ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.08                                                                                           Справа № 18/160-21/237

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого –судді                                                  Давид Л.Л.

Суддів                                                                      Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром»за вих.. №2-4/518 від 11.03.2008 р.

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.02.2008 р.

у справі № 18/160-21/237 (суддя –Скапровська І.М.)

за позовом Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром», м. Івано-Франківськ

до відповідача Відкритого акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго», м. Івано-Франківськ

про стягнення 69 836,80 грн. завданої майнової шкоди

за участю представників сторін:

від позивача: Назарук І.В. –представник (довіреність за вих. №01-6/69 від 10.01.2008 р.);

від відповідача: Тютюнник М.Б. –юрист (довіреність за №968 від 14.02.2008 р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 14.02.2008 р. у справі №18/160-21/237 відмовлено в задоволенні позовних вимог КП «Івано-Франківськводоекотехпром», м. Івано-Франківськ (надалі –Позивач) до ВАТ «Прикарпаттяобленерго», м. Івано-Франківськ (надалі –Відповідач) про стягнення завданої майнової шкоди в сумі 69836,80 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що Позивачем не подано доказів, які б свідчили про те, що розташована над водопроводом ємкість стала причиною виникнення аварії на водогоні, і не доведено те, що через тиск її ваги утворилась тріщина у стінках водопроводу, тобто вина Відповідача не доведена, що відповідно виключає причинно-наслідковий зв’язок між діями Відповідача та шкодою, завданою майну Позивача, а відтак суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю.

Позивач –КП «Івано-Франківськводоекотехпром», не погодившись з вищезазначеним рішенням, подав апеляційну скаргу (вих. №2-4/518 від 11.03.2008 р.), в якій покликається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства та з неповним дослідженням обставин справи, а саме:

-          судом дано невірну оцінку збільшенню позовних вимог, а саме: первинною позовною вимогою було стягнення з Відповідача майнової шкоди в сумі 69836,80 грн., в подальшому Позивачем заявою №2-4/344 від 14.02.2008 р. збільшено позовні вимоги згідно яких Позивач просить зобов’язати Відповідача ліквідувати випуск труби з електричної підстанції ПС 110/10 кВ «Березівка»шляхом її винесення за межі охоронної зони водопроводу діаметром 1000 мм. Вказані вимоги, на думку Скаржника, є пов’язаними між собою однією підставою виникнення та поданими доказами у справі, а відтак, на думку Скаржника, судом зроблено невірний висновок про те, що заява про збільшення позовних вимог не підлягає задоволенню, оскільки така дія, як вказує суд, кваліфікується, як зміна предмету позову;

-          судом не надано правової оцінки листу №01-6/1840 від 30.03.2007 р., яким Позивач повідомив Відповідача про виявлення на його території металічної ємкості 27,68 м. куб., яка знаходилась на водогоні діаметром 1000 мм. Солотвинського водозабору. Вказаний резервуар є маслоуловлювачем трансформаторної підстанції 110/10 Березівка, яка належить Відповідачу. На земельній ділянці, що належить Відповідачу, знаходиться електрична підстанція ПС 110/10 «Березівка», від якої проведений маслопровід, який проходить частково земельною ділянкою Відповідача по земельній ділянці Позивача до резервуару –металічної ємкості 27,68 м. куб., який розташований на земельній ділянці Позивача. Скаржник зазначає, що на плані земельної ділянки не нанесено маслопроводу та резервуару. Отже, діючи у такий спосіб Відповідач порушив вимоги ст. 11 Закону України «Про трубопровідний транспорт», ст. ст. 34, 35, 36 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання»ст. 113 Земельного кодексу України. І, як наслідок, вищевказані правопорушення призвели до спричинення Позивачу шкоди, а саме - пошкодження водопроводу. Усунення пошкоджень Позивач здійснював власними силами та за власні кошти. Неправомірні дії Відповідача по здійсненню будівництва в охоронній зоні водопроводу на земельній ділянці Позивача завдали останньому майнової шкоди в сумі 69836,80 грн., яка є рівною вартості виконаних робіт по відновленню водопроводу.

Дані обставини, на думку Скаржника, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та прийняття нового, яким останній просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі, оскільки такі є обґрунтованими.

Відповідач –ВАТ «Прикарпаттяобленерго»у відзиві (вих. №054/75-юр. від 02.04.2008 р.) заперечив доводи апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду законним, обґрунтованим та таким, що прийняте з дотриманням норм чинного законодавства з огляду на те, що Позивачем в процесі судового розгляду не подано жодних доказів, які б свідчили про беззаперечне перебування ємкості над водогоном, а також не доведено належними та допустимими доказами, що саме ця ємкість послужила причиною виникнення аварії на водогоні і через тиск її ваги утворилась тріщина у стінках останнього. Позивачем не пред’явлено висновків комісій, заключень експертів, про те, що саме внаслідок розміщення резервуару біля водогону в останньому утворилась тріщина, що призвело до аварійної ситуації, а зроблено лише припущення щодо можливого впливу маслоуловлювача на розташовану неподалік трубу. Враховуючи наведене, Позивачем не доведено вину Відповідача, а відтак відсутній причинно-наслідковий зв’язок між діями Відповідача та шкодою завданою майну Позивача, а відтак Відповідач просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення, як безпідставну та необґрунтовану.

