КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03.04.2008
№ 2-611/07

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка  В.В.

суддів:

За участю представників:

від відповідача 19, 20, 22, 23 - ОСОБА_1

від третьої особи - ОСОБА_1, ОСОБА_17

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Подарунки"

на рішення Шевченківського районного суду
м.Києва від 17.10.2007

у справі № 2-611/07

за позовом                               ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

до                                                   ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

ОСОБА_12

ОСОБА_13

ОСОБА_14

ОСОБА_15

ОСОБА_16
Товариства  з обмеженою
відповідальністю «Консультаційно-інформаційний центр «Інфобізнес»

Товариства  з обмеженою відповідальністю «Атем»

ОСОБА_17

третя особа           Товариство з обмеженою
відповідальністю "Подарунки"

про                                                  визнання
недійсними договорів відчуження часток статутного фонду Товариства з обмеженою
відповідальністю "Подарунки"

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду міста
Києва (суддя Коваль М.П.) від 17 жовтня 2007 р. задоволено позовні ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (далі - позивачі) до ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_17, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ТОВ “Консультаційно-інформаційний центр “Інфобізнес”, ТОВ
“АТЕМ”, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Подарунки»
про визнання недійсним договорів відступлення часток статутного фонду ТОВ
“Подарунки”.

Зазначеним
рішенням суд з посиланням на р. 2 ч.2 ст. 147, ч.1 ст.202 Цивільного кодексу
(ЦК) України, ч.1 ст. 53 Закону України, п.11.1.1, 11.1.2 статуту ТОВ
«Подарунки» на підставі ч.3 ст.215 ЦК України визнав недійсними договори
відступу частки в статутному фонді зазначеного товариства, що укладені з
ОСОБА_16 учасниками цього господарського товариства ОСОБА_6 (від 19 жовтня 2004
р.), ОСОБА_7 (від 26 лютого 2004 р.), ОСОБА_8 (від 26 лютого 2004 р.), ОСОБА_9
(від 26 лютого 2004 р.), ОСОБА_10 (від 26 лютого 2004 р.), ОСОБА_11 (від 13
квітня 2005 р.), ОСОБА_12 (від 18 травня 2005 р.) ОСОБА_13 (від 18 травня 2005
р.), ОСОБА_14 (від 18 травня 2005 р.), ОСОБА_15 (від 18 травня 2005 р.), а
також уступки частки в статутному фонді цього ж товариства, зроблені на користь
ОСОБА_16 ОСОБА_18 (від 04 серпня 2005 р.), ОСОБА_19 та ОСОБА_20 (від 25 лютого
2003 р.), ОСОБА_21 (від 09 серпня 2005 р.), ОСОБА_23 (від 15 листопада 2005
р.), ОСОБА_24 (від 15 листопада 2005 р.), ОСОБА_25 (від 15 листопада 2005 р.),
ОСОБА_26 (від 15 листопада 2005 р.), а також уступку частки ОСОБА_22 на користь
ОСОБА_17 (від 12 липня 2000 р.) та уступку частки ТОВ
«Консультаційно-інформаційний центр
«Інфобізнес» на користь ТОВ «АТЕМ» (від 05 березня 2001 р.)

Не
погоджуючись з рішенням Шевченківського районного суду міста Києва, вважаючи що
рішення не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з підстав неповного
з'ясування обставин, що мають значення для справи та неправильного застосування
норм матеріального та процесуального права ТОВ «Подарунки» звернулося з
апеляційною скаргою до Апеляційного суду міста Києва, а ТОВ «Атем» з тих самих
підстав звернулося з апеляційною скаргою до Київського апеляційного
господарського суду.

У
зв'язку з набранням 29 грудня 2006 року чинності Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з
питань приватизації та з корпоративних спорів» від 15 грудня 2006 року №483-V
та зміною підсудності ухвалою Апеляційного суду м.Києва №22-9860 від 10 січня
2008 року справу передано до розгляду до Київського апеляційного господарського
суду.

Дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів
відзначає  наступне.

Сторони
по справі є колишніми та дійсними учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю
“Подарунки”, створеного згідно з рішенням загальних зборів від 05 грудня 1997
р. та Установчим договором від 11 грудня 1997 року.

До 19
січня 2006 року діяла редакція статуту товариства, зареєстрована Державною
адміністрацією Старокиївського району м.Києва 29 грудня 1997 р. (із змінами та
доповненнями, зареєстрованими 16.02.1998 р. та 20.10.1998 р.), з 20 січня 2006
року - нова редакція статуту, зареєстрована Печерською районною у м.Києві
державною адміністрацією.

