ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2008 р. Справа № 7/120-Б

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вечірка І.О

суддів: Зарудяної Л.О.

Ляхевич А.А.

при секретарі Кулик О.А. ,

за участю представників сторін:

від скаржника: Роздольського І.О. - представника за довіреністю №2/7848 від 05.12.2007р.,

від ініціюючого кредитора: Пилипчук Л.І. - представника за довіреністю №657 від 27.12.2008р.,

від боржника: Карпуши В.В. - голови правління, Шишкіна Л.Я. - арбітражного керуючого,

розглянувши апеляційну скаргу Державного комітету України з державного матеріального резерву, м.Київ

на ухвалу Господарського суду Житомирської області

від "20" березня 2008 р. у справі № 7/120-Б (суддя Кудряшова Ю.В.)

за заявою Державної податкової інспекції в Андрушівському районі, м.Андрушівка

до Відкритого акціонерного товариства "Мостовське", с.Мостове Андрушівського району

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 20.03.2008р. у справі №7/120-Б відмовлено в задоволенні грошових вимог Державного комітету України з державного матеріального резерву, м.Київ до боржника на суму 28862,49грн.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Державний комітет України з державного матеріального резерву подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду від 20.03.2008р. та прийняти нове рішення про задоволення грошових вимог Державного комітету України з державного матеріального резерву до ВАТ "Мостовське" і внесення цих вимог до третьої черги реєстру вимог кредиторів на суму 28862,49грн. При цьому, скаржник посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження обставин, що мають значення для справи. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник вказує на те, що зобов’язальні відносини між сторонами виникли на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 10.12.1998р. №1953, нарядів на відпуск матеріальних цінностей державного резерву, акту звірки проведення розрахунків. Так, постановою КМУ від 10.12.1998р. №1953 державний комітет з державного матеріального резерву зобов’язано відпустити підприємствам нафтопродукти, а саме дизельне паливо та бензин. Згідно із п. 5 вказаної постанови, Державному комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості разом з Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", Відкритим акціонерним товариством "Укрнафта" зобов’язано передбачити на 1999 рік виділення Державному комітету з державного матеріального резерву 2 млн. тонн нафти та газового конденсату, видобутих з українських родовищ (у тому числі в рахунок внесення до державного бюджету в 1999 році платежів з податку на додану вартість), забезпечити передачу нафти рівномірно щомісяця (на суму 40 млн. доларів США в еквіваленті 500 тис. тонн нафти) для переробки і наступної поставки світлих нафтопродуктів сільськогосподарським товаровиробникам за розподілом Міністерства агропромислового комплексу. Кредитор свої зобов’язання виконав – відпустив боржнику 35,717 тонн дизельного палива та 26,273 тонни автобензину, на загальну суму 39189,63грн., що підтверджується нарядами на відпуск матеріальних цінностей з державного матеріального резерву. Натомість, боржник зобов’язався поставити до державного резерву сільськогосподарську продукцію, згідно з узгодженою номенклатурою на суму вартості отриманих з державного резерву нафтопродуктів. Проте, боржник свої зобов’язання виконав частково, поставивши до державного резерву сільгосппродукції лише на суму 19947,97грн., що підтверджується актом звірки розрахунків.

В засіданні апеляційного господарського суду представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги.

