СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.08                                                                                 Справа № 10/574.

Судова колегія у складі головуючого Мінської Т.М., суддів Палей О.С., Седляр О.О., розглянувши матеріали справи за позовом

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області, м. Луганськ

до Відкритого акціонерного товариства "Луганськгеологія", м. Луганськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд державного майна України, м. Київ

про стягнення 730404 грн. 87 коп.

Представники сторін:

від позивача - Пономаренко Т.О. - заст.нач.юр.відділу, довіреність № 88 від 13.06.07.,

від відповідача - не прибув.

від третьої особи - не прибув.

Суть спору: заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь Держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області збитки у сумі 730404 грн. 87 коп.

До 28.01.2008р. справа слухалась одноособово суддею Мінською Т.М. 28.01.2008р. розпорядженням заступника голови господарського суду Луганської для розгляду даної справи призначено судову колегію у складі головуючого –Мінської Т.М., суддів – Палей О.С., Седляр О.О.

Дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, заслухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Відкрите акціонерне товариство «Луганськгеологія» було створено відповідно до наказу Фонду державного майна України від 03.12.1999р. за № 24-АТ шляхом перетворення в процесі приватизації Державного геологічного підприємства «Луганськгеологія».

Відповідно до плану приватизації майна Державного геологічного підприємства «Луганськгеологія», затвердженого наказом Фонду державного майна України від 22.11.1999р. за № 22-АТ, з вартості цілісного майнового комплексу вилучена вартість майна 6055,2 тис. грн., в тому числі - спальний корпус піонерського табору - інвентарний № а - 090001, спальний корпус 2 –поверховий –інвентарний № а –00114, котельня піонерського табору –інвентарний № а –00115, трансформаторна підстанція – інвентарний № а –00116 (а.с. 20 –21). Згідно акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу Державного геологічного підприємства «Луганськгеологія» вартість вищевказаних об’єктів не увійшла до статутного фонду підприємства.

30.07.2001р. начальником регіонального відділення ФДМ України по Луганській області затверджено протокол засідання інвентаризаційної комісії по інвентаризації державного майна, яке не увійшло до статутного фонду ВАТ «Луганськгеологія». В переліку майна також зазначено в наявності вищевказане майно. В протоколі вказано, що розходжень між фактичною наявністю майна та даними бухгалтерського обліку на дату оцінки і дату інвентаризації не встановлено.

14.06.2007. позивачем складено акт перевірки стану утримання, збереження та використання майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств, але залишилось на їх балансі. В додатку до акту перевірки містить перелік майна, яке не увійшло до статутного фонду цього підприємства, але залишилось на його балансі, в тому числі:

спальний корпус піонерського табору - інвентарний № а - 090001, спальний корпус 2 –поверховий –інвентарний № а –00114, котельня піонерського табору –інвентарний № а –00115, трансформаторна підстанція –інвентарний № а –00116.

В акті перевірки зазначено, що всі об’єкти державного майна - споруди та будівлі піонерського табору «Геолог» повністю зруйновані.

Позивачем здійснено розрахунок розміру збитків відповідно до положень Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого Постановою КМУ № 116 від 22.01.1996.

Позивач в обґрунтування позову посилається на ст. ст. 16, 22, 1166 ЦК України, п. п. 2, 4 Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого наказом ФДМ України від 19.05.1999р. № 908/68, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.1999р. за № 414/3707.

Відповідач просив припинити провадження у справі в зв’язку з тим, що даний спір на думку відповідача, не підлягає розгляду в господарських судах, а підвідомчий адміністративному суду.

Доповненням до відзиву відповідач просить відмовити в задоволенні позову з таких підстав:

Відсутня вина відповідача у завданні шкоди державі. Факт розкрадання майна піонерського табору здійснено в кінці 2000 року. Про факт розкрадання було повідомлено в правоохоронні органи, але в порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі ст. 6 п. 2 КПК України, тобто за відсутністю складу злочину.

Відповідач, посилаючись на п.п. 1.3., 1.4. Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого наказом ФДМ України від 19.05.1999р. № 908/68, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.1999р. за № 414/3707, вважає, що саме на позивача покладено обов’язок ефективного використання та зберігання майна, а також визначено певні способи управління майном.

Відповідач неодноразово звертався в органи місцевого самоврядування та в державні органи приватизації з проханням прийняти рішення про передачу піонерського табору «Геолог» в комунальну власність. Позивачу було відомо, що у відповідача відсутня можливість здійснювати охорону майна належним чином в зв’язку з важким фінансовим становищем. Про зазначені органи ігнорували звернення або повідомляли про недоцільність передачі вказаного майна в комунальну власність.

Також відповідач вважає, що позивачем невірно застосовано норми Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого Постановою КМУ № 116 від 22.01.1996., зокрема розмір збитків згідно цього Порядку визначається виходячи не з первісної (відновної) вартості майна, а із залишкової (балансової) вартості майна, а позивачем при розрахунку збитків застосовано первісну (відновну) вартість майна.