Частиною
першою ст. 53 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції цієї
статті, що діяла до 20.06.2007 р.) було встановлено, що «учасник товариства з
обмеженою відповідальністю може за згодою решти учасників відступити свою
частку (її частину) одному чи кільком учасникам цього ж товариства, а якщо інше
не передбачено установчими документами, то і третім особам. Учасники товариства
користуються переважним правом придбання частки (її частини) учасника, який її
відступив, пропорційно їх часткам у статутному фонді товариства або в іншому
погодженому між ними розмірі.

Первісна
редакція статуту ТОВ «Подарунки» також передбачала можливість учасника
товариства за згодою інших учасників поступитися своєю часткою (її частиною)
іншому учаснику (п.11.1.1. статуту). При цьому передбачалося, що учасники
користуються правом придбання частки учасника, що поступається, пропорційно її
часткам у статутному фонді (п.11.1.2).

В
матеріалах справи міститься копія реєстраційної справи ТОВ «Подарунки», що була
витребувана судом першої інстанції у Печерської райдержадміністрації м.Києва
ухвалою від 15.05.2007 року.

З
матеріалів реєстраційної справи ТОВ «Подарунки» вбачається, що у 2001-2006
роках учасники третьої особи ТОВ «Подарунки» неодноразово приймали рішення про
вихід з товариства та передачу (відступлення) своєї частки на користь інших
учасників товариства. Протягом вказаного терміну на підставі поданих заяв або
укладених договорів про відступ частки у статутному фонді товариства іншому
учаснику зі складу учасників ТОВ “Подарунки” вийшли ОСОБА_22 (заява від 12
липня 2000 р.), ОСОБА_19 та ОСОБА_20 (заява від 25 лютого 2003 р.), ОСОБА_7
(договір від 26 лютого 2004 р.), ОСОБА_8 (договір від 26 лютого 2004 р.),
ОСОБА_9 (договір від 26.02.04 року), ОСОБА_10 (договір від 26 лютого 2004 р.),
ОСОБА_27 (заява від 05 серпня 2004 р.), ОСОБА_6 (договір від 19 жовтня 2004
р.), ОСОБА_11 (договір від 13 квітня 2005 р.), ОСОБА_12 (договір від 18 травня
2005 р.), ОСОБА_13 (договір від 18 травня 2005 р.), ОСОБА_14 (договір від 18
травня 2005 р.), ОСОБА_15 (договір від 18 травня 2005 р.), ОСОБА_18 (заява від
04 березня 2005 р.), ОСОБА_21 (заява від 09 серпня 2005 р.), ОСОБА_23 (заява
від 16 листопада 2005 р.), ОСОБА_24 (заява від 15 листопада 2005 р.), ОСОБА_25
(заява від 15 листопада 2005 р.), ОСОБА_26 (заява від 15 листопада 2005 р.),
ОСОБА_28 (заява від 14 грудня 2005 р.), ОСОБА_29 (заява від 15 листопада 2005
р.), ОСОБА_30 (заява від 19.01.2006 р.).

При
цьому ОСОБА_22 у своїй заяві просила передати її частку в статутному фонді ТОВ
«Подарунки» (в розмірі 0,43% статутного фонду товариства) накористь ОСОБА_17
Інші фізичні особи - учасники ТОВ «Подарунки», зокрема,  ОСОБА_19 та ОСОБА_20 (по 0,20 % статутного
фонду), ОСОБА_18 (1,95%), ОСОБА_21 (1,95%), ОСОБА_23 (0,11%), ОСОБА_24 (0,11%),
ОСОБА_25 ().11%), ОСОБА_26 (0.11%), висловили свій намір передати належні їм
частки в статутному фонді (капіталі) товариства на користь учасника товариства
ОСОБА_16 На підставі укладених договорів до ОСОБА_16 перейшли також частки в
статутному фонді ТОВ «Подарунки», що належалі ОСОБА_7 (1,95 % статутного
фонду), ОСОБА_8 (0,43%), ОСОБА_9 (1,95%), ОСОБА_10 (0,44%), ОСОБА_6 (1,95%),
ОСОБА_11 (1,95%), ОСОБА_12 (1,95%), ОСОБА_13 (1,95%), ОСОБА_14 (1,95%),
ОСОБА_15 (0,44%).

