СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

25 лютого 2008 року

м. Севастополь Справа № 2-6/14847-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: Жила Д.О., довіреність б/н від 09.01.08;

відповідача: Сахновський П.В., довіреність №02-29-3349;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Феодосійської міської ради на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Шкуро В.М.) від 19 грудня 2007 року у справі № 2-6/14847-2007А

за позовом           Орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" (вул. Гайдара, 3-а,Сімферополь,95000)

в особі Феодосійської філії орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" (вул. Гарнаєва, 67-а, Феодосія, 98100)

до Феодосійської міської ради (вул. Земська, 4, Феодосія, 98100)

про визнання протиправними дій і скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 19 грудня 2007 року позов задоволено, визнано протиправним і скасований другий абзац п.п. 1.2 п. 1 рішення Феодосійської міської Ради «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді” №1095 від 28.09.2007.

Постанова мотивована тим, що дії та рішення відповідача не ґрунтуються на вимогах Закону України „Про місцеве самоврядування”, Закону України „Про житлово-комунальні послуги” та Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25 квітня 2005 року №60 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 року за №541/10821.

Не погодившись з даною постановою, Феодосійська міська рада звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову господарського суду АР Крим, в позові відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що порушенні застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповним з’ясуванням обставин справи.

У судовому засіданні представник Феодосійської міської ради апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, представник позивача проти скарги заперечував, постанову суду першої інстанції просив залишити без змін.

При повторному розгляді справи в межах апеляційної скарги судова колегія встановила наступне.

Рішенням 23-ї сесії 5-го скликання № 1095 від 28.09.2007 „Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді” Феодосійська міська рада визначила виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді м. Феодосія, в тому числі відповідно до п. 1.2 виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді м. Феодосія по централізованому опаленню визначила Орендне підприємство "Кримтеплокомуненерго" в особі Феодосійської філії ОП "Кримтеплокомуненерго".

У рішенні зазначено, що воно винесено на виконання п. 4 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року, згідно з яким до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, в тому числі, визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга Феодосійської міської ради є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та п. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи державної влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи повинні діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Порядок визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, яким зобов’язаний керуватися орган місцевого самоврядування при визначенні виконавця житлово-комунальних послуг, затверджений Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25 квітня 2005 року №60 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 року №541/10821.

Пункт 4.1 даного Порядку визначає, що виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення (далі - комунальні послуги) може бути виробник зазначених послуг, виконавець послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків чи інший суб'єкт господарювання, з яким дійшли домовленості про надання таких послуг та який відповідає вимогам пункту 1.3 Порядку.

Згідно з п. 1.3 даного Порядку виконавцем житлово-комунальних послуг, визначених у пункті 1.1 Порядку (в тому числі послуг з централізованого опалення), може бути суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання відповідних житлово-комунальних послуг та який може забезпечити виконання обов'язків, визначених у частині другій статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Отже, виходячи з вищевказаних положень законодавства, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виконавцем послуг може бути визнано особу за наявності сукупності наступних ознак: особа повинна бути суб’єктом господарювання; предметом її діяльності є надання відповідних житлово-комунальних послуг; ця особа може забезпечити виконання обов'язків, визначених у частині другій статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"; з нею досягнута домовленість про надання таких послуг.

Стаття 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначає, що виробник –це суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги, а виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Споживачем, стаття 1 даного Закону визначає фізичну чи юридичну особу, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 №630, централізованим опаленням визначена послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпечення нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач внутрішньобудинкові системи теплопостачання не використовує і до кінцевого споживача - населення свою послугу не доводить, а згідно з чинними договорами, укладеними з балансоутримувачами житлових будинків, надає її до визначеної договором та схемою межі балансової належності.

Із статутних документів позивача слідує, що позивач є виробником житлово-комунальних послуг у житловому фонді м. Феодосія по централізованому опаленню (Теплопостачальна організація), тобто, виробляє (створює) житлово-комунальні послуги, а не надає ці послуги кінцевому споживачу – фізичним та юридичним особам. Кінцевому споживачу ці послуги надає той суб’єкт, у власності (на балансі) якого знаходяться внутрішньобудинкові мережі теплопостачання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про теплопостачання” балансоутримувач (будинку, групи будинків, житлового комплексу) є власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі - продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами.

Крім того, стаття 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначає обов’язки виконавця послуг, до обов’язків "Виконавця" відносить, в тому числі, здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; підготовку та укладення із споживачем договору на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; проведення підготовки житлового будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; розгляд претензій та скарг споживачів, утримання в належному технічному стані та здійснення технічного обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством та ін.

Пункти 31, 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги), визначають, що саме Виконавець має право доступу, у тому числі несанкціонованого, в приміщення споживача для ліквідації аварій відповідно до встановленого законом порядку та інші права відповідно до законодавства, а також зобов'язаний контролювати установлені міжповеркові інтервали, проводити періодичну перевірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж), проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта, а також виконувати інші обов'язки відповідно до законодавства.

