ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.05.08 р.                     Справа № 43/7

Господарський суд Донецької області у складі судді І.В. Зубченко

При секретарі судового засідання Башевій В.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча”, м. Маріуполь

до відповідача: Державного підприємства “Макіїввугілля”, м. Макіївка

про стягнення суми основного боргу у розмірі 31 920, 00 грн., інфляційних втрат в наслідок прострочення сплати у сумі 4 299, 34 грн., 3% річних у розмірі 406,65 грн., пені у сумі 2 438, 16 грн., всього 39 064, 15 грн.

За участю представників:

від позивача: Богатир О.В. за дов. №09/135 від 16.01.2008р.

від відповідача: Миротадзе Д.Б. за дов. №08-81/32 від 03.01.2008р.

СУТЬ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча”, м. Маріуполь, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства “Макіїввугілля”, м. Макіївка про стягнення суми основного боргу у розмірі 31 920, 00 грн., інфляційних втрат в наслідок прострочення сплати у сумі 4 299, 34 грн., 3% річних у розмірі 406,65 грн., пені у сумі 2 438, 16 грн., всього 39 064, 15 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору по прийому рідких побутових відходів, вимог цивільного та господарського законодавства.

У судовому засіданні були досліджені наступні докази: договір №4388 від 13.06.2007р., акт виконаних робіт від 25.09.2007р., платіжна вимога–доручення №749888 від 27.09.2007р., акт звірки взаємних розрахунків від 30.10.2007р.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача суму заборгованості, 3% річних, інфляційні втрати в наслідок прострочення сплати та пеню згідно з позовною заявою.

Відповідач у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву №08-81/239 від 08.04.2008р. позовні вимоги визнав частково у сумі основного боргу 31 920, 00 грн., проти стягнення штрафних санкцій заперечував з посиланням на скрутне фінансове становище.

Зазначений відзив підписаний представником відповідача за довіреністю №08-81/32 від 03.01.2008р. Миротадзе Д.Б. Повноваження представника, щодо визнання позову частково, судом перевірено.

Перед початком розгляду справи по суті позивача та відповідача було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Крім цього, позивачу та відповідачу у судовому засіданні роз’яснено вимоги ст.81-1 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 частини ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між виконавцем Відкритим акціонерним товариством “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча”, м. Маріуполь та замовником Дитячим оздоровчим табором “Маяк” сел. Широкіне державного підприємства “Макіївугілля”, м. Макіївка, 13.06.2007р. був укладений договір №4388, згідно з умовами якого виконавець зобов’язався надати замовнику послуги по прийому рідких побутових відходів, а замовник зобов’язався оплатити виконані послуги.

У відповідності з п. 2.3. цього договору сторони щомісячно складають акт виконаних робіт, який підписується уповноваженими представниками сторін і є підставою для взаєморозрахунків.

Одночасно, пунктом 3.1. передбачено, що по закінченню виконаних робіт, його сторони не пізніше п’ятиденного строку оформляють акти прийомки виконаних робіт.

Так, виконавцем та замовником, на виконання умов договору, 25.09.2007р. був підписаний акт виконаних робіт про те, що роботи про прийому рідких побутових відходів від ДОТ “Маяк” сел. Широкіне в кількості 3 990, 00 мі на загальну суму 31 920,00 грн. виконані.

Згідно з п. 4.4. цього договору розрахунки за виконані роботи здійснюються щомісячно, банківським платежем на розрахунковий рахунок виконавця протягом 10 банківських днів, з моменту виставлення рахунку за такі роботи.

В свою чергу, позивач пред’явив Державному підприємству “Макіївугілля” до оплати платіжну вимогу-доручення за №749888 від 27.09.2007р. на суму 31 920, 00 грн.

Таким чином, відповідач був зобов’язаний здійснити розрахунок за надані послуги до 15.10.2007р.

Однак, грошові кошти за виконані роботи у розмірі 31 920, 00 грн. до теперішнього часу не сплачені.

Разом з тим, відповідно до актів звірки взаємних розрахунків від 30.10.2007р. та від 01.04.2008р. вищевказана сума визнана відповідачем, як його заборгованість перед Відкритим акціонерним товариством “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча”.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк.

Згідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Факт виконання робіт по прийому рідких побутових відходів підтверджується актом прийому виконаних робіт, який підписаний обома сторонами по договору без зауважень та доповнень і завірений фірмовими печатками підприємств.

Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, зауважень щодо якості виконаних робіт та строку їх виконання від відповідача не поступало, однак розрахунки в повному обсязі не здійснені.

Отже, свої зобов’язання щодо своєчасної сплати грошових коштів за одержані послуги відповідач, всупереч ст. 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, не виконав, внаслідок чого на момент подачі позову заборгованість складає 31 920,00 грн.

Відповідач в судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнав частково, а саме позовні вимоги про стягнення основного боргу у сумі 31 920,00 грн. Проти стягнення інфляційних втрат в наслідок прострочення сплати у сумі 4 299, 34 грн., 3% річних у розмірі 406,65 грн., пені у сумі 2 438, 16 грн. заперечив, з підстав скрутного фінансового становища, просить суд зменшити суму пені, відповідно до ст.83 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування зазначеного надав належним чином засвідчену копію звіту про фінансові результати діяльності ДП “Макіївугілля” за 2007р.

У разі визнання відповідачем позову, відповідно до п.5 ст.78 ГПК України, суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а позивач має право вимагати від відповідача сплати 3% річних, індексу інфляції та пені від простроченої суми.

Згідно з приписом п.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Розрахунок штрафних санкцій позивача судом перевірений, є арифметично вірним та таким, що відповідає законодавству.

Стосовно клопотання відповідача, викладеного у відзиві, щодо зменшення судом у виняткових випадках розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання, в порядку п.3 ст.83 ГПК України, у зв’язку з важким фінансовим становищем, передумовою якого є недостатнє фінансування вугільної галузі в цілому, і ДП “Макіївугілля” зокрема, і необхідність виживання лише за рахунок джерела від реалізації вугільної продукції, суд враховує наступне.

Згідно з п.3 ст.83 ГПК України господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання.

Однак, вирішуючи таке питання, суд повинен об’єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов’язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов’язання, незначності прострочення у виконанні зобов’язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Одночасно, слід мати на увазі, що ГПК не визначає переліку обставин, які дають суду право зменшувати розмір неустойки. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст.43 ГПК.

За приписом ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Звертаючись до суду із клопотанням про зменшення розміру пені, відповідач не надав доказів винятковості обставин, що надають суду вищевказане право.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що дії відповідача зводяться до намагань надати перевагу його доводам над іншими аргументами, що суперечить вимогам чинного законодавства, а викладене вище, переконує суд у тому, що доводи відповідача є безпідставними та непереконливим.

Таким чином, клопотання відповідача, щодо зменшення судом у виняткових випадках розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання, в порядку п.3 ст.83 ГПК України судом не задовольняється, а вимоги щодо стягнення інфляційних втрат в наслідок прострочення сплати у сумі 4 299, 34 грн., 3% річних у розмірі 406,65 грн., пені у сумі 2 438, 16 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи те, що позов доведений позивачем повністю, відповідає законодавству та фактичним обставинам справи, позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча”, м. Маріуполь до відповідача, Державного підприємства “Макіїввугілля”, м. Макіївка про стягнення суми основного боргу у розмірі 31 920, 00 грн., інфляційних втрат в наслідок прострочення сплати у сумі 4 299, 34 грн., 3% річних у розмірі 406,65 грн., пені у сумі 2 438, 16 грн., всього 39 064, 15 грн. - підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст.ст.625, п.п. 2,3 ст. 776, Цивільного кодексу України, п.6 ст.232 ГК України, ст. ст. 4, 4-3, 33, 34, 49, 78, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча”, м. Маріуполь до відповідача, Державного підприємства “Макіїввугілля”, м. Макіївка про стягнення суми основного боргу у розмірі 31 920, 00 грн., інфляційних втрат в наслідок прострочення сплати у сумі 4 299, 34 грн., 3% річних у розмірі 406,65 грн., пені у сумі 2 438, 16 грн., всього 39 064, 15 грн. - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства “Макіїввугілля”, м. Макіївка (86157, Донецька обл., м. Макіївка, пл. Радянська,2; ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча”, м. Маріуполь (87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, 1; ) суму основного боргу у розмірі 31 920, 00 грн., інфляційних втрат в наслідок прострочення сплати у сумі 4 299, 34 грн., 3% річних у розмірі 406,65 грн., пені у сумі 2 438, 16 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 390, 64 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 06 травня 2008р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя

Повний текст рішення за правилами

ст. 84 Господарського процесуального

кодексу України підписано 06 травня 2008р.