КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2008                                                                                           № 12/316/28

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:           Гольцової Л.А.

Рябухи В.І.

за участю секретаря

судового засідання           Терещенко Я.О.

представників сторін

- позивача: не з’явився,

- відповідача: не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Уманьавтодор"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.01.2008

у справі № 12/316/28 (Лавриненко Л.М.)

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства "Уманьавтодор"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Продімпекс"

про                                                  визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство “Уманьавтодор” (далі-позивач) звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Продімпекс” (далі-відповідач) про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 18.11.04 № 18/11.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 15.01.08 в позові відмовлено повністю.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати у зв’язку з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким визнати повністю недійсним договір купівлі-продажу від 18.11.04 № 18/11, та зобов’язати відповідача повернути позивачеві 989 100 грн., які були сплачені останнім згідно платіжного доручення від 18.11.04 № 3600.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідачем не був наданий.

Представники сторін в судове засідання не з’явилися, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Неявка представників сторін в судове засідання, на думку колегії суддів, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для її розгляду.

Дослідивши наявні докази, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

18.11.04 між сторонами у справі було укладено договір купівлі-продажу № 18/11 (далі-договір), відповідно до п.1.1. якого відповідач (продавець) зобов’язався продати та передати, а позивач (покупець) прийняти та оплатити зерно (далі-Товар), а саме: пшеницю 4 кл. в кількості 1570тн за ціною 630 грн./тн з ПДВ, всього на суму 989 100 грн.

Згідно з п. 3.1 договору відповідач продає товар на умовах франко-склад (EXW, Інкотермс 2000р.) ВАТ Азовський ХПП.

Поставка товару за даним договором здійснюється до 18.11.04 (п. 3.3 договору).

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує, що відповідач під час укладення договору навмисно ввів його в оману щодо обставин, які мають істотне значення при вчиненні спірного правочину, – мало місце замовчування відповідачем фактичної відсутності на ВАТ “Азовське хлібоприймальне підприємство” 1570 тн пшениці 4 класу.

Відповідно до вимог ст. 203 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Термін EXW “франко-завод” у визначенні Правил Інкотермс 2000р. передбачає обов’язок продавця передати товар в розпорядження покупця на своєму підприємстві або в визначеному місці (наприклад, на складі і т. ін.) та понесення покупцем всіх витрат та ризиків у зв’язку з перевезенням товару з місця передачі до місця призначення.

Колегія суддів, погоджуючись з висновком місцевого суду, вважає, що посилання сторонами договору на правила Інкотермс 2000р. та визначення місця передачі товару Азовське ХПП не означає, що товар, належний до передачі за договором на момент його укладення, повинен був знаходитись в місці передачі – Азовському ХПП. Продавець не позбавлений права для належного виконання договірних зобов’язань доставити товар в місце його передачі після укладення договору. Крім того, сторонами не визначено, що предметом договору є товар, який на момент укладення договору знаходиться на складі Азовського ХПП.

Відповідно до ст. 24 Закону України “Про зерно та ринок зерна в Україні” власники зерна мають право укладати договори складського зберігання зерна на зберігання зерна у зернових складах з отриманням складських документів на зерно, а також зберігати зерно у власних зерносховищах.

Зерновий склад на підтвердження прийняття зерна видає один із таких документів: подвійне складське свідоцтво; просте складське свідоцтво; складську квитанцію. Форма бланків складських документів на зерно, порядок їх випуску, передачі, продажу зерновим складам встановлюються Кабінетом Міністрів України (ст. 37 Закону України “Про зерно та ринок зерна в Україні”).

Наказом Міністерства аграрної політики України від 27.06.03 № 198 “Про затвердження Положення про обіг складських документів на зерно”, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.07.03 за № 605/7926, введено в обіг складські документи на зерно для суб’єктів зберігання зерна всіх форм власності.

Згідно з ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що 18.11.04 між відповідачем та ТОВ “Крим Агро Трест” було укладено контракт № 18/11-04, відповідно до умов якого ТОВ “Крим Агро Трест” зобов’язалося передати у власність ТОВ “Продімпекс” пшеницю продовольчу врожаю 2004 року на умовах EXW ФРАНКО-ЕЛЕВАТОР ВАТ “Азовське ХПП” Кримської області, в кількості 1570 метричних тонн, в зв’язку з чим було виписано складську квитанцію на зерно № 185 від 18.11.04 серії АБ №018288 (а.с.40) щодо переоформлення з ТОВ “Крим Агро Трест” пшениці 4 класу в кількості 1570 000 кг та передано на зберігання до ВАТ “Азовське ХПП” від ТОВ “Продімпекс”, на підставі договору складського зберігання від 18.11.04 № 49.