Крім того, відповідач з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України № 412 від 15.06.1994р. «Про затвердження положень про регіональне представництво та про представництво Фонду державного майна України у районі, місті» вважає, що у позивача відсутні повноваження звернення до суду з позовами про відшкодування збитків, завданих державі внаслідок розкрадання майна.

Враховуючи, що приватизація майна Державного геологічного підприємства «Луганськгеологія» здійснювалась Фондом державного майна України, суд залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд державного майна України. Третя особа не надала ніяких пояснень по справі.

Оцінивши всі обставини справи, суд вважає, позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про управління об’єктами державною власністю» об'єктами управління державної власності є державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних фондів або залишилося після ліквідації підприємств та організацій.

Статтею 7 цього закону визначено повноваження Фонду державного майна України.

Так, згідно п. і) ч. 1 ст. 7 цього Закону серед повноважень Фонду державного майна України щодо державних підприємств, установ і організацій:

- забезпечення захисту майнових прав держави на території України відповідно до законодавства, а за її межами –відповідно до чинних міжнародних договорів у межах своїх повноважень.

Згідно п. з) ч. 2 ст. 7 даного Закону Фонду державного майна України щодо нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного державного майна - за пропозицією уповноважених органів управління прийняття рішення про подальше використання державного майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських організацій, але перебуває на їх балансі.

Згідно п. 1.3. Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого Наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України 19.05.99 N 908/68, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 червня 1999 р. за N 414/3707 (надалі - Положення 908) управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств в процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, полягає у виборі та забезпеченні уповноваженим органом (державні органи приватизації) способу та умов подальшого використання майна у межах чинного законодавства.

Згідно п. 1.4. Положення 908 (у редакції, що діяла на час приватизації і інвентаризації майна) способи управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, є такими

- здійснення приватизації відповідно до Законів України "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", Про Державну програму приватизації" та інших нормативно-правових актів,

- передача майна в оренду відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна",

- передача майна у комунальну власність у порядку, передбаченому Законом України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності",

- передача майна в управління центральних та місцевих органів виконавчої влади у порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.98 N 1482, );

- передача майна господарським товариствам на умовах договору схову. (в редакції Наказу Фонду державного майна N 787/151 від 20.04.2004р. абзац шостий п. 1.4. викладено таким чином «передача майна на умовах відповідного договору безоплатного зберігання (далі – договору зберігання) відповідно до вимог законодавства»).

Згідно п. 1.4.1. Положення 908 при визначенні способу управління попередньо аналізуються висновки інвентаризаційних комісій про результати інвентаризації державного майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств, але перебуває на їх балансі. Пріоритетним при обранні способу управління державним майном є спосіб його приватизації. Якщо відповідне державне майно не підлягає приватизації, то застосовуються наступні за черговістю способи управління, викладені у п.1.4.

П. 1.4.2. Положення 908 передбачено, що при потребі обрання іншого з перерахованих способів управління державним майном та за умови відповідності обраного в даному разі способу чинному законодавству державні органи приватизації створюють Комісію. На підставі висновку Комісії видається наказ державного органу приватизації, яким визначається спосіб управління майном.

Згідно п. 3 наказу ФДМ України від 05.09.2001р. № 357 встановлено, що забезпечення функції з управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств, але перебуває на їх балансі, за територіальною ознакою - місцем розташування господарських товариств, покладається на Фонд майна АР Крим та регіональні відділення ФДМ України.

З огляду на вищевказане, перебування майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств, на їх балансі, є тимчасовим станом цього майна. А управління цим майном здійснюється відповідними органами приватизації (в тому числі - регіональними відділеннями), і полягає у виборі способу управління шляхом прийняття відповідного наказу органу приватизації і реалізації цього наказу.

30.07.2001р. начальником регіонального відділення ФДМ України по Луганській області затверджено протокол засідання інвентаризаційної комісії по інвентаризації державного майна, яке не увійшло до статутного фонду ВАТ «Луганськгеологія».

Позивачем не доведено, що після затвердження протоколу засідання інвентаризаційної комісії ним здійснювались будь –які дії по визначенню способу управління майном, прийняття будь –яких рішень.

Відповідно до п. 4 Положення 908 господарські товариства, на балансі яких перебуває державне майно, яке не увійшло до статутних фондів у процесі приватизації, несуть відповідальність за збереження такого майна відповідно до Цивільного кодексу України.

Підстави перебування майна, яке не увійшло до статутного фонду відповідача, на його балансі, визначені законодавством, відсутні, а відтак відсутні підстави відповідальності за збереження такого майна відповідно до Цивільного кодексу України.

Підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача збитків відсутні. Питання про розподіл судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати.

Відповідно до ст. 85 ГПК України за згодою позивача у судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного і, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

підписано 18.03.2008р.

Головуючий суддя Т.М.Мінська

Суддя О.С. Палей

Суддя О.О. Седляр