СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

12 травня 2008 року

Справа № 2-16/14290-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гоголя Ю.М.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Волкова К.В.,

секретар судового засідання                                        Рєвєнко М.Ю.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився, Закрите акціонерне товариство "УКпостач";

відповідача: не з'явився, Красноперекопська об'єднана державна податкова інспекція в Автономній Республіці Крим;

розглянувши апеляційну скаргу Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Омельченко В.А.) від 21.02.2007 у справі №2-16/14290-2007А

за позовом           Закритого акціонерного товариства "УКпостач" (вул. Північна, 1-а,Красноперекопськ,96000)

до           Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим (вул. Північна, 2,Красноперекопськ,96000)

про визнання нечинним рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Закрите акціонерне товариство "Укпостач" (далі –ЗАТ "Укпостач"), звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим (далі –Красноперекопська ОДПІ), з врахуванням уточнення позовних вимог, про визнання нечинним рішення Красноперекопської ОДПІ № від 17.09.2007, в частині безпідставного нарахування пені у розмірі 56 391,48грн.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.02.2008 у адміністративній справі № 2-16/14290-2007А задоволено позов ЗАТ "Укпостач" до Красноперекопської ОДПІ про визнання нечинним рішення. Визнано нечинним рішення Красноперекопської ОДПІ № від 17.09.2007 в частині нарахування пені у розмірі 56 391,48грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 03,40грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що із загального розміру нарахованої позивачу спірним рішенням пені (92600,69грн.), розмір пені у 56391,48 грн. нараховано йому необґрунтовано.

Зокрема, по зовнішньоекономічному контракту № 04/02 від 04.02.2005 з UKRAINIAN BEER COMPANI INC (Канада) позивачу нарахована пеня в розмірі 47869,93грн., з якої правомірною визнано 75,16 грн. (сума, що визнана позивачем). Нарахування решти вказаної суми судом визнано таким, що суперечить п. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" № 185/94 від 23.09.1994 (далі –Закон № 185/94), відповідно до якого в разі прийняття судом позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом термінів, передбачених експортно-імпортними контрактами, терміни, передбачені ст. 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Нарахування пені в розмірі 6334,23 грн. за контрактом № 003/20-60 від 17.10.2006, укладеним з ТОВ "Ю БІ СІ КУЛ-Б" (Росія), та пені у розмірі 14340,58грн. за контрактом № 01 від 09.02.2007 з ТОВ "UBC COOL ASTANA" (Казахстан) судом визнано таким, що суперечить п. 2.3 Інструкції "Про порядок здійснення контролю і отримання ліцензії по експортних, імпортних і лізингових операціях", затвердженої Постановою правління НБУ № 136 від 24.03.1999 та п. 16.3 ст. 16 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" № 2181-Ш від 21.12.2000, з наступними змінами і доповненнями. При цьому зазначив, що при визначенні пені за даним епізодом відповідач необґрунтовано врахував день надходження валютної виручки як день прострочення.

За контрактом № 003/20-98 від 10.11.2006, укладеним ним з CHANGSHU TANRA IMP & EXP.CO (Китай), правомірним визнано нарахування пені у розмірі 11633,35грн. з вказаних позивачем 17665,06грн. Як зазначає суд першої інстанції, решта пені нарахована неправильно внаслідок того, що відповідач неправильно визначив дату перетину товаром митного кордону України та не врахував відмітки на коносаментах Південної регіональної митниці від 12.04.2007, а в основу розрахунку пені поклав дату відмітки митниці на ВМД - 18.04.2007.

Не погодившись з вказаною постановою господарського суду, відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду скасувати, як таку, що винесена при неповному з'ясуванні обставин справи та з порушенням норм матеріального права, з підстав, вказаних в ній; прийняти нову постанову, в позові відмовити.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 07.05.2008, суддю Сотула В.В., замінено на суддю Горошко Н.П.

У судове засідання, яке відбулося 12.05.2008, після перерви, яка оголошена 07.05.2008, представники сторін не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Судова колегія, враховуючи вимоги п. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи, вважає можливим розглянути справу за відсутністю представників сторін, оскільки вони не надіслали судовій колегії доказів про наявність поважних причин неявки у судове засідання, а крім того, їх явку не визнано обов’язковою.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

20.08-30.09.2007 Красноперекопською ОДПІ проведена виїзна позапланова перевірка ЗАТ "Укпостач" з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 01.01.2007 по 20.08.2007, під час якої встановлено порушення позивачем вимог ст.ст. 1, 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" № 185/94 від 23.09.1994 з наступними змінами і доповненнями, в частині порушення термінів розрахунків за експортними контрактами та в частині порушення термінів розрахунків за імпортними контрактами, за результатами якої складено акт перевірки № 605/22-0/30169718 від 04.09.2007.

