську та Красноперекопському районі Красноперекопський міжгосподарський комбікормовий завод реорганізовано у Відкрите акціонерне товариство "Надія".

30.01.2001 між органом приватизації - Фондом майна Автономної Республіки Крим та Відкритим акціонерним товариством "Надія" складений акт приймання - передачі державного майна, згідно з яким орган приватизації передає, а товариство приймає у власність майно цілісного майнового комплексу, що знаходиться на балансі Відкритого акціонерного товариства "Надія" за адресою: Автономна Республіка Крим, Красноперекопський район, с. Воїнка.

12.05.2003 загальними зборами акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Надія" затверджений Статут товариства, зареєстрований Красноперекопською райдержадміністрацією 14.07.2003 за № 293.

Згідно з витягом № 1837394 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.10.2003 за ВАТ "Надія" зареєстрований комплекс, який знаходиться за адресою: Автономна Республіка Крим, Красноперекопський район, с. Воїнка, вул. Будівельна, будинок 15.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з протоколом №1 засідання наглядової ради ВАТ "Надія", яке відбулося у листопаді 2005 року, вирішено виступити товариству учасником нового господарського товариства (товариства з обмеженою відповідальністю) та внести в якості внеску у статутний фонд майно відкритого акціонерного товариства "Надія" загальною вартістю 96000 грн.

28.11.2005 загальними зборами акціонерів Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернокомплекс "Сиваш" зареєстрований статут цього товариства, відповідно до пунктів 1.3, 5.4 якого Відкрите акціонерне товариство "Надія" є учасником товариства і його внесок становить 96000 грн., що складає 24% статутного капіталу.

30.11.2005 між учасниками товариства "Зернокомплекс "Сиваш" складено акт приймання - передачі майнових внесків учасників товариства, відповідно до якого останнє прийняло до статутного фонду будівлі та споруди на суму 81590 грн. та обладнання на суму 14410 грн., тобто, всього на суму 96000 грн.

На підставі рішення Виконавчого комітету Воїнської сільської ради Красноперекопського району від 26.12.2005 № 80 "Про оформлення права власності" оформлено свідоцтво від 05.01.2006 на право приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернокомплекс "Сиваш" на комплекс будівель та споруд за адресою: Красноперекопський район, с. Воїнка, вул. Будівельна, 15/1.

Вважаючи, що оформлення за Товариством з обмеженою відповідальністю "Зернокомплекс "Сиваш" права власності шляхом видачі свідоцтва від 05.01.2006 на майно, яке належало ВАТ "Надія" і акціонером якого він є, порушує його права, як акціонера, що володіє 30% акцій останнього, пред’явив позов про визнання зазначеного свідоцтва недійсним.

Вирішуючи спір у справі, суди попередніх інстанцій виходили з наступних приписів законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 86 Господарського кодексу України вкладами учасників та засновників господарського товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, інші майнові права тощо.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Отже, з моменту передачі майна товариству "Зернокомплекс "Сиваш" його засновниками (учасниками) до статутного капіталу товариства, останнє у відповідності з вищезазначеними приписами набуло право власності на майно відповідно до акту приймання-передачі майнових внесків учасників товариства від 30.11.2005.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу, або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Отже, видача Воїнською сільською радою Красноперекопського району Товариству з обмеженою відповідальністю "Зернокомплекс "Сиваш" свідоцтва про право власності на майно є лише підтвердженням державної реєстрації цієї дії, а підставою для її вчинення є документи за переліком, встановленим Тимчасовим положенням про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, тобто, оформлення свідоцтва на право власності є наслідком подання для реєстрації такого права певного переліку правовстановлюючих документів.

Таким чином, колегія суддів констатує, що свідоцтво на право власності лише фіксує таке право, втім, не є правовстановлюючим документом та/або актом, який у розумінні ст. 12 ГПК України може бути визнаний недійсним.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 акціонер може захищати свої безпосередні права чи охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх порушення, оспорювання чи невизнання самим акціонерним товариством, учасником якого він є, органами чи іншими акціонерами цього товариства.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позовні вимоги, заявлені у невірно обраний спосіб захисту, не підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових актів не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для їх зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 13.12.2007 справі господарського суду АР Крим № 2-8/7008-07 залишити без змін.

Касаційну скаргу Фермерського господарства "Руно" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                               К.В.Грейц

Судді           С.В.Бакуліна

О.В.Муравйов