ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2008 р.

№
33/222пд

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
судді

Кривди
Д.С. -(доповідача у справі),

суддів:

Жаботиної
Г.В., Уліцького А.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особиОСОБА_1

на
постанову Донецького
апеляційного господарського суду від
24.12.2007 року

у
справі

№33/222пд
господарського суду Донецької області

за
позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особиОСОБА_1

до1)          Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_2  2)          Виконавчого комітету  Стіжківської селищної ради 3)          Стіжківської селищної ради

про

визнання
недійсним договору,

за
участю представників сторін від:

позивачів:

не
з'явились

відповідачів:

не
з'явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Донецької області від 16.10.2007р. (суддя Новікова Р.Г.),
залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від
24.12.2007р. (судді Старовойтова Г.Я. -головуючий, Волков Р.В.,  Запорощенко М.Д.), в задоволенні позовних
вимог до Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2та
Стіжківської селищної ради про  визнання
недійсним договору оренди  земельної ділянки
від 09.02.2004р. відмовлено; провадження у справі щодо відповдіача-2 -Виконавчого
комітету Стіжківської селищної ради припинено.

Позивач
в касаційній скарзі просить скасувати рішення та постанову і прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм
матеріального права.

Учасники
процесу не скористалися наданим
процесуальним правом на участь своїх представників в судовому засіданні
касаційної інстанції. Враховуючи, що явка представників сторін обов'язковою не
визнавалася, додаткові документи від сторін не витребовувались, з врахуванням
особливостей розгляду скарги судом касаційної інстанції, передбачених ст. 1117
ГПК України, колегія суддів дійшла висновку щодо можливості розгляду справи за
відсутності представників сторін.

Колегія
суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет
правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Приписи
ст. 13 Конституції України визначають, що від імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в
межах, визначених Конституцією.

Відповідно
ст.ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого
самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють
територіальної громади через органи самоврядування в межах їх повноважень
шляхом прийняття рішень. Права органів самоврядування захищаються у судовому
порядку.

Статтею
116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

В
силу ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі
рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно
до п. 34 ст. 26, п. 2 ст. 77 Закону України “Про місцеве самоврядування в
Україні” питання регулювання земельних відносин (у тому числі надання земельної
ділянки в оренду та поновлення договору оренди земельної ділянки) вирішується
на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав
юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи
бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються
в судовому порядку.

Таким
чином, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює
право власності від імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання
земельних відносин є прийняття рішення сесії.

Як
встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи,
рішенням Стіжківської селищної ради №87 від 24.06.2003р. “Про надання земельної
ділянки в оренду” земельна ділянка площею 0,2768га із земель запасу житлової та
громадської забудови, розташована в м. Шахтарську, с. Стіжківське, з північної
сторони стадіону “Авангард”, кадастровий номер :03:001:0047, цільове
призначення - для функціонування торгових рядів в короткострокову оренду на 4
роки була надана суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_2 Вказане рішення на
момент вирішення спору є чинним, не визнане недійсним.

09.02.2004
року між Виконкомом Стіжківської селищної ради в особі селищного голови
(орендодавцем) та приватним підприємцем ОСОБА_2(орендарем) був укладений
договір оренди земельної ділянки площею 0,2768га, розташованої в м. Шахтарську,
с. Стіжківське, з північної сторони стадіону "Авангард", кадастровий
номер :03:001:0047, зареєстрований у Шахтарському районному відділі
Донецької регіональної філії Державного підприємства “Центр державного земельного
кадастру при Державному Комітеті України по земельних ресурсах”, про що в Книзі
записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №5 від
23.02.2004р.

У
пункті 9 договору оренди земельної ділянки від 09.02.2004р. підпис орендодавця
засвідчений печаткою Стіжківської селищної ради.

З
огляду на вищевикладене суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що фактично
спірний договір оренди земельної ділянки від 09.02.2004 року укладений
Стіжківською селищною радою в особі її голови на підставі рішення Стіжківської
селищної ради №87 від 24.06.2003р., що відповідає приписам чинного земельного
законодавства.

Відповідно
до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства,
установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни,
які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі
- підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно
з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених
або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За
змістом частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або
оспорювання, і, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але
одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом
недійсним (частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України).

Згідно
зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарськими
судами попередніх інстанцій встановлено, що оспорюваний договір є таким, що
повністю відповідає вимогам чинного законодавства, а доказів протилежного
позивачем в порядку, передбаченому ГПК України не надано.

У
цьому зв'язку судами обґрунтовано враховано, що рішенням господарського суду
Донецької області від 04.06.2007 року у справі №43/86пн, залишеним без змін
постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.10.2007р.,
задоволено позов Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору
Стіжківської селищної ради про зобов'язання відповідача звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку загальною площею 13,3 кв.м, розташовану в м.
Шахтарську в смт. Стіжківське з північного боку стадіону "Авангард"
(кадастровий номер :03:001:0047) від самочинно збудованого торгового
павільйону шляхом його знесення. Вказаним рішенням встановлено відсутність у
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи-підприємцяОСОБА_1
відповідних документів на право користування земельною ділянкою площею
13,3кв.м. та права на будівництво павільйону на земельній ділянці, що належить
Суб'єкту підприємницької діяльності фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 на праві
оренди.

Відповідно
до частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

З
урахуванням вищевикладеного, слід погодитись з висновком судів попередніх
інстанцій щодо відсутності підстав для визнання оспорюваного договору
недійсним.

За
змістом статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України касаційна
інстанція переглядає у касаційному порядку судові рішення на підставі
встановлених фактичних обставин справи і не має права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або
додатково перевіряти докази.

Касаційна
інстанція лише на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє
правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Доводи
касаційної скарги зводяться до оцінки доказів та переоцінки обставин справи, що
суперечить вимогам статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України.

За
таких обставин, переглянута у справі постанова апеляційного господарського суду
відповідає приписам  чинного  законодавства,  а
доводи касаційної скарги
визнаються  непереконливими.

Керуючись
ст.ст. 111-5, 111-7, 111-8, п.1 ч.1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 24.12.2007 року у справі  №33/222пд залишити без змін, а касаційну
скаргу -без задоволення.

Головуючий
суддя
Д.Кривда

Судді                                                                                        Г.Жаботина

А.Уліцький