Боржник у відзиві на апеляційну скаргу та його представник в засіданні апеляційного господарського суду просили ухвалу господарського суду від 20.03.2008р. залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного комітету України з державного матеріального резерву - без задоволення. У відзиві боржник вказує на те, що згідно з ст. 12 Закону України "Про державний матеріальний резерв", якщо відпуск матеріальних цінностей з державного резерву провадиться в порядку позичання, одержувач (позичальник) - підприємство, установа або організація на основі контракту (договору) подає гарантійне зобов'язання про повернення матеріальних цінностей до державного резерву. В контракті (договорі) повинно бути передбачено спосіб забезпечення зобов'язання одержувача (позичальника) у вигляді застави або банківської гарантії. В скарзі Державний комітет України з державного матеріального резерву посилається на те, що боржник зобов'язався в обмін на нафтопродукти поставити до державного резерву сільськогосподарську продукцію. Проте, доказів укладення договору (гарантійного зобов'язання) скаржником не представлено. Боржник, також, зазначає, що наряди на відпуск матеріальних цінностей на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 10.12.1998р. №1953 по Житомирській області, якими Державний комітет України з державного матеріального резерву обґрунтовує свої вимоги, не можуть бути підставою виникнення зобов'язань, оскільки не підтверджують факту проведення господарської операції з приймання зазначених в них матеріальних цінностей боржником. Для підтвердження факту проведення господарської операції з отримання матеріальних цінностей необхідна наявність належним чином оформлених первинних документів, якими є товарні накладні, акти приймання-передачі, доручення та інші. Скаржником не було надано суду первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт отримання матеріальних цінностей боржником від Державного комітету України з державного матеріального резерву та інших осіб - переробників з якими Держкомрезерв України уклав договори на купівлю-продаж паливно-мастильних матеріалів. Крім того, боржник зазначає, що у нього, також, відсутні бухгалтерські документи щодо отримання нафтопродуктів у 1999 році на виконання постанови КМУ від 10.12.1998р. №1953.

Вислухавши представників скаржника, боржника, ініціюючого кредитора та арбітражного керуючого, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 31.08.2007р. порушено провадження у справі №7/120-Б про визнання банкрутом Відкритого акціонерного товариства "Мостовське", с.Мостове Андрушівського району (т. 1, а.с. 1).

Ухвалою від 27.09.2007р. господарський суд визнав грошові вимоги ініціюючого кредитора – ДПІ в Андрушівському районі до боржника на суму 193687,58грн. податкової заборгованості, з яких 132552,62грн. недоїмка, 48523,36грн. штрафні санкції, 12611,60грн. пеня. Зобов’язано заявника – ДПІ в Андрушівському районі подати до офіційного друкованого органу оголошення про порушення справи про банкрутство ВАТ "Мостовське". Цією ж ухвалою, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Шишкіна Л.Я. (т. 1, а.с. 56-57).

Оголошення про порушення провадження у справі №7/120-Б про визнання банкрутом ВАТ "Мостовське" опубліковано в офіційному друкованому органі Верховної Ради України – газеті "Голос України" №80 від 06.10.2007р. (т. 1, а.с. 62).

В порядку, визначеному ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до господарського суду надійшли заяви кредиторів з вимогами до боржника. У тому числі, надійшла заява Державного комітету України з Державного матеріального резерву з вимогами до ВАТ "Мостовське" на суму 28862,49грн. (т. 2, а.с. 42-45).

Ухвалою господарського суду від 17.12.2007р. засідання суду для розгляду та затвердження реєстру вимог кредиторів призначено на 10.01.2008р. (т.2, а.с. 79).

Господарський суд ухвалою від 10.01.2008р. розгляд заяв кредиторів щодо яких були заперечення боржника, у тому числі заяви Державного комітету України з державного матеріального резерву, м.Київ з грошовими вимогами до боржника відклав на 29.01.2008р. (т. 2, а.с. 99).

Ухвалою від 29.01.2008р. розгляд реєстру вимог кредиторів та спірних вимог Державного комітету України з державного матеріального резерву, м.Київ відкладено на 04.03.2008р. (т. 2, а.с. 102).

У зв'язку із перебуванням судді Кудряшової Ю.В. на лікарняному, засідання суду призначене на 04.03.2008р. не відбулося. Ухвалою від 06.03.2008р. розгляд справи призначено на 20.03.2008р. (т. 2, а.с. 109).

За результатами розгляду, господарський суд ухвалою від 20.03.2008р. відмовив Державному комітету України з державного матеріального резерву, м.Київ у задоволенні заяви до Відкритого акціонерного товариства "Мостовське", с.Мостове Андрушівського району про визнання грошових вимог на суму 28862,49грн. (т. 2, а.с. 113-115).

Розглядаючи питання про правомірність відмови Державному комітету України з державного матеріального резерву у визнанні вимог до боржника, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує таке.