Вказаний акт перевірки був покладений в основу рішення Красноперекопської ОДПІ № від 17.09.2007 про застосування штрафних (фінансових) санкцій, яким на підставі ст. 4 зазначеного Закону позивачу нарахована пеня за кожний день прострочення в розмірі 0,3% від суми недоотриманої виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості, в розмірі 92600,69грн.

Позивач оскаржує нарахування пені у розмірі 56 391,48 грн. Решту суми пені позивач визнає.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню у зв’язку з наступним.

Як вбачається з контракту № 04/02 від 04.02.2005 з UKRAINIAN BEER COMPANI INC (Канада), який укладено на продаж товару у кількості, в асортименті та на умовах постачання згідно Додатків (Специфікацій) до контракту, його загальна вартість становить 5 000 000 дол. США.

Матеріали справи свідчать про те, що у перевіреному періоді на виконання контракту експортовано товарів на суму 300840,63 дол. США, оплата за товар надійшла в сумі 548 538,5 дол. США.

Станом на 01.01.2007 дебетове сальдо розрахунків складало 199266,10 дол. США, граничний строк погашення: 39888,69 дол. США - 18.02.2007, 69800,01 дол. США -22.02.2007, 50834,0 дол. США - 07.03.2007, 23468,0 дол. США - 09.03.2007, 565,0 дол. США - 15.03.2007, 14710,40 дол. США - 22.03.2007.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" № 185/94 - ВР від 23.09.1994 виручка резидентів в іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у терміни виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 90 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми недодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", у разі прийняття судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом термінів, передбачених експортно-імпортними контрактами, терміни, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Частинами 3 та 4 ст. 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" передбачено, що у разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково, або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду терміни, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці терміни було зупинено. У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.::

Як вбачається з матеріалів справи, 06.03.2007р. ЗАТ "Укпостач" звернувся до господарського суду АР Крим з позовом про стягнення з UKRAINIAN BEER COMPANI INC (Канада) 74301,00 дол. США заборгованості за відвантажене обладнання, який ухвалою ГС АРК від 10.04.2007 по справі № 2-15/5095-2007 прийнято до розгляду та порушено провадження. Також, 16.02.2007 позивач звернувся до господарського суду АР Крим з позовом до цього ж відповідача про стягнення 99000,00 дол. США заборгованості за відвантажене обладнання за спірним контрактом, який був прийнятий до розгляду ухвалою від 23.02.2007 по справі № 2-25/3704-2007. Вищевказані суми заборгованості погашені контрагентом під час розгляду даних справ у суді, що не заперечується сторонами по суті.

Задовольняючи вимоги позивача в частині визнання неправомірним стягнення пені у сумі 47869,93 грн., суд першої інстанції, посилаючись на п. 4 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 17.12.2004 р. № 04-5/3360 „Про деякі питання практики застосування Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" та Постанову Верховного суду України від 18.03.2003, виходив з того, що датою прийняття судом позовної заяви, з якої терміни, передбачені ст.ст. 1 і 2 Закону України № 185/94-ВР зупиняються, слід вважати саме дату звернення резидента до господарського суду з позовом про стягнення з нерезидента заборгованості за експортно-імпортним договором (контрактом), а не дату відкриття провадження по справі.

Судова колегія не погоджується з цим висновком суду першої інстанції, оскільки Законом України від 31.05.2007 № 1108-V внесені зміни до ч. 2 ст. 4 Закону № 185/94-ВР, якими на законодавчому рівні фактично підтверджено, що юридичним фактом, який слугує підставою зупинення строків, передбачених статтями 1 і 2 Закону № 185/94-ВР є саме прийняття до розгляду відповідним органом позовної заяви резидента, а не звернення його до цього органу. Рекомендації ВГСУ та Постанова ВСУ, які покладені в основу висновку суду першої інстанції, прийняті до внесення вказаних змін до Закону №185/94-ВР, тому посилання на них в даному випадку судова колегія знаходить необґрунтованим.

Крім того, задовольняючи позов за цим епізодом, суд першої інстанції фактично погодився з двома твердженнями позивача:

- заборгованість у сумах 99000,00 дол. США та 74302,00 дол. США, не повинна закриватися надходженням валютної виручки до остаточного рішення суду по суті, яка закриває лише подальші відвантаження товару на експорт;

- пеню за вказаними сумами слід нараховувати до дати звернення до суду, а не до дати прийняття справи до розгляду.