Представником Позивача в судовому засіданні 07.04.2008 р. заявлено клопотання за вих. №2-4/592 від 07.04.2008 р., в якому останній просить залучити до участі у справі судового експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз безпосередньо до участі в розгляді справи для дачі мотивованих письмових висновків по обставинах та матеріалах справи. А також клопотання за вих. №2-4/591 від 07.04.2008 р. про виклик в судове засідання для дачі пояснень посадових осіб та працівників КП «Івано-Франківськводоекотехпром», а саме: директора Вабіщева М.С.; головного технолога ЧКВС Горобця В.В., начальника ЧКВС Сисака В.Д.; тракториста Туріва П.В. а також начальника служби підстанцій ВАТ «Прикарпаттяобленерго»Харченка В.І., головного інспектора Івано-Франківської державної екологічної інспекції Ставичного Т.С., зав. відділенням комунальної гігієни Тисменицької районної СЕС Сулика Ю.

Судова колегія Львівського апеляційного господарського суду, щодо заявлених клопотань зазначає наступне.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивачем не подано суду обґрунтування зазначеного вище клопотання –відсутні пояснення, які саме обставини справи потребують додаткових підтверджень показами свідків і неможливість відібрання таких самостійно, а тому на підставі ст. 33 ГПК України, судова колегія прийшла до висновку про відмову в задоволенні даного клопотання, враховуючи і ту обставину, що такі не були предметом дослідження місцевого господарського суду.

Щодо клопотання про виклик в судове засідання судового експерта Львівського НДІ судових експертиз для дачі пояснень по обставинах та матеріалах справи, судова колегія відхиляє таке з огляду на те, що місцевим господарським судом по даній справі ухвалою від 16.11.2007 р. призначалась судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої доручено Львівському НДІ судових експертиз (Т-1 а.с.138). Листом від 08.01.2008 р. №10 Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз повідомив, що проведення будівельно-технічної експертизи по поставлених в ухвалі суду питаннях неможливе. Крім цього, судова колегія зазначає, що у Позивача була можливість подати суду висновки, заключення експертів, висновки комісій щодо поставлених ним питань у заяві за вих. №2-4/592 від 07.04.2008 р., чого останнім, як вбачається з матеріалів справи, - не зроблено.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази заслухавши представників сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Іванно-Франківської області нормами чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

27.07.2008 р. КП «Івано-Франківськводоекотехпром»подано до Господарського суду Івано-Франківської області позовну заяву про стягнення з ВАТ «Прикарпаттяобленерго»завданої майнової шкоди в сумі 69838,80 грн.(Т-1, а.с.4-7).

Як встановлено місцевим господарським судом, в обґрунтування своїх вимог Позивач посилається на те, що під час усунення аварії на магістральному водогоні виявлено підземний резервуар із відходами трансформованого масла та води, розміщеного впритул до вказаного водогону. Про даний факт Відповідача повідомлено листом від 30.05.2007 р. (Т-1, а.с.20). Комісія у складі начальника ЧКВС КП "Івано-Франківськводоекотехпром" Сисака В.Д., головного енергетика ЧКВС КП "Івано-Франківськводоекотехпром" Горобця В.В., головного енергетика ЧКВС КП "Івано-Франківськводоекотехпром" Довганюка Р.В., в присутності представника ВАТ "Прикарпаттяобленерго" начальника служби підстанції ВАТ "Прикарпаттяобленерго" Харченка В.І. 31.05.2007 р. виявила металічну ємкість 27 м кубічних, яка знаходилась на водогоні (Т-1, а.с.21). Вказаний резервуар є маслоуловлювачем трасформаторної підстанції 110/10 Березівка, яка належить Відповідачу. До резервуару підведений трубопровід 100 мм., по якому до ємкості стікала дренажна, дощова вода та масло. Оскільки за певний час ємкість заповнилась водою та маслом, водогін, побудований з бетонних труб, отримав тріщину. Земельна ділянка належить Позивачу на праві постійного користування, що підтверджується державним актом на праві постійного користування земельною ділянкою, виданим 15.07.2005 р. Тисменицьким районним відділом земельних ресурсів (Т-1, а.с.19).

З плану меж земельної ділянки (Т-1, а.с.19) вбачається, що жодних сервітутних обмежень щодо користування земельною ділянкою для Відповідача не передбачено . На плані земельної ділянки не нанесено маслопроводу та резервуару, чим порушено норми ст.11 Закону України "Про трубопровідний транспорт", ст.ст.34, 35, 36 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", ст.113 Земельного Кодексу України, п.10.10 БНіП 2.04.02-84. Згідно п.10.20 БНіП 2.04.02-84 ширина санітарно-захисної полоси для водопроводів 1000 мм становить 20 м.