Обґрунтовуючи вимоги до боржника, Державний комітет України з державного матеріального резерву, м.Київ посилався на те, що ним на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 10.12.1998р. №1953, було відпущено ВАТ "Мостовське" з державного резерву нафтопродукти. В свою чергу, боржник, зобов'язався на суму отриманих з державного резерву нафтопродуктів поставити до державного резерву сільськогосподарську продукцію. Державним комітетом України з державного матеріального резерву було відпущено боржнику 35,717 тонн дизельного палива та 26,273 тонни автобензину на загальну суму 39189,63грн. Натомість, боржник свої зобов'язання по поставці сільськогосподарської продукції виконав частково, на суму 19947,97грн. Оскільки вартість недопоставленої сільськогосподарської продукції до державного резерву становить 19241,66грн., то ВАТ "Мостовське", відповідно до п. 3 ст. 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", нараховано неустойку в розмірі 50% вартості недопоставлених матеріальних цінностей, яка складає 9620,83грн. Таким чином, заборгованість ВАТ "Мостовське" за отриману бюджетну позичку, на думку кредитора, складає 28862,49грн., яку і просить визнати Державний комітет України з державного матеріального резерву.

Постановою Кабінету Міністрів від 27.07.1998р. №1161 "Про механізм забезпечення агропромислового виробництва паливно-мастильними матеріалами на 1999р." розроблено механізм забезпечення агропромислового виробництва паливно-мастильними матеріалами з метою сприяння стабілізації ринку нафтопродуктів, постачанню підприємствам агропромислового комплексу паливно-мастильних матеріалів, нарощуванню обсягів виробництва сільськогосподарської продукції, забезпеченню сировиною вітчизняних підприємств харчової та переробної промисловості, поліпшенню фінансового становища в агропромисловому комплексі, яким визначено схему забезпечення паливно-мастильними матеріалами.

Згідно з підпунктом "г" пункту 2 Механізму забезпечення агропромислового виробництва пально-мастильними матеріалами на 1999 рік, агенти укладають договори з переробниками на купівлю-продаж пально-мастильних матеріалів на умовах товарного кредиту. Переробники за укладеними договорами отримують від агентів пально-мастильні матеріали, провадять їх реалізацію сільськогосподарським товаровиробникам на умовах товарного кредиту, приймають від них сільськогосподарську продукцію, здійснюють її переробку та реалізацію харчової продукції чи сировини на внутрішньому ринку (на аграрних біржах), поставку на експорт і розраховуються з агентами за отримані паливно-мастильні матеріали.

Відповідно до абз. 3 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.12.1998р. №1953 "Про забезпечення сільськогосподарських товаровиробників матеріально-технічними та фінансовими ресурсами в 1999 році", Міністерству агропромислового комплексу, Раді Міністрів Автономної Республіки Крим, обласним державним адміністраціям та Державному комітету по матеріальних резервах вирішено до 01.11.1999р. забезпечити повернення до державного бюджету еквівалентної суми отриманих коштів та вартості ресурсів. Постачання нафти та світлих нафтопродуктів і розрахунки за них вирішено здійснювати на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів від 27.07.1998р. №1161 "Про механізм забезпечення агропромислового виробництва паливно-мастильними матеріалами на 1999р.".

В заяві з вимогами до боржника, Державний комітет України з державного матеріального резерву посилається на те, що ним було відпущено боржнику 35,717 тонн дизельного палива та 26,273 тонни автобензину на загальну суму 39189,63грн., що підтверджується нарядами на відпуск матеріальних цінностей з державного резерву на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 10.12.1998р. №1953 та актом звірки проведення розрахунків за отримані матеріальні цінності державного резерву.

Частина 15 ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачає, що всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов’язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника, згідно зі статтею 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Кредитор, звертаючись із заявою про визнання його вимог до боржника, має підтвердити свої вимоги відповідними документами. При цьому, у процедурі банкрутства спір не вирішується судом по суті, на відміну від позовного провадження, а суд встановлює наявність у кредитора майнового права (грошового зобов’язання).

В зв’язку з цим, саме кредитор зобов’язаний довести свої грошові вимоги, як по розміру так і по суті, відповідними документами.

Боржник та розпорядник майна, вимоги Державного комітету України з державного матеріального резерву в сумі 28862,49грн. не визнають, посилаючись на відсутність договору між Державним комітетом України з державного матеріального резерву та ВАТ "Мостовське" на поставку нафтопродуктів та гарантійних зобов'язань по поверненню боргу, відсутність у підприємства бухгалтерських та інших документів щодо отримання в 1999р. нафтопродуктів, а також недійсність копії акту звірки розрахунків (т.2, а.с.65-66).