Окрім
того, 05 березня 2001 р. учасник ТОВ «Подарунки» ТОВ «Консультаційно-інформаційний
центр «Інфобізнес» рішенням зборів учасників цього товариства (протокол зборів
№16/1) постановило вийти зі складу учасників ТОВ «Подарунки» та передати свою
частку ТОВ “АТЕМ”.

Суд
першої інстанції визнав недійсними вищевказані договори та заяви фізичних осіб
про вихід з товариства та передачу своїх часток, а також рішення зборів
учасників ТОВ «Консультаційно-інформаційний центр «Інфобізнес» недійсними з
посиланням на порушення вимог р.2 ч. 2 ст. 147 ЦК України, ст.53 Закону України
«Про господарські товариства» та положення вищенаведених п. 11.1.1. та 11.1.2
статуту ТОВ «Подарунки».

Справа
розглядалася Шевченківським районним судом м.Києва за правилами Цивільного
процесуального кодексу (ЦПК) України.

Відповідно
до п.1. ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Право
на подання позову про визнання недійсним договорів відступлення часток у
статутному капіталу товариства з обмеженою відповідальністю у зв'язку з
порушенням переважного права учасника на придбання цих часток мають виключно
учасники цього товариства.

Позивач
ОСОБА_5 є спадкоємцем ОСОБА_31, учасниці Товариства що померла. Питання щодо
прийняття ОСОБА_5 до складу учасників ТОВ «Подарунки» на підставі Закону
України «Про господарські товариства» розглядалося загальними зборами учасників
товариства 18 лютого 2003 року. Зазначені збори, зокрема, постановили прийняти
ОСОБА_5 до складу учасників ТОВ «Подарунки» та внести відповідні зміни до
установчих документів товариства, виклавши їх у новій редакції.

Як
встановлено рішенням Печерського районного суду м.Києва від 13 квітня 2006
року, що набрало законної сили, у цивільний справі №2-972 (2006 р.) за позовом
ОСОБА_32 до ТОВ «Подарунки» про визнання недійсним рішень зборів учасників
цього товариства від 19 січня 2006 р. (рішення залучено до матеріалів справи),
нова редакція статуту ТОВ «Подарунки», затверджена зборами учасників товариства
від 18 лютого 2003 р. не була підписана учасниками товариства та не пройшла
державної реєстрації. Отже вказана редакція установчих документів не набула
юридичної сили.

Загальні
збори учасників ТОВ «Подарунки» 16 грудня 2005 року відмовили ОСОБА_5 в
прийняті до складу учасників товариства.

ОСОБА_4,
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зверталися до Печерського районного суду м.Києва з позовом
до ТОВ «Подарунки» про визнання недійсним рішення та протоколу загальних зборів
учасників ТОВ “Подарунки” від 16.12.2005 р. Рішенням Печерського районного суду
від 16.12.2005 р. у №2-593/06, залишеним без змін постановами Київського
апеляційного господарського суду від 26 червня 2007 р. та Вищого господарського
суду України від 21 листопада 2007 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4,
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відмовлено повністю. Ухвалою від 21 лютого 2008 року
Верховний суд України відмовив у порушенні касаційного провадження з перегляду
постанови Вищого господарського суду України від 21 листопада 2007 року.

Отже
колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_5 не набув статусу учасника ТОВ
«Подарунки», не має переважного права на придбання часток інших учасників
товариства, а отже відступлення часток іншими учасниками товариства не
порушують його прав, свобод чи інтересів.

Копія
протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Подарунки» від 16 грудня 2005 р.
знаходилася в матеріалах справи (надійшла разом були з копією реєстраційною
справи ТОВ «Подарунки»), а отже суд першої інстанції, встановивши що ОСОБА_5 не
є учасником ТОВ «Подарунки», що його права та інтереси не порушені, повинен був
відмовити йому в задоволенні позовних вимог.

