ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2008 Справа № 38/1-08

Дніпропетровський          апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Прокопенко А.Є. (доповідач),

суддів: Крутовських В.І., Дмитренко А.К.

При секретарі судового засідання Тальян А.В.

Представники сторін у судове засідання не з"явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.08р. по справі № 38/1-08

за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі

до Відкритого акціонерного товариства “Криворізький залізорудний комбінат”, м.Кривий Ріг

про стягнення 1519,33грн.

У відповідності із ст. 77 ГПК України у засіданні оголошувалась перерва до 15.04.08р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.08р. по справі № 38/1-08 (суддя Бишевська Н.А.) відмовлено у задоволенні позову Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі про стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Криворізький залізорудний комбінат”, м.Кривий Ріг перерахунку страхових виплат в розмірі 1519, 33 грн.

Оскаржуючи рішення господарського суду Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі просить його скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Скаржник вважає, що оскільки відповідач надав недостовірні дані, внаслідок чого Фонд зазнав додаткові, непередбачені його доходною частиною, витрати, підприємство зобов’язано ці витрати відшкодувати відповідно до ст.225 ГК України.

У відзиві на скаргу відповідач просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення, приймаючи до уваги наступне.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", страхування від нещасного випадку здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Фонд соціального страхування є єдиним органом, який у межах наданих йому повноважень, здійснює керівництво та управління обов'язковим державним соціальним страхуванням.

На підставі положення про відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, наказом начальника Управління виконавчої дирекції Фонду в Дніпропетровській області №39-КН від 05.11.2001р., відділення здійснює соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві на території м. Кривого Рогу, є підзвітним Управлінню виконавчої дирекції Фонду в Дніпропетровській області. Відділення є юридичною особою, має самостійний кошторис, рахунок в установі банку, печатку із зображенням Державного гербу та своїм найменуванням.

Згідно зі ст. 12 "Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (№ 16/98-ВР) "спори, що виникають із правовідносин за загальнообов'язковим державним страхуванням, вирішуються в судовому порядку, якщо законом не встановлено досудовий порядок розгляду".

Відповідно до розділу XI Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" підприємство повинно надавати Довідку про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат на дату передачі особової справи потерпілого. Таким чином Фонд продовжує щомісячно виплачувати страхові виплати в тому розмірі, в якому це здійснювало підприємство-роботодавець.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12.01.2005 року по справі № 2-225 за позовом Лисенко Григорія Ілліча до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області „Про зміну розміру відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я, пов’язаним із виконанням трудових обов’язків”, стягнено з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь Лисенко Г.І. в рахунок не нарахованих та не сплачених сум втраченого заробітку суму в розмірі 1519,33 грн.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області сплатило Лисенко Г.І. 1519, 33 грн. і просить суд стягнути цю суму з ВАТ „Криворізький залізорудний комбінат”.

На підставі п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 24.10.2003 р. Про внесення змін і доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди (зі змінами)", перерахування розміру страхових виплат провадиться лише з підстав і в порядку, передбачених ст. 29 Закону № 1105-ХІУ (1105-14). Зазначеною нормою Закону перерахування страхових виплат з вини підприємств не передбачено.

Згідно ст. 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" № 1105-Х1V від 23.09.1999р. законодавство про страхування від нещасного випадку складається із Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, Закону України "Про охорону праці" та інших нормативно - правових актів.

Окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, згідно з абз. 5 ч. 1 ст. 4 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, є страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про охорону праці" в редакції від 21.11.2002 року № 229- IV державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України "Про охорону праці" відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”.

Преамбулою Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачено правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві.

Відповідно до ст. 2 Закону сфера дії цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору на підприємствах, а також на осіб, право яких на отримання на відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Згідно розділу XI, п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку па виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" відшкодування шкоди провадиться Фондом соціального страхування від нещасних випадків особам, які потерпіли до набрання чинності Закону та мали право на страхові виплати та соціальні послуги; уся заборгованість потерпілим на виробництві, яким до набрання чинності Закону, підприємство не відшкодувало матеріальну і моральну (немайнову) шкоду - виплачується підприємством, а в разі його ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Зазначені Закони України, по-перше, спрямовані на соціальний захист працівників, які внаслідок нещасного випадку чи професійного захворювання отримали ушкодження, що призвели до втрати професійної працездатності, і по-друге, передбачають відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків шкоди шляхом надання потерпілим соціальних послуг та виплат.

Статтями 1, 5, підпункту “в" пункту 1 ст. 21. ч.1 ст. 25, ст.ст. 28, 34 Закону на страховика, яким згідно з ч.4 ст. 6 Закону є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, покладено обов'язок повного та своєчасного відшкодування шкоди у разі настання страхового випадку та проведення усіх видів страхових виплат і соціальних послуг.

З метою виконання зазначеного обов'язку Фонд соціального страхування під нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України провадить збір та акумулювання страхових внесків, має автономну, незалежну від будь-якої іншої, систему фінансування.

Одним із джерел фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України є внески роботодавців (ч.2 ст. 46 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону кошти на здійснення страхування від нещасного випадку не включаються до складу Державного бюджету Україні, а спрямовуються для відшкодування шкоди застрахованим особам та членам їх сімей, тобто державі не заподіюється шкода, так як страхові виплати здійснюються Фондом за рахунок роботодавців.

Розмір страхового внеску для кожного підприємства обчислюється Фондом у відсотках до сум фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, на інші заохочувальні і компенсаційні виплати. Також розмір страхового внеску залежить від класу професійного ризику виробництва, до якого віднесено підприємство. Розрахунок розміру страхового внеску для кожного підприємства провадиться Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Порядку визначення страхових тарифів для підприємств, установ та організацій на загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що затверджується Постановою Кабінету Міністрів України № 1423 від 13.09.2000р. Визначаючи розмір страхового внеску Фонд розраховує його таким чином, щоб сума страхових внесків страхувальників до Фонду забезпечувала покриття витрат Фонду, пов'язаних із здійсненням соціального страхування від нещасного випадку (ч.2 ст. 47 Закону).

Аналіз вищезазначених норм Закону дозволяє зробити висновок про те, що відшкодування шкоди у разі настання страхового випадку є виключно обов'язком Фонду. Оскільки страхові виплати здійснюються за рахунок внесків роботодавців, Закон не передбачає право Фонду на звернення до страхувальника (роботодавця) з регресними вимогами щодо відшкодування сплачених Фондом страхових виплат.

Таким чином, посилання позивача в обґрунтування своїх вимог про відшкодування шкоди на положення Цивільного кодексу України (ст. 1172, 1191 ЦК Україні) є безпідставними, оскільки, до спірних правовідносин повинні застосовуватись не загальні норми ЦК України, а норми спеціального Закону.

Витрачені позивачем кошти у вигляді перерахунку страхових виплат у розмірі 1519,33грн. не є для нього шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК України, так як ці кошти формувалися за рахунок внесків роботодавця.

Приймаючи до уваги встановлені господарським судом факти і зроблені на їх підставі висновки, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права і не вбачає підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.08р. у справі № 38/1-08 залишити без змін , апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий                                                              А.Є.Прокопенко

Суддя                                                                                           В.І.Крутовських

Суддя           А.К.Дмитренко

З оригіналом згідно

Помічник судді                                                   А.В.Тальян