СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2008 року

Справа № 2-22/9627-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Маслової З.Д.,

суддів                                                                      Прокопанич Г.К.,

Антонової І.В.,

за участю представників сторін:

позивача: Люсий В.Ю. за довіреністю №7 від 09 квітня 2008 року;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління у справах захисту прав споживачів в АР Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Яковлєв С.В.) від 29 січня 2008 року у справі № 2-22/9627-2007А

за позовом           Малого приватного підприємства "СМК" (вул. Катерна, 5, Керч, АР Крим, 98307)

до           Головного управління у справах захисту прав споживачів в АР Крим (вул. ім. газети "Кримська правда", буд. 61, Сімферополь, АР Крим, 95000)

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2007 року мале приватне підприємство „СМК” звернулося до господарського суду АР Крим з позовом до Головного управління у справах захисту прав споживачів в АР Крим про визнання недійсним рішення №112-р від 17 січня 2006 року (а.с. 2-3).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач під час винесення зазначеного рішення не з'ясував всіх обставин справи, притягнув його до відповідальності за порушення, які він не вчиняв. Вважає, якщо його діяльність не ліцензується, то й нема порушення частини 4 статті 8 Закону України „Про рекламу”. Тому, вважає, що накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу за рішенням №112-р від 17 січня 2006 року є необґрунтованим.

Відповідач у відзиві на позов заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши, що рішення № 112-р від 17 січня 2006 року прийнято з додержанням вимог чинного законодавства (а.с. 14-15).

Постановою господарського суду АР Крим від 29 січня 2008 року позов задоволено (а.с. 84-88).

Рішення визнано нечинним (а.с. 79-81).

В апеляційній скарзі відповідач просить постанову суду скасувати, як прийняту в порушення норм матеріального та процесуального права (а.с. 86-88).

У судове засідання представник апелянта не з’явився, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Повідомлення у матеріалах справи.

Представник позивача у судовому засідання наполягав на відхиленні апеляційної скарги. Вважає постанову господарського суду законною та обґрунтованою.

Відповідно до пункту 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності не з’явившогося відповідача.

Судова колегія, відповідно до вимог статті 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши матеріали справи, вислухавши представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 4 статті 8 Закону України „Про рекламу”, реклама видів діяльності, які відповідно до законодавства потребують спеціального дозволу, (ліцензії), повинна містити посилання на номер спеціального дозволу, (ліцензії), дату їх видачі та найменування органу, який видав спеціальний дозвіл, ліцензію.

Встановлено, що 23 листопада 2005 року спеціалістами Головного управління у справах захисту прав споживачів в АР Крим складено протокол №133 про порушення законодавства про рекламу МПП „СМК” (а.с. 22).

Згідно тексту даного протокола, по вул. Войково у м. Керчі (район прохідної Металургійного комбінату), встановлена конструкція з інформацією про послуги, які надаються позивачем, що розцінено Головним управлінням захисту прав споживачів як реклама виду діяльності МПП "СМК", що підлягає ліцензуванню (а.с. 34-35).

17 січня 2006 року з порушенням місячного терміну прийнято рішення №112-Р про накладення на МПП „СМК” штрафу у розмірі 1700,00 грн. за порушення частини 4 статті 8 Закону України „Про рекламу” №270/96-ВР від 03 липня 1996 року (із змінами та доповненнями станом на 25 вересня 2007 року) та стягнення суми до державного бюджету у 10-денний термін з дня отримання рішення.

Рішення надіслане позивачеві (а.с. 11, 20-21).

У статті 1 зазначеного Закону №270/96-ВР визначено, що виробником реклами є особа, яка повністю або частково здійснює виробництво реклами, а рекламодавцем - особа, яка є замовником реклами для її виробництва та/або розповсюдження.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про рекламу», реклама видів діяльності, які відповідно до законодавства потребують спеціального дозволу, ліцензії, повинна містити посилання на номер спеціального дозволу, ліцензії, дату їх видачі та найменування органу , який видав спеціальний дозвіл, ліцензію.

Статтею 26 Закону України «Про рекламу»дано перелік органів, які здійснюють контроль за дотриманням законодавства про рекламу, до яких, зокрема, входить спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів.

Відповідальність за порушення законодавства про рекламу визначена у статті 27 Закону України «Про рекламу», згідно з якою особи, винні в порушені законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність .Відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть рекламодавці, вині, зокрема, у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами. Спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в АРК, областях, містах Києві та Севастополі у випадках, передбачених цією статтею, накладають штрафи у порядку , встановленому КМУ, на рекламодавців за вчинення дій, передбачених п.1 частини 2 цієї статті - у розмірі п'ятикратної вартості розповсюдженої реклами.

У зазначеному рішенні № 112-р про накладення на позивача штрафу було вказано, що в порушення частини 4 статті 8 Закону України «Про рекламу»під час розповсюдження реклами видів діяльності, які підлягають ліцензуванню, позивачем не були вказані номер ліцензії, дата її видачі та орган, який видав ліцензію.

Згідно довідки Міністерства будівельної політики та архітектури АРК (вих. № 3988/05 від 28 листопада 2007 року), позивач мав ліцензію серія АА № 205512, яка була йому надана на підставі протоколу № 13 від 26 липня 2001 року, термін дії якої сплинув 27 липня 2004 року (а.с. 63).

Із заявою про отримання нової ліцензії МПП "СМК" не звертався.

У судовому засіданні суду першої інстанції представник відповідача пояснив, що на час проведення перевірки після спливу терміну дії ліцензії серія АА № 205512, а саме, з 27 липня 2004 року, МПП «СМК»не займалось діяльністю, яка потребує ліцензування, тільки після отримання Ліцензії серія АБ № 344233 від 11 травня 2006 року підприємство поновило діяльність, для здійснення якої і була отримана зазначена ліцензія.

Позивач вважає, що він з 27 липня 2004 року по 11 травня 2006 року не займався діяльністю, яка потребує ліцензування; зафіксована протоколом №133 від 23 листопада 2005 року конструкція є покажчиком напрямку до місцерозташування МПП "СМК" , а не рекламою, і не потребує посилання на номер і дату ліцензії, якої на той час відповідач не мав.

Згідно пункту 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Головне управління у справах захисту прав позивачів заперечує проти позову.

Відповідно до пункту 4 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали , які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач в порядку, передбаченому статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не надав доказів того, що у період з 27 липня 2004 року по 11 травня 2006 року позивач здійснював діяльність, яка потребує ліцензування і що на час проведення перевірки 23 листопада 2005 року МПП «СМК»мав ліцензію на здійснення будь-якої діяльності, у зв'язку з чим був зобов'язаний вказати номер і дату іі на металевій конструкції.

Згідно частини 3 статті 5 Закону України „Про захист прав споживачів” від 12 травня 1991 року за №1023-Х11, захист прав споживачів здійснюють спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи і установи, що здійснюють державний санітарно-епідеміологічний нагляд, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законодавством, а також суди.

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується з висновком господарського суду АР Крим, що відсутні докази правомірного застосування до позивача штрафу, передбаченого статті 27 Закону України «Про рекламу», за порушення вимог частини 4 статті 8 Закону щодо змісту тексту рекламної інформації, в наслідок чого, позовні вимоги судом першої інстанції правомірно задоволені.

Керуючись статтями 24, 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління у справах захисту прав споживачів в АР Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду АР Крим від 29 січня 2008 року у справі № 2-22/9627-2007А залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду, набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                              підпис                    З.Д. Маслова

Судді                                                            підпис                    Г.К. Прокопанич

підпис                    І.В. Антонова