ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.05.08 р.                     Справа № 2/70

Суддя господарського суду Донецької області Мартюхіна Н.О.

при секретарі судового засідання Трубачевій А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Комунального комерційного підприємства “Маріупольтепломережа” м. Маріуполь

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Мрія” м. Маріуполь

про стягнення заборгованості у сумі 17890,76 грн.

За участю

представників сторін:

від позивача: Степанчук Є.М. за довір.

від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Комунальне комерційне підприємство “Маріупольтепломережа” м. Маріуполь звернувся до господарського суду Донецької області позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Мрія” м. Маріуполь про стягнення заборгованості в сумі 17890,76 грн., з яких 8945,38 грн. – сума заборгованості за поставлену теплову енергію, 8945,38грн. – пеня.

В позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору на відпуск теплової енергії № 125 від 01.10.2005р.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив відзив на позовну заяву не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надіслання на його адресу рекомендованих листів з повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України станом на 18 квітня 2008р. значиться Товариство з обмеженою відповідальністю “Мрія” за адресою: 87539, м. Маріуполь, пр-т. Металургів, 77 за зазначеною адресою Господарським судом направлялися рекомендовані листи з повідомлення про вручення поштового відправлення.

З урахуванням цих даних, суд вважає належним виконання обов’язку щодо повідомлення відповідача про вчинені судом процесуальні дії та можливим розглянути спір, згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в справі матеріалами. До того ж, згідно ст. 59 ГПК України, надання відзиву на позов є правом відповідача.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, з огляду на достатність представлених матеріалів, справа розглянута згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

01.10.2005р. між Комунальним комерційним підприємством “Маріупольтепломережа” м. Маріуполь (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Мрія” (Споживач), був укладений договір № 125 на відпуск теплової енергії.

Відповідно до пункту 1.1. договору Постачальник подає теплову енергію для об’єктів Споживача, перерахованих в додатку до договору.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що нормативна тривалість опалювального періоду 183 дня. Початок та закінчення опалювального періоду визначається погодними умовами та встановлюється виконкомом міськради. В разі збільшення опалювального періоду понад нормативного Споживач оплачує всю вартість фактично отриманої теплової енергії.

Згідно до п. 3.1., 3.2. Постачальник зобов’язується забезпечити безперебійне постачання теплової енергії об’єктів Споживача в відповідності з договором. Споживач зобов’язується щомісячно оплачувати послуги теплопостачання в відповідності з об’ємами теплоспоживання.

Кількість теплової енергії що відпускається Споживачу розраховується теплопостачальною організацією відповідно підключеним розрахунковим або проектними тепловими навантаженнями опалювальних зданій (споруд) в відповідності з “Нормами та вказаннями по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських зданій, а також господарсько-побутові потреби в Україні КТМ 204” , затверджені Держжилкоммунгоспом України 14.12.1993р., а при наявності засобів обліку – за приладами обліку, встановленим на тепловому вводі Споживача. Засоби обліку пломбуються у встановленому порядку (п.3.3.).

Відповідно до п. 4.1. Споживач за отриману теплову енергію здійснює оплату по фіксованим тарифам, затвердженим Маріупольським виконкомом міської ради, в строк до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, які встановлені з розрахунку споживання теплової енергії в продовж всього опалювального періоду.

Пунктом 4.3. договору встановлено, що в разі не оплати рахунку в указаний строк Споживачу нараховується пеня відповідно Закону України № 543/96 ВР від 22.11.1996р., в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня. Споживачу – суб’єкту підприємницької діяльності пеня нараховується в відповідності з Законом України “Про відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги” № 686-ХІV від 20.05.1999р. в розмірі 1% за кожен день прострочки.

В підтвердження виконання договору з боку позивача надано акти про включення центрального опалення від 20.10.2006р.

Позивачем були виставлені рахунки, які додані до матеріалів справи від 23.05.2007р. на суму 6217,31грн., від 25.04.2007р. на суму 2706,45грн., від 23.05.2007р. на суму 21,64грн., а всього на загальну суму 8945,38грн.

Зазначені рахунку були направлені на адресу відповідача або вручені на руки, про що свідчать реєстри поштових відправлень та отримання рахунків на руки що додані до матеріалів справи.

Відповідач умови договору не виконав, за отриману теплову енергію не розрахувався в повному обсязі. У зв’язку з чим за відповідачем за період з березня 2007р. по травень 2007р. рахується заборгованість в розмірі 8945,38 грн.

Доказів погашення суми боргу в розмірі 8945,38 грн. відповідач не представив.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України),

Зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Аналогічні положення щодо виконання зобов’язань містить Господарський кодекс України. Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Щодо вимог позивача про стягнення пені в розмірі 8945,38грн., які нараховані позивачем згідно пункту 4.3. договору за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань за період з 11.04.2007р. по 11.12.2007р., то суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 627 ЦК України сторони вільні в укладанні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Умовами договору № 125, а саме п. 4.3. сторони домовилися що в разі не оплати рахунку в строк визначений договором Споживачу – суб’єкту підприємницької діяльності нараховується пеня в відповідності з Законом України “Про відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги” № 686-ХІV від 20.05.1999р. в розмірі 1% за кожен день прострочки.

Крім того необхідно зазначити що ч. 1 ст. 231 ГК України встановлено що законодавством щодо окремих видів зобов’язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

З огляду на вказане перевіривши розрахунок пені, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення пені в розмірі 8945,38грн. за період з 11.04.2007р. по 11.12.2007р. обґрунтовані, доведені належним чином та підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України “Про відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги та утримання прибудинкових територій”, ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82 – 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунального комерційного підприємства “Маріупольтепломережа” м. Маріуполь до Товариства з обмеженою відповідальністю “Мрія” м. Маріуполь про стягнення 17890,76 грн. – задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Мрія” (87539, Донецька область, м. Маріуполь, пр-т. Металургів, 77, р/р 8, МФО 334185, ЗКПО 13524578) на користь Комунального комерційного підприємства “Маріупольтепломережа” (87518, м. Маріуполь, вул. Гризодубовой, 1, р/р № 8100 в філії ЗАТ “Донгорбанк”, МФО 335786, ) заборгованість в розмірі 8945,38грн., пеню в розмірі 8945,38грн., витрати по сплаті державного мита в розмірі 178,91грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118грн.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення суду може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дні прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дні набрання рішенням законної сили.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя