СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

24 березня 2008 року

Справа № 2-15/10326-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Щепанської О.А.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Черткової І.В.,

за участю представників сторін:

позивача: Ющенко Тетяни Анатоліївни, довіреність №002-Д від 03.01.2008, Відкритого акціонерного товариства "Крименерго";

позивача: Півник Ірини Олексіївни, довіреність №207-Д від 14.03.2008, Відкритого акціонерного товариства "Крименерго";

відповідача: Бови Андрія Петровича, довіреність №0012 від 09.01.2008, Національного аграрного університету;

відповідача: Петренка Сергія Васильовича, довіреність №1348 від 07.04.2006, Відокремленого підрозділу Національного аграрного університету "Навчально-дослідне господарство "Комунар";

відповідача: Касимової Світлани Василівни, довіреність №б/н від 01.10.2007, Відокремленого підрозділу Національного аграрного університету "Навчально-дослідне господарство "Комунар";

розглянувши апеляційну скаргу Відокремленого підрозділу Національного аграрного університету "Навчально-дослідне господарство "Комунар" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Іщенко Г.М.) від 11 грудня 2007 року у справі № 2-15/10326-2007,

за позовом           Відкритого акціонерного товариства "Крименерго" (вул. Київська, 74/6,Сімферополь,95034)

до           Національного аграрного університету (вул. Героїв оборони, 15, корп. 3, Київ 41, 03041)

в особі відокремленого підрозділу Національного аграрного університету "Навчально-дослідне господарство "Комунар" (вул. Кримська, 7, Молодіжне, Сімферопольський р-н, 97501)

про стягнення 447356,83грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 11 грудня 2007 року у справі №2-15/10326-2007 (суддя І.А. Іщенко) частково задоволено позов відкритого акціонерного товариства "Крименерго" до Національного аграрного університету в особі відокремленого підрозділу Національного аграрного університету "Навчально-дослідне господарство "Комунар" про стягнення 447356,83грн.

Суд стягнув з Національного аграрного університету в особі відокремленого підрозділу Національного аграрного університету "Навчально-дослідне господарство "Комунар" на користь відкритого акціонерного товариства "Крименерго" 400000,00грн. заборгованості, 9000,00грн. річних, 4449,99грн. інфляційних витрат, 4134,50грн. держмита та 109,06грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням господарського суду, звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати зазначене рішення місцевого господарського суду у частині стягнення 400000,00грн. заборгованості, 9000,00грн. річних, 4449,99грн. інфляційних витрат, 4134,50грн. держмита та 109,06грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Сторона посилається на те, що господарським судом при прийнятті рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.03.2008 року у складі судової колегії було здійснено заміну судді Волкова К.В., у зв'язку з зайнятістю в іншому судовому процесі, на суддю Ґонтаря В.І.

В судовому засіданні з 11.03.2008 року по 13.03.2008 року було оголошено перерву.

На підставі статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія повторно розглянувши матеріали справи, встановила наступне.

Позивач - відкрите акціонерне товариство "Крименерго" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Національного аграрного університету про стягнення 447356,83грн., в тому числі 400000,00грн. основного боргу, 4449,99грн. інфляційних втрат, 9000,00грн. річних, 33906,84грн. пені.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.07.2007 позовну заяву з доданими до неї матеріалами було направлено за територіальною підсудністю до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Резолюцією голови господарського суду Автономної Республіки Крим розгляд справи доручено судді І.А. Іщенко.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 30.07.2007 було порушено провадження у справі, а також замінено відповідача Національний аграрний університет на Національний аграрний університет в особі Відокремленого підрозділу Національного аграрного університету "Навчально-дослідне господарство "Комунар" у порядку статті 24 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач свої позовні вимоги мотивував порушенням відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати визнаної відповідачем заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 400000,00грн., що і стало приводом для звернення Відкритого акціонерного товариства "Крименерго" з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку та нарахування штрафних санкцій.

Представник відповідача посилається на сплив строків позовної давності, у зв'язку з чим сума заборгованості була включена відповідачем до валового доходу, крім того, доповненням до апеляційної скарги, відповідач повідомив, що він не є належним відповідачем, тому що, він не являється правонаступником Державного підприємства "Навчально-дослідне господарство "Комунар".

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково.

Судова колегія розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції та як вбачається з Положення про відокремлений підрозділ Національного аграрного університету "Навчально-дослідне господарство "Комунар" є відокремленим підрозділом Національного аграрного університету (далі -НАУ), створене за наказом ректора №138 від 10 березня 2006.

Навчально-дослідне господарство є правонаступником (в межах переданого йому майна) Державного підприємства навчально-дослідного господарства "Комунар" Кримського державного агротехнологічного університету, створеного на підставі Постанови Ради Міністрів УРСР від 20.05.1956 №145 "Про передачу радгоспу "Комунар" із підпорядкування тресту радгоспів в підпорядкування Кримського сільськогосподарського інституту для створення на його базі навчально-дослідного господарства".

Відповідно до наказу Міністерства агропромислового комплексу України, від 10 вересня 1997 №31 навчально-дослідне господарство "Комунар" Кримського сільськогосподарського інституту перейменовано в державне підприємство "Комунар" Кримського державного аграрного університету.

Згідно з наказом Міністерства агарної політики України від 19 червня 2002 №179 державне підприємство навчально-дослідне господарство "Комунар" Кримського державного аграрного університету було перейменовано на державне підприємство "Навчально-дослідне господарство "Комунар" Кримського державного агротехнологічного університету.

В свою чергу, Відкрите акціонерне товариство "Крименерго" перейменовано відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Товариства від 12.11.1999 з Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Крименерго" створеної відповідно до Указу Президента України від 4 квітня 1995 року "Про структурне перетворення в електроенергетичному комплексі України" та наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 21.07.1995 №127".

Відкрите акціонерне товариство "Крименерго" є правонаступником прав та обов'язків Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Крименерго".

Матеріалами справи підтверджується, що 13.05.1999 між Сімферопольськими районними електромережами ДАЕК "Крименерго" (Енергопостачальна організація) (позивач) та Навчально-дослідним господарством "Комунар" (Споживач) (відповідач) було укладено договір №19 (а.с.15-16).

Відповідно до пункту 1.1 Договору, сторони зобов'язані керуватися дійсним Договором, додатками до нього, рішеннями Уряду, Правилами користування електричною енергією а також іншими директивними документами, що регламентують питання користування електричною енергією.

Як встановлено рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.05.2003 у справі №2-14/3931-2003 у відповідності з Договором №19 від 13.05.1999 Енергопостачальна організація надавала Споживачу послуги по електропостачанню.

Сторонами пунктом 3.2.1 Договору передбачено обов'язок споживача здійснювати кінцевий розрахунок по показникам електроприладів до 28 числа щомісячно.

Оплату відповідач здійснював несвоєчасно та не в повному обсязі.

Листом №365 від 26.12.2001 відповідач направив структурному підрозділу позивача - Сімферопольському району електричних мереж графік реструктуризації заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 671533,46грн., яка склалася на період 01.01.2000, в тому числі зобов'язався погасити заборгованість у розмірі 90000,00 грн. протягом 2002 (а. с. 24).

Також, вказаним графіком передбачений обов'язок відповідача погасити заборгованість у розмірі 120000,00грн. у 2003 році.; 461533,46грн. у 2004 році, в тому числі у 1 кварталі - 61533,46грн., у 2 кварталі - 100000,00грн., у 3 кварталі - 150000,00грн., у 4 кварталі - 150000,00грн.

Зазначений лист узгоджений заступником начальника Сімферопольського району електричних мереж. Тобто, сторони досягли згоди про порядок оплати заборгованості.

Отже, вказаним рішенням господарського суду з відповідача було стягнуто на користь позивача 966406,22грн. заборгованості, в тому числі 90000,00грн. заборгованості по графіку реструктуризації та 876406,22грн. заборгованості за 2000-2002.

Дані факти мають преюдиціальний характер, оскільки згідно частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Крім того, у зазначеному рішенні від 05.05.2003 у справі №2-14/3931-2003 було встановлено, що листом №365 від 26.12.2001 сторони змінили умови оплати поза умов та порядку, передбачених у договорі, однак угоди про укладення графіку реструктуризації, як невід'ємної частини договору не досягли.

Проте, відповідач не виконав свої обов'язки за вказаним графіком реструктуризації заборгованості за спожиту електричну енергію щодо повної та своєчасної оплати заборгованості, що і послужило підставою для звернення Відкритого акціонерного товариства "Крименерго" з позовом до суду про стягнення вказаної заборгованості у розмірі 400000,00грн. за період з 2-4 квартали 2004 в примусовому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, у порушення норм чинного законодавства, не представив суду доказів виконання свого зобов'язання оплати заборгованості згідно графіку реструктуризації за період з 2 по 4 квартали 2004 року у розмірі 400000,00грн., в той час як відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона має довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень способом, який встановлений законом для доведення такого роду фактів.

Таким чином, на думку судової колегії, суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги посилання відповідача щодо включення суми заборгованості у розмірі 400000,00грн. у стягнену рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.05.2003 у справі №2-14/3931-2003 суму заборгованості у розмірі 966406,22грн., оскільки як вже було зазначено судом раніше у вказану суму 966406,22грн. увійшли лише 90000,00грн. заборгованості по графіку реструктуризації, строк оплати яких встановлений у 2002 році.