Судова колегія знаходить ці твердження взаємовиключними. При цьому перше твердження суперечить вимогам ст. 1 Закону №185/94-ВР стосовно 90-деного строку розрахунків; друге твердження –спростовується вищенаведеними обставинами.

Таким чином, судова колегія вважає, що пеня у 47869,93 грн. нарахована відповідачем правомірно та підлягає стягненню.

Визнаючи неправомірним нарахування позивачу пені в розмірі 6334,23 грн. за контрактом № 003/20-60 від 17.10.2006 з ТОВ "Ю БІ СІ КУЛ-Б" (Росія), та пені у 14340,58грн. за контрактом № 01 від 09.02.2007 з ТОВ "UBC COOL ASTANA" (Казахстан) суд першої інстанції виходив з того, що відповідач необґрунтовано врахував день надходження валютної виручки, як день прострочення. При цьому суд посилався на п. 2.3 Інструкції "Про порядок здійснення контролю і отримання ліцензії по експортних, імпортних і лізингових операціях", затвердженої Постановою правління НБУ № 136 від 24.03.1999 (далі –Інструкція № 136) та п. 16.3 ст. 16 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" № 2181-ІІІ від 21.12.2000, з наступними змінами і доповненнями (далі –Закон № 2181).

Однак, судом не було враховано, що вказаний пункт Закону № 2181 визначає правове регулювання нарахування пені на суму податкового боргу і не має відношення до валютного законодавства.

Згідно п. 1.1. Інструкції № 136, день виникнення порушення –перший день після закінчення встановленого законодавством строку розрахунків за експортною, імпортною та лізинговою операцією або строку, встановленого відповідно до раніше одержаних за цією операцією ліцензій.

Отже, пеня в сумі 6334,23 грн. за контрактом № 003/20-60 від 17.10.2006 з ТОВ "Ю БІ СІ КУЛ-Б" (Росія), та пеня у 14340,58грн. за контрактом № 01 від 09.02.2007 з ТОВ "UBC COOL ASTANA" (Казахстан) нарахована правомірно та підлягає стягненню.

Судова колегія вважає помилковими також висновки суду першої інстанції про неправомірність нарахування пені у сумі 17665,06 грн. за контрактом № 003/20-98 від 10.11.2006, укладеним ним з CHANGSHU TANRA IMP & EXP.CO (Китай), з огляду на наступне.

Згідно п. 14 ст. 1 Митного кодексу України митне оформлення - виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, які переміщаються через митний кордон України, і мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів.

Отже, вантажна митна декларація (ВМД) типу ІМ-40 "Імпорт", ІМ-41 "Реімпорт", ІМ-72 "Магазин безмитної торгівлі", ІМ-75 "Відмова на користь держави", ІМ-76 "Знищення або руйнування" є завершенням митного контролю, до закінчення оформлення ВМД вантаж може змінити свій напрям, може бути повернений в країну нерезидента і т.п.

Згідно пункту 3.3. Інструкції № 136 банк знімає з контролю операцію резидента у разі імпорту продукції з ввезенням її на територію України, якщо така продукція згідно законодавству України підлягає митному оформленню, на підставі ВМД (типу ІМ-40 "Імпорт", ІМ-41 "Реімпорт", ІМ-72 "Магазин безмитної торгівлі", ІМ-75 "Відмова на користь держави", ІМ-76 "Знищення або руйнування") і за наявності інформації про цю операцію в реєстрі ВМД, а в інших випадках - після пред'явлення резидентом документа, який згідно з умовами договору засвідчує здійснення нерезидентом постачання продукції, виконання робіт, надання послуг.

Згідно Роз'ясненню ДПА України від 11.05.2007 №9433/7/22-6017, датою імпорту, у разі ввезення продукції на територію України, слід вважати дату завершення оформлення ВМД (типу ІМ-40 "Імпорт", ІМ-41 "Реімпорт", ІМ-72 "Магазин безмитної торгівлі", ІІУІ-75 "Відмова на користь держави", ІМ-76 "Знищення або руйнування").

Отже, пеня за порушення термінів надходження товару по імпортному контракту № 003/20-98 від 10.11.2006 в сумі 17665,06 грн. нарахована відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи викладене, судова колегія знаходить рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 24, 195, 196, 198 (частина 1 пункт 3), 202 (пункт 3), 205 (частина 1), 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим задовольнити.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.02.2007 у справі №2-16/14290-2007А скасувати

3. Прийняти нову постанову.

4.          В позові відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в терміни та порядку, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                  Ю.М. Гоголь

Судді                                                                                Ю.В. Борисова

К.В. Волков