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності з ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина 2 зазначеної статті визначає обов'язкові реквізити первинних та зведених облікових документів, а саме: назву документа (форму); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Наряди на відпуск матеріальних цінностей державного резерву на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 10.12.1998р. №1953 по Житомирській області, подані Державним комітетом України з державного матеріального резерву в обґрунтування своїх вимог, не можуть бути належними доказами наявності зобов'язань між сторонами, оскільки вони не є первинними документами в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (т.2, а.с. 46-49).

В заяві з вимогами до боржника, Державний комітет України з державного матеріального резерву посилався на те, що боржник зобов'язався в обмін на нафтопродукти поставити до державного резерву сільськогосподарську продукцію.

Пунктом 5 ст. 12 Закону України "Про державний матеріальний резерв" передбачено, що відпуск матеріальних цінностей з державного резерву в порядку тимчасового позичання провадиться за рішенням Кабінету Міністрів України, в якому визначаються одержувачі, строки та умови відпуску матеріальних цінностей із державного резерву, а також строки їх повернення. Якщо відпуск матеріальних цінностей з державного резерву провадиться у порядку позичання, одержувач (позичальник) - підприємство, установа або організація - на основі контракту (договору) подає гарантійне зобов'язання про повернення матеріальних цінностей до державного резерву.

Державним комітетом України з державного матеріального резерву доказів укладення з боржником договору (гарантійного зобов'язання) щодо поставки сільськогосподарської продукції в обмін на нафтопродукти до суду не представлено.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду від 29.01.2008р. було зобов'язано Державний комітет України з державного матеріального резерву надати суду договори з переробниками на купівлю-продаж паливно-мастильних матеріалів, укладених з ВАТ "Ружинський райагропостач", ВАТ "Житомирська райагропромтехніка", ВАТ "Андрушівська райагропромтехніка" (т. 2, а.с. 102).

Державним комітетом України з державного матеріального резерву не було надано суду доказів укладення з переробниками договорів купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів.

В складеному сторонами акті звірки зазначено, що на виконання постанови КМУ від 10.12.1998р. №1953, згідно з договором про взаємні поставки від 08.02.1999р. ВАТ "Мостовське" отримало нафтопродукти на суму 39189,63грн. та повернуло ячмінь на суму 19947,97грн. (т. 2, а.с. 50). Із даного акта звірки вбачається, що, станом на 01.12.1999р., борг ВАТ "Мостовське" складає 19241,66грн.

Державним комітетом України з державного матеріального резерву не представлено до господарського суду договору про взаємні поставки від 08.02.1999р. та первинних документів, які підтверджують факт отримання нафтопродуктів боржником та проведення часткових розрахунків шляхом поставки ячменю.

Інших доказів, ніж наряди та акт звірки, в обґрунтування заявлених вимог Державним комітетом України з державного матеріального резерву до суду не представлено.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

З огляду на наведені обставини, вимоги Державного комітету України з державного матеріального резерву до ВАТ "Мостовське" в сумі 28862,49грн. належним чином не підтверджені, в зв’язку з чим задоволенню не підлягають.

За наведених обставин, місцевий господарський суд правомірно відмовив Державному комітету України з державного матеріального резерву у задоволенні заяви з вимогами до ВАТ „Мостовське” на суму 28862,49грн.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга Державного комітету України з державного матеріального резерву (м.Київ) не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Житомирської області від 20.03.2008р. має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 101,103,105,106 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 20.03.2008р. усправі №7/120-Б залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного комітету України з державного матеріального резерву (м.Київ) - без задоволення.

2. Справу №7/120-Б повернути до Господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Вечірко І.О

судді:

Зарудяна Л.О.

Ляхевич А.А.

Віддрук. 6 прим.

1 - до справи

2 - ДПІ в Андрушівському р-ні

3- Держкомітету України з держ.мат.резерву

4 - ВАТ "Мостовське"

5 - розпор.майна Шишкіну Л.Я.

6 - в наряд