Такі функції по обслуговуванню внутрішньобудинкової та квартирної системи позивач не здійснює, оскільки законодавством ці обов’язки покладені на балансоутримувачів будинків і споруд, а не на виробника житлово-комунальної послуги з опалення (теплопостачальну організацію).

Викладене свідчить про те, що ОП "Кримтеплокомуненерго" не може забезпечити виконання всіх обов’язків, передбачених ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", тобто, не відповідає вимогам п. 1.3 Порядку, а тому визначення його в особі його Феодосійської філії в якості виконавця послуг суперечить чинному законодавству.

Крім того, п. 2.4 наявних у матеріалах справи договорів про постачання теплової енергії, укладених між ОП "Кримтеплокомуненерго" в особі Феодосійської філії та житлово-експлуатаційними організаціями м. Феодосії, які на час розгляду даної справи є чинними, визначено, що виконавцем по теплопостачанню є житлово-експлуатаційні організації.

За умовами даних договорів позивач взяв на себе зобов’язання постачати Виконавцям теплову енергію у вигляді гарячої води, а Виконавці зобов'язались укласти договори з квартиронаймачами, власниками квартир та вбудованих приміщень, а також оплачувати отриману теплову енергію по затвердженим тарифам у строки та порядку, передбачені даним договором, що в повному обсязі відповідає вищенаведеним положенням Закону України "Про теплопостачання" та Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Отримання ж коштів позивачем безпосередньо від кінцевих споживачів послуг з теплопостачання ґрунтується на умовах договорів-доручень, укладених позивачем з відповідними житлово-експлуатаційними організаціями, що також підтверджується матеріалами справи. Отже, всупереч доводам відповідача, отримання позивачем даної оплати та укладення договорів з реструктуризації заборгованості не свідчить про існування прямих договірних відносин між позивачем і споживачами послуг з теплопостачання у житловому фонді (населення) тощо.

Договорами визначено, що межі обслуговування та відповідальність "Теплопостачальної організації" за відпуск теплової енергії визначається балансовою приналежністю та схемою або описом, що додаються до договору. Межею балансової приналежності теплових мереж є фланець за першою задвижкою в ТК на вводі у будинок або по зрізу будинку (визначається схемою).

Вказані договори є чинними, недійсними у встановленому законом порядку судом не визнані та не розірвані сторонами, у зв’язку з чим визначення відповідачем виконавцем іншої особи також є необґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Приморської селищної ради від 16.04.2007 виконавцем комунальних послуг з централізованого опалення у житловому фонді комунальної власності Приморської селищної ради – Гагаринського масиву визначено КЖЕП "Приморський-1", що також підтверджує правомірність доводів позивача, що виконавцем житлово-комунальних послуг повинні визначатись саме житлово-експлуатаційні організації, на балансі яких перебуває житловий фонд та які безпосередньо надають житлово-комунальні послуги кінцевому споживачу.

Відповідно до п. 1 ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування", до повноважень місцевих органів самоврядування відноситься управління об’єктами житлово-комунального господарства та іншими об’єктами, які знаходяться у комунальній власності відповідних територіальних громад.

ОП "Кримтеплокомуненерго" є самостійним господарюючим суб’єктом, майно якого складає цілісний майновий комплекс, переданий йому в оренду Фондом майна АР Крим, у зв’язку з чим взаємовідносини з відповідачем повинні будуватись на добровільній договірній основі, що передбачено ст.. 18 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що між сторонами по справі на договірних засадах була досягнута домовленість про виконання позивачем обов’язків виконавця послуг з централізованого опалення в м. Феодосії.

Частина 1 статті 19 Конституції України визначає, що ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно зі статтею 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства і особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи повинні діяти тільки з підстав, в межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Пункт 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" також передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що рішення відповідача № 1095 від 28.09.2007 в частині визначення позивача виконавцем житлово-комунальних послуг з теплопостачання винесено безпідставно, адже не ґрунтується на чинному законодавстві України, а також без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

При розгляді даної справи судова колегія виходить також з того, що постановою Господарського суду АР Крим від 14.06.2007 у справі № 2-29/7539-2007А та постановою ГС АР Крим від 20.08.2007 у справі № 2-29/9952-2007А, які набрали законної сили, встановлено факт неправомірності визначення виконавцем послуг як ОП "Кримтеплокомуненерго" (головного підприємства), так і Феодосійської філії ОП "Кримтеплокомуненерго" (відокремленого структурного підрозділу).

Стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, всупереч даній нормі, відповідач будь-яких доказів правомірності своїх дій та свого рішення суду не надав.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. а отже, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись статтями 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Феодосійської міської ради залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 19 грудня 2007 року у справі № 2-6/14847-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя

Судді