Приймаючи
рішення про недійсність договорів відступлення часток та уступок, зроблених
учасниками товариства в своїх заявах про вихід з товариства, Шевченківський
районний суд м. Києва виходив з того, що учасниками порушено вимоги р.2. ст.
147 ЦК України, ст. 53 Закону України «Про господарські товариства», які
передбачають наявність згоди інших учасників товариства з обмеженою
відповідальністю на відступлення часток іншим особам. Так, р.2 ст.147 ЦК
України встановлює, що відчуження учасником товариства з обмеженою
відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо
інше не встановлено статутом товариства. Учасники товариства користуються
переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів
своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між учасниками не
встановлений інший порядок здійснення цього права. Купівля здійснюється за
ціною та на інших умовах, на яких частка (її частина) пропонувалася для продажу
третім особам»

В той
же час, оскільки сторонами договорів відступлення часток ТОВ «Подарунки» є
учасники цього товариства, а в заявах про вихід також міститься намір
учасників, що виходять з товариства, передати свої частки іншому учаснику
товариства, до зазначених правовідносин слід застосовувати спеціальну норму
частини першої ст.147 ЦК України, яка встановлює безумовне право учасника
товариства з обмеженою відповідальністю продати чи іншим чином відступити свою
частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього
товариства, а не норми частини 2 ст. 147 ЦК України та статуту товариства..

Зазначене
підтверджується позицією Вищого господарського суду України. Так, в  п.3.2.3 рекомендацій Президії Вищого
господарського суду України «Про практику застосування законодавства у розгляді
справ, що виникають з корпоративних відносин» від 28.12.2007 р. N 04-5/14
вказується, що «згідно з частиною першої статті 147 ЦК України та частиною
першої статті 53 Закону України "Про господарські товариства"
учасники товариств з обмеженою та з додатковою відповідальністю мають право
продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному
капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Закон не обмежує це
право необхідністю отримання згоди інших учасників товариства на передачу
частки».

В
листі України «Практика розгляду судами корпоративних спорів» від 01.08.2007 р.
Верховний суд України як приклад правильного розгляду спору наводить постанову
Вищого господарського суду України від 11 липня 2006 р. у справі за позовом ПП
"Даско" до ТОВ "Місто слави" та Приватної компанії з
обмеженою відповідальністю "Хімаліта Лімітед" про виключення зі
складу учасників, внесення змін до установчих документів. В зазначеній
постанові, у порушенні касаційного провадження з перегляду якої ухвалою
Верховного Суду України від 8 лютого 2007 р. відмовлено, зокрема вказується, що
відповідно до ст. 147 ЦК, ст. 53 Закону N 1576-XII частка у статутному фонді
товариства є власністю учасника товариства, якою він може розпоряджатись за
власним розсудом, а вихід учасника з товариства в силу ч. 1 ст. 148 ЦК є його
правом.

Таким
чином, судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального
права, що призвело до прийняття неправильного рішення щодо визнання недійсними
договорів відступлення часток та уступок своїх часток учасниками ТОВ
«Подарунки, що виходили з товариства, на користь учасника цього ж товариства
ОСОБА_16

Рішенням,
що оскаржено в апеляційному порядку, Шевченківський районний суд м.Києва також
визнав недійсним уступку частки в статутному фонді ТОВ «Подарунки» в розмірі
27,60% від статутного фонду від 05 березня 2001 р. в протоколі № 16/1 зборів
учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Консультаційно-інформаційний
центр (КІЦ) «Інфобізнес» зроблену на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Атем». При цьому суд прийшов до висновку, що своїм рішенням
ТОВ «КІЦ «Інфобізнес» порушивр.2 ч.2 ст.147 ЦК України.

Із
зазначеним висновком суду колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

05
березня 2001 року збори учасників ТОВ «КІЦ «Інфобізнес» прийняли рішення про
вихід з ТОВ «Подарунки» та передачу своєї частки в статутному фонді на користь
ТОВ «Атем». Питання щодо передачі частки ТОВ «КІЦ «Інфобізнес» на користь ТОВ
«Атем» розглядалося загальними зборами учасників ТОВ «Подарунки», що відбулися
18 лютого 2003 р., 16 грудня 2005 р. та 19 січня 2006 р., які, зокрема,
приймали рішення про прийняття ТОВ «Атем» до складу учасників товариства та
внесення відповідних змін до установчих документів, які викладалися у новій
редакції.

Рішенням
Печерського районного суду м.Києва від 13 квітня 2006 року, що набрало законної
сили, у цивільний справі №2-972 (2006 р.) за позовом ОСОБА_32 до ТОВ
«Подарунки» про визнання недійсним рішень зборів учасників цього товариства від
19 січня 2006 р., зокрема, встановлено, що «згідно з ст. 7 Закону України «Про
господарські товариства», ст. 89 ЦК України зміни до установчих документів
господарського товариства підлягають державній реєстрації і набувають чинності
з дня їх державної реєстрації. Нова редакція установчих документів ТОВ
«Подарунки» ані після 18.02 03, ані після 016.12.05 р. не була підписана та не
пройшла державну реєстрацію. Отже станом на 19.01.06 ТОВ «Консультаційно-інформаційний
центр “Інфобізнес” залишався учасником ТОВ “Подарунки”.

Як
вбачається з матеріалів справи, питання щодо прийняття ТОВ «Атем» до складу
учасників ТОВ «Подарунки» було вирішено зборами учасників цього товариства 19
січня 2006 року. Позивачі не брали участі в цих зборах, оскільки рішенням
зборів учасників від 16 грудня 2005 р. позивачу 4 було відмовлено в прийняття
до складу учасників товариства, а позивачів 1-3 було виключено зі складу
учасників рішенням зборів від 13 січня 2006 року (копії протоколів зборів
залучено до матеріалів справи). За підсумками цих зборів 20 січня 2006 року
Печерською районною державною адміністрацією було зареєстровано нову редакцію
статуту ТОВ «Подарунки».

До
матеріалів справи залучено копії судових рішень по цивільним справам
№2-466-1/06 Печерського суду м.Києва за позовом ОСОБА_33, ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до ТОВ «Подарунки» про визнання недійсним рішень та
протоколів загальних зборів учасників ТОВ “Подарунки” від 18 грудня 2003 р. та
13 січня 2006 р., №2-593/06 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до ТОВ
«Подарунки» про визнання недійсним рішення та протоколу загальних зборів
учасників ТОВ “Подарунки” від 16.12.2005 р. та №2-972 за позовом ОСОБА_32 до
ТОВ «Подарунки» про визнання недійсним рішень зборів учасників від 19 січня
2006 р. Рішеннями Печерського районного суду м. Києва у вказаних справах
(відповідно від 10 жовтня 2006 року, 21 червня 2006 року та 13 квітня 2006
року) позивачам відмовлено в задоволені позовних вимог. Рішення набрали законної
сили.

Відповідно
до ст. 35 ГПК України рішення суду з цивільної справи, що набрало законної
сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом
і мають значення для вирішення спору.

Крім
того, визначаючи «уступку частки в статутному фонді ТОВ «Подарунки» в розмірі
27,60% від 05 березня 2001 р. в протоколі № 16/1 зборів Учасників ТОВ
«Консультаційно-інформаційний центр» «Інфобізнес», зроблену на користь ТОВ
«АТЕМ», суд першої інстанції застосував норму р.2.ч.2.ст. 147 ЦК України, якої
на час прийняття відповідного рішення не існувало, оскільки Цивільний кодекс
України набрав чинності лише 01 січня 2004 року, а отже неправильно застосував
норму матеріального права України.

Визнаючи
недійсною «уступку частки в статутному фонді ТОВ «Подарунки» в розмірі 27,60%
від 05 березня 2001 р. в протоколі № 16/1 зборів Учасників ТОВ
«Консультаційно-інформаційний центр» «Інфобізнес», зроблену на користь ТОВ
«АТЕМ», суд фактично вийшов за межі заявлених позовних вимог та визнав
недійсним рішення зборів учасників ТОВ «Консультаційно-інформаційний центр»
«Інфобізнес». Однак така вимога позивачами не заявлялася, а дані обставини не
досліджувалися Шевченківським районним судом під час розгляду справи в першій
інстанції, а отже судом порушено вимоги ст.11 Цивільного процесуального кодексу
України, частиною 1 якої встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених ними вимог.

Рішення
зборів учасників господарського товариства за своєю правовою природою є актом
органу управління господарського товариства, а не правочином в розумінні ст.
202 ЦК України, а отже для визнання недійсними рішень загальних зборів учасника
господарського товариства не можуть застосовуватися підстави визнання
недійсними правочинів, визначені ст.215 ЦК України. Визнавши недійсним рішення
про передачі частки ТОВ «КІЦ «Інфобізнес» в статутному капіталі ТОВ «Подарунки
на користь ТОВ «Атем» на підставі ст.215 ЦК України, Шевченківський районний
суд м.Києва неправильно застосував норми матеріального права.

Рішенням
від 17 жовтня 2007 р., що оскаржується, Шевченківській районний суд м.Києва
визнав недійсними уступку частки в розмірі 0,43% статутного фонду ТОВ
«Подарунки» від 12 липня 2000 р. яка була зроблена ОСОБА_22 на користь
ОСОБА_17, та уступки часток в статутному фонді цього ж товариства на користь
ОСОБА_16, які були зроблені ОСОБА_19 та ОСОБА_20 (по 0,20 % статутного фонду),
ОСОБА_18 (1,95%), ОСОБА_21 (1,95%), ОСОБА_23 (0,11%), ОСОБА_24 (0,11%),
ОСОБА_25 ().11%), ОСОБА_26 (0.11%).