Враховуючи вищенаведене, Позивач вказує, що як наслідок, вищевказані правопорушення призвели до спричинення йому шкоди. Перед виконанням ремонтних робіт кошторисом визначено їх вартість у сумі 100131,60грн. Реальна вартість виконаних робіт, спрямованих на усунення пошкоджень водопроводу згідно акту № 162-0-1-1 за червень 2007року склала 69836,80грн. (Т-1, а.с.13-14), які останній просить стягнути з Відповідача.

Відповідач зазначає, що листом від 30.05.2007р. №01-6/1840 (Т-1, а.с.20) Позивач повідомив Голові правління ВАТ "Прикарпаттяобленерго" про те, що резервуар, виявлений на відстані 1 метра від вказаного водогону, тобто резервуар не знаходився на водогоні і тиску по останній не здійснював, а відтак не міг завдати шкоди.

При перегляді рішення в апеляційному порядку судова колегія керувалась наступним.

У відповідності до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Умовою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправність поведінки заподіювача шкоди, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Причиновий зв'язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причиновий зв’язок та вина зазначеної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем подається, як доказ вини Відповідача акт від 31.05.2007 р. про виявлення металічної ємкості над трубопроводом Солотвинського водозабору, де зазначається, що дана ємкість є маслоуловлювачем ТП 110/10 "Березівка" і її вага послужила причиною аварії трубопроводу (Т-1, а.с.21). Однак, не доведено належними і допустимими доказами в розумінні ст. 34 ГПК України, факт виникнення аварії на водогоні через тиск, який нібито створила дана ємкість на стінки трубопроводу, в результаті чого утворилась тріщина в стінках останнього.

У відповідності до положень Інструкції обліку та класифікації аварій на міських водопровідних та каналізаційних системах, затвердженої наказом державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 16.12.1992 р. № 71, кожний випадок аварій і пошкодження повинен реєструватися в спеціальному журналі. Розслідуванню і детальному вивченню причин підлягають всі аварії у триденний строк. В цей же термін розробляються заходи щодо попередження аварій. Акт розслідування аварій зберігається 10 років. За рішенням органів місцевої влади може бути призначена комісія для розслідування причин виникнення аварій з залученням сторонніх організацій. Даної процедури, як встановлено місцевим та апеляційним господарськими судами при виникненні аварії дотримано не було.

З акту від 01.06.2007 р., складеного начальником управління з питань НС та ЦНЗ Івано-Франківського міськвиконкому, працівниками КП "Івано-Франківськводоекотехпрому", затвердженого першим заступником міського голови, на Черніївському комплексі водоочисних споруд вбачається, що сталася аварія на магістральному водогоні від водозабору на річці Бистриця Солотвинська діаметром 1000 мм.(Т-1, а.с.25).

Акт від 31.05.2007 р., який складений працівниками КП "Івано-Франківськводоекотехпрому" не підтверджує знаходження резервуару на водогоні на час виявлення аварії (Т-1, а.с.21).

В матеріалах справи наявний генеральний план будівництва підстанції 110/10 «Березівка», на графічному зображенні якого не зображено розташування резервуару над трубопроводом.

Згідно державного акту Позивача на право постійного користування земельною ділянкою, виданого 15.07.2005 р. Тисменицьким районним відділом земельних ресурсів (Т-1, а.с.19) не вбачається, що на плані земельної ділянки Позивача розміщенні маслопровід та резервуар.

Судова колегія Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, про те, що Позивачем не подано належних та допустимих доказів в розумінні ст. 32 ГПК України, які б беззаперечно підтверджували що саме перебування ємкості над водопроводом послужило причиною виникнення аварії на водогоні через тиск її ваги, в результаті чого утворилась тріщина у стінках останнього, тобто не доведено вину Відповідача та причинно-наслідковий зв'язок між діями останнього та шкодою, завданою майну Позивача, а відтак правомірно відмовлено в позові.

У відповідності до вимог ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, чого Скаржником не зроблено.

Місцевим господарським судом правомірно відмовлено в задоволенні заяви про збільшення позовних вимог з огляду на те, що у відповідності до вимог ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог. Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог розуміється зміна кількісних показників, в яких виражається позовна вимога. Предметом позову в даній справі є стягнення майнової шкоди, в заяві про збільшення позовних вимог Позивач просить ліквідувати випуск труби з електричної підстанції ПС 110/10 кВ. «Березівка»шляхом її винесення за межі охоронної зони водопроводу діаметром 1000 мм. Отже, за наведених обставин, місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку, про те що заява про збільшення позовних вимог не підлягає задоволенню оскільки предметом такої є інша позовна вимога.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.02.2008 р. у справі №18/160-21/237 залишити без змін, апеляційну скаргу КП «Івано-Франківськводоекотехпром»- без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Справу №18/160-21/237 повернути Господарському суду Іванно-Франківської області.

Головуючий суддя                                                                                Л.Л.Давид

Суддя                                                                                          Г.Т.Кордюк

Суддя                                                                                          Х.В.Мурська