Оскільки Азовське хлібоприймальне підприємство є фактично зерновим складом, укладення між відповідачем та ВАТ “Азовське ХПП” договору № 49 на зберігання сільськогосподарських культур від 18.11.04, виписка складської квитанції ВАТ “Азовське ХПП” свідчать про прийняття на зберігання від відповідача зерна пшениці 4 класу в кількості 1570 тонн.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 спірного договору, умов EXW “франко-завод” та згідно складської квитанції на зерно від 18.11.04 № 186 серії АБ №018289 (а.с.41) з відповідача було переоформлено на зберігання Відкритому акціонерному товариству “Азовське ХПП” від ВАТ “Уманьавтодор” аналогічну кількість пшениці 4 класу.

Позивач платіжним дорученням від 18.11.04 № 3600 провів оплату в сумі 989 100 грн. на рахунок відповідача за отриману пшеницю.

З урахуванням викладеного колегія суддів, погоджуючись з місцевим господарським судом, вважає, що відповідачем вжито заходів для виконання умов купівлі-продажу пшениці 4 класу, встановлених сторонами спірним договором. Таким чином, договір купівлі-продажу від 18.11.04 № 18/11 відповідає вимогам, які встановлені частинами першою – третьою, п’ятою статті 203 ЦК України, ст.ст. 655, 656 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Частиною 1 статті 229 ЦК України встановлено, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов’язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів, які підтверджують, що відповідач умисно діяв щодо заперечення або замовчування обставин, які мали істотне значення в момент укладення спірного договору позивачем не було надано ні суду 1-ої інстанції, ні апеляційному господарському суду.

Пунктами 1.3, 1.11 Положення про обіг складських документів на зерно встановлено, що бланки складських документів на зерно є бланками документів суворої звітності. Їх виготовлення, отримання, доставка, облік, зберігання, видача, списання проводяться згідно з чинним законодавством. Складська квитанція на зерно виписується складом одночасно з прийняттям зерна на зберігання.

Після заповнення реквізитів складського документа на зерно, реєстрації його у Реєстрі складських документів на зерно з присвоєнням порядкового номера, один примірник оригіналу заповненого бланка складського документа передається поклажодавцеві або вповноваженій ним особі, а другий залишається на складі. Поклажодавець чи вповноважена ним особа на підтвердження отримання складського документа ставить власний підпис у Реєстрі складських документів на зерно, що ведеться зерновим складом. (п.1.19.,1.20. Положення).

Колегія суддів, погоджуючись з місцевим судом, вважає, що додана позивачем до позовної заяви копія копії акту документальної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності в ВАТ “Азовське ХПП” за період з 01.01.04 по 02.03.05 від 14.04.05 № 31-21/045 не може бути прийнята судом до уваги як доказ обґрунтованості позовних вимог, оскільки ревізія проводилась на підставі вилучених звітів про рух та переміщення зерна. Документи первинного обліку (складські квитанції), які згідно п.п. 3.3, 3.5 Положення про обіг складських документів на зерно повинні зберігатись на складі, та реєстри складських квитанцій в процесі ревізії не досліджувались.

Копія довідки, виданої начальником Держхлібінспекції АР Крим, судом також не приймається як належний доказ у справі, оскільки в ній зазначено, що позивачем придбано у відповідача по спірному договору 1570 000 кг пшениці 4 класу врожаю 2004 року, видана складська квитанція на зерно від 18.11.04 № 186 серії АБ № 018289, та лабораторією виписана карта аналізу зерна від 18.11.04 № 76 з показниками якості.

Про відсутність факту введення відповідачем позивача в оману свідчить і факт проведення позивачем оплати товару, після одержання ним складської квитанції, як передбачено умовами спірного договору.

З огляду на зазначене колегія суддів так само як і суд 1-ої інстанції дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у їх задоволенні.

Доводи позивача у скарзі щодо порушення місцевим судом норм матеріального і процесуального права, неповного з’ясування обставин справи колегія суддів вважає безпідставними, такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вони відтворюють доводи, викладені останнім у позовній заяві. Ці обставини були досліджені та правильно оцінені судом 1-ої інстанції під час розгляду справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що місцевим судом повно з’ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а рішення винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.01.08 у справі № 12/316/28 залишити без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Уманьавтодор” – без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Григорович О.М.

Судді                                                                                          Гольцова Л.А.

Рябуха В.І.

26.06.08 (відправлено)