Крім того, суд першої інстанції також не прийняв у якості доказу відповідача своїх заперечень рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 01.04.2003 у справі № 2-3/693-2003, яким з Навчально-дослідного господарства "Комунар" було стягнуто на користь відкритого акціонерного товариства "Крименерго" в особі Сімферопольськими міськими електричними мережами 562266,68грн. з огляду на наступне.

По-перше, вказана сума заборгованості була стягнута за неналежне виконання умов договору №113 від 01.01.1991. По-друге, вказаний договір був укладений відповідачем з структурним підрозділом відкритого акціонерного товариства "Крименерго" Сімферопольськими міськими електричними мережами, в той час, як договір №19 від 13.05.1999 укладений з Сімферопольськими районними електромережами відкритого акціонерного товариства "Крименерго".

Щодо посилання відповідача на пропущений строк позовної давності, то суд першої інстанції вказав наступне.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Поняття строку визначено Цивільним кодексом України.

Так, відповідно до статті 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до статті 254 Цивільного кодексу України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку; до строку, що визначений півроком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями, при цьому відлік кварталів ведеться з початку року; строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку; строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п'ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Також, статтею 255 Цивільного кодексу України визначений порядок вчинення дій в останній день строку. Так, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Отже, з огляду на викладене, суд першої інстанції вірно, на думку судової колегії дійшов висновку про те, що кінцевий строк погашення відповідачем заборгованості у розмірі 400000,00грн. передбаченої графіком до сплати необхідно обчислювати наступним чином - 30.06.2004 - на суму 100000,00грн., 30.09.2004 - на суму 150000,00грн. 31.12.2004 - на суму 150000,00грн.

Статтею 256 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, початок перебігу строку позовної давності становить з наступного дня після настання кінцевого строку виконання заборгованості:

01.07.2004 - на суму 100000,00грн.,

01.10.2004          - на суму 150000,00грн.;

01.01.2004          р. - на суму 150000,00грн.

Відповідно, перебіг строку позовної давності повинен скінчитися:

01.07.2007 - на суму 100000,00грн.,

01.10.2007 - на суму 150000,00грн.;

01.01.2005 - на суму 150000,00грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права 26.06.2007, про що свідчать відтиски штампів поштового відділення на поштовому конверті з позовною заявою (а. с. 56), а отже в межах передбаченого законом строку позовної давності.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення 400000,00грн. заборгованості згідно з графіком реструктуризації заборгованості за 2-4 квартали 2004 підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають стягненню з відповідача.

Також, позивач просив стягнути з відповідача суму інфляційних втрат у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань у розмірі 4449,99грн. та 3% річних у розмірі 9000,00грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з Національного аграрного університету в особі Відокремленого підрозділу Національного аграрного університету "Навчально-дослідне господарство "Комунар" інфляційних втрат у розмірі 4449,99грн. станом на 21.06.2007, судом першої інстанції, правомірно на думку апеляційної інстанції було визнано обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо встановлення обов'язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд першої інстанції визнав таким, що кореспондується зі статтею 536 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти.

Так, відповідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з Національного аграрного університету в особі Відокремленого підрозділу Національного аграрного університету "Навчально-дослідне господарство "Комунар" 3% річних у розмірі 9000,00грн. станом на 21.06.2007 підтверджуються матеріалами справи та підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у розмірі 33906,84грн. за період з 21.12.2006 по 21.06.2007, обґрунтовуючи правові підстави її стягнення пунктом 4.2.1 Договору.

З представлених доказів в матеріалах справи вбачається, що рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.05.2003 у справі №2-14/3931-2003, яке набрало законної сили, було встановлено, що листом №365 від 26.12.2001 сторони змінили умови оплати поза умовами та порядком, передбачених у договорі, однак угоди про укладення графіку реструктуризації, як невід'ємної частини договору не досягли.

Таким чином, на вказаний графік не поширюються умови договору №19 від 13.05.1999, в тому числі пункт 4.2.1. Договору, стосовно забезпечення виконання зобов'язання у вигляді пені.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що є підстави для відмови у задоволенні нарахованої позивачем пені за невиконання відповідачем умов графіку реструктуризації заборгованості.

Отже, судова колегія не може прийняти до уваги посилання відповідача, які було викладено в апеляційній скарзі, оскільки вони суперечать чинному законодавству та спростовуються доказами наданими в матеріалах справи, факт правонаступництва встановлено як Положенням про відокремлений підрозділ Національного аграрного університету "Навчально-дослідне господарство "Комунар" так і рішенням суду - ухвалою господарського суду міста Києва від 09.07.2007 у справі №06-5-37/526 (а. с. 57-58).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення було прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 11 грудня 2007 року у справі № 2-15/10326-2007 залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу Відокремленого підрозділу Національного аграрного університету "Навчально-дослідне господарство "Комунар" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                            О.А. Щепанська

Судді                                                                                          В.І. Гонтар

І.В. Черткова