ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

21 травня 2008 р. Справа № 9/10-08-02-2а

Суддя господарського суду , розглянувши матеріали

за позовом:Фермерського господарства "Холдіт" (23000, вул. Садова, 13, с. Комарівці, Барський р-н, Вінницька обл.)

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "Комарівці" (23000, вул. Червоноармійська, 3, м. Бар, Вінницька обл.)

про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та відшкодування шкоди в розмірі 12141,38 грн.

ВСТАНОВИВ :

Не подано доказів сплати державного мита у встановленому розмірі.

При поданні позову в якому об'єднано майнові і немайнові позовні вимоги державне мито має бути сплачено з майнових вимог (в розмірі 1% від суми позову , але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто не менше 102 і не більше 25500 грн.) та немайнових вимог (в розмірі 85 грн.).

Відповідно до пункту 10 Роз"яснення Вищого арбітражного суду України N 02-5/95 від 29.02.1996р. розмір ставок державного мита із позовних заяв про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має визначатися відповідно до підпункту "б" пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.93 N 7-93 ( із змінами, внесеними згідно з Роз'ясненням Вищого арбітражного суду N 02-5/618 ( v_618800-00 ) від 06.11.2000, в редакції Рекомендацій Президії Вищого господарського суду N 04-5/1429 ( v1429600-03 ) від 18.11.2003; із змінами, внесеними згідно з Рекомендаціями Вищого господарського суду N 04-5/26 ( v0026600-05 ) від 01.02.2005 ) та становить 85 грн..

Якщо в одній позовній заяві об'єднані вимоги майнового та немайнового характеру, державне мито підлягає оплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового, так і немайнового характеру (пункт 36 Інструкції Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993 року N 15 ( z0050-93 ) "Про порядок обчислення та справляння державного мита").

Позивачем подано позовну заяву в якій ставляться вимоги про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками, які належать членам фермерського господарства "Холдіт", зобов"язання відповідача терміново поновити межеві знаки, які були ним зруйновані (розмір мита з якої складає 85 грн., як за вимогу немайнового характеру) та стягнення з відповідача 12141,38 грн. , з яких 4147,38 грн. матеріальні збитки (розмір мита з якої складає 102 грн. - 1% від суми позову , але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , тобто 102 грн.) та 8000 грн. моральна шкода. (розмір мита з якої складає 85 грн.)

Як доказ сплати державного мита позивачем надано квитанцію № 171 від 19.05.2008 року , якою сплачено державне мито в сумі 121,42 грн. - 1% від загальної суми збитків та моральної шкоди 12141,38 грн., тоді як з даного позову розмір мита має складати 102+85+85 = 272 грн.

Таким чином, вимоги про зобов"язання відповідача усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками, які належать членам фермерського господарства "Холдіт", зобов"язання відповідача терміново поновити межеві знаки, які були ним зруйновані, які є немайновими вимогами - залишились не оплаченими, а вимога щодо стягнення 8000 грн. моральної (немайнової шкоди) - недоплаченою в сумі 36,42 грн. .

Поряд з тим, згідно п. 3 ч.1 ст. 54 ГПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, законодавство, на підставі якого подається позов.

Проте, в порушення вказаних норм в позовній заяві не вказано та не надано доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини. Так, позивач, зазначивши в позовній заяві про те, що відповідач своїми незаконними і зухвалими діями завдав моральну шкоду членам господарства - селянам, які зазнали душевних страждань у зв"язку із знищенням межевих знаків і самовправними діями відповідача по використанню земельних ділянок, які йому не належать, але відсутні обставини, які б довели факт заподіяння йому моральної шкоди відповідачем. Зокрема, не викладено змісту частини позовних вимог, тобто, в чому полягає моральна шкода, виклад обставин, на яких грунтуються позовні вимоги, якими саме неправомірними діями завдана ця шкода та зазначення доказів, що підтверджують позов.

Водночас, не надано обгрунтованого розрахунку заявлених до стягнення збитків в розмірі 4147,38 грн.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві позовної заяви і доданих до неї матеріалів.

До матеріалів позовної заяви № 06/8 від 21.05.2008р, як доказ надсилання відповідачеві копії позовної заяви додано фіскальний чек № 4521 від 20.05.2008р., в якому адресатом зазначено: „ ТОВ Комарівці”, із зазначеного фіскального чеку не можливо встановити чи саме позовна заява № 06/8 направлялась відповідачеві, окрім того, позовна заява датована 21.05.2008р., фіскальний же чек, що в свою чергу, підтверджує лише факт надання послуги відділенням зв'язку датований - 20.05.2008 р.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на наступне.

Належним доказом направлення копії позовної заяви відповідачу, є бланк опису вкладення, який згідно ч.2 п.78 Правил надання послуг поштового зв'язку заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник об'єкта поштового зв'язку перевіряє відповідність вкладення опису, розписується на обох його примірниках і проставляє відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису видається відправникові, другий вкладається до поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами.

Всупереч викладеному до позовної заяви додано не завірені належним чином ксерокопії документів.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву слід повернути позивачу по п. п. 3, 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву №06/8 від 21.05.08 на 3 - харкушах разом з матеріалами на 34 - харкушах повернути позивачу.

У відповідності з п. 2 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.10.93 р. № 7-93 державне мито у сумі 121,42 грн., сплачене квитанцією № 171 від 19.05.2008 р. , підлягає поверненню.

У відповідності з п. 2 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21.10.93 р. № 7-93 та п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України № 1258 від 21.12.2005р. "Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів" витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн., сплачені квитанцією № 169 від 19.05.2008 р. , підлягають поверненню.

Суддя

віддрук. 3 прим.:

1 - позивачу

2 - відповідачу

3 - в наряд