ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

17 березня 2008 р.

№ 15/336

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М.,

Шаргала В.І.

розглянувши матеріали

касаційної скарги

Гр. Гірак Марії Лукашівни

на рішення

господарського суду Рівненької області від 20.11.2007р.

у справі

№15/336

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський Молодіжний Жилий комплекс"

до

Виконавчого комітету Рівненської міської ради

Третя особа

Комунальне підприємство "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації"

про

визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва (каплицю) та бювет

ВСТАНОВИВ:

Касаційна скарга Гр. Гірак Марії Лукашівни на рішення господарського суду Рівненької області від 20.11.2007р. у справі №15/336 подана до Вищого господарського суду України з порушенням вимог розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України до скарги, зокрема, додаються докази сплати державного мита. Поряд з цим статтею 46 названого Кодексу визначено, що державне мито сплачується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі встановленому Законодавством.

Порядок і розміри сплати Державного мита регулюються Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993 р. №7-93.

За змістом підпункту г) пункту 2 статті 3 зазначеного Декрету державне мито з апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови господарських судів справляється у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до господарського суду з даним позовом позивач сплатив 85 грн. державного мита, тобто в даному випадку при обчисленні державного мита , що підлягає сплаті при зверненні до касаційної інстанції слід виходити саме з цієї ставки (85Х50%=42,50 грн.).

Відповідно до поданої квитанції від 07.02.2008 року №310109 державне мито сплачене лише у сумі 21,25 грн., тобто скаржником не дотримані вимоги вищенаведеного законодавства стосовно розміру державного мита, що справляється при зверненні до касаційної інстанції, тому названа квитанція не приймається судовою колегією як належний доказ сплати державного мита.

Вказана обставина є підставою для повернення поданої касаційної скарги відповідно до пункту 4 частини першої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Поряд із наведеним касаційна інстанція зауважує на тому, що відповідно до приписів частини 3 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4, 6 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу у загальному порядку з урахуванням вимог статтей 53, 109, 110 зазначеного Кодексу.

Тобто, повторно звертаючись до касаційної інстанції після виправлення недоліків зазначених у даній ухвалі та дотримавшись при цьому всіх приписів статті 111 Господарського процесуального кодексу України щодо форми і змісту скарги, скаржник повинен подати клопотання про відновлення пропущеного строку, встановленого для подання касаційного скарги, із зазначенням причин пропуску цього строку, дотримавшись при цьому порядку подання скарги.

Керуючись статтями 86, 111, пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Гр. Гірак Марії Лукашівни на рішення господарського суду Рівненької області від 20.11.2007р. у справі №15/336 повернути скаржнику без розгляду.

головуючий суддя

Кравчук Г.А.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.