При
цьому судом першої інстанції не враховано, що вказані уступки містяться в
заявах зазначених учасників ТОВ «Подарунки», що виходили з товариства, які є
одностороннім правочином.

Відповідно
до ч.3 ст.202 ЦК України, односторонній правочин може створювати обов'язки лише
для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки
для інших сторін лише у випадках, встановлених законом, або за домовленостями з
цими особами.

Оскільки
законами України не встановлено випадків, коли заява про вихід учасника з
господарського товариства породжує відповідні обов'язки для іншого учасника
товариства, а в матеріалах справи відсутні докази домовленості між учасниками
ТОВ «Подарунки», які приймали рішення про вихід з товариства, з учасниками
товариства, що залишаються в товаристві, суд першої інстанції безпідставно
дійшов до висновку про порушення цими заявами прав та інтересів інших учасників
товариства.

В
даному випадку для переходу прав одного учасника товариства з обмеженою
відповідальністю до іншого учасника товариства згідно з заявою про вихід
необхідні згода другого учасника товариства, прийняття відповідного рішення
загальними зборами учасників товариства, внесення відповідних змін до статуту
товариства та державна реєстрація цього зміненого статуту. Відповідно до ч. 5
ст. 89 ЦК України, зміни до установчих документів набирають чинності з дня їх
державної реєстрації.

Таким
чином, для визнання недійсним уступки часток учасників ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26 на користь
ОСОБА_16, та уступки ОСОБА_22 на користь ОСОБА_17 необхідно було визнавати
також недійсними відповідні рішення зборів учасників ТОВ «Подарунки», однак
така вимога позивачами не заявлялася.

При
цьому колегія суддів бере також до уваги той факт, що матеріали справи не
містять жодних доказів наміру позивачів придбати чи іншим чином одержати у
власність частки (їх частину) учасників ТОВ «Подарунки», які приймали рішення
про відступлення належних їм часток у статутному фонді товариства. Такі вимоги
не заявлялися ані під час проведення відповідних зборів учасників ТОВ
«Подарунки», на яких розглядалися питання щодо зміни складі учасників
товариства, ані в процесі судового розгляду справи.

За
викладених обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність встановлених
законом підстав для задоволення вимог позивачів про визнання недійсними
договорів відступлення часток та уступки часток в статутному фонді ТОВ
«Подарунки».

Згідно
частиною першою ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підставою
для скасування або зміни рішення суду першої інстанції є, зокрема, порушення
або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи
викладене, оцінюючи докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги ТОВ «Атем» та ТОВ «Подарунки» на рішення Шевченківського
районного суду м.Києва від 17 грудня 2007 року підлягають задоволенню, а
вказане рішення - скасуванню.

Ухвалою
Шевченківського районного суду м.Києва №2-4878/06 від 18 травня 2006 р. вжиті
заходи до забезпечення позову, якою суд наклав арешт на нежилі приміщення ТОВ
“Подарунки” загальною площею 211.1 кв.м. та 205,8 кв.м., які знаходяться за
адресою: м.Київ, вул. Хрещатик/Заньковецької, 15/4 (Пассаж) до вирішення справи
по суті. Виконання ухвали покладено на Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна м.
Києва, державну виконавчу службу Шевченківського управління юстиції у м.Києві,
Державну нотаріальну контору.

Зазначена
ухвала виносилася Шевченківським районним судом м.Києва з посиланням на статті
151-153 Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною
3 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що
забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання
рішення суду.

Аналогічну
норму містить ст. 66 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки
колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 17 жовтян 2007 року, ухвала про забезпечення позову №2-4878/06
від 18 травня 2006 р. також підлягає скасуванню.

Керуючись
ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 17 жовтня 2007 року у
справі №2-611/07 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (далі -
позивачі) до ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_17,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ТОВ
“Консультаційно-інформаційний центр “Інфобізнес”, ТОВ “АТЕМ”, третя особа
Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Подарунки» про визнання
недійсним договорів відступлення часток статутного фонду ТОВ “Подарунки”
скасувати повністю та прийняи нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

2.          Скасувати ухвалу Шевченківського
районного суду м.Києва № 2-4878/06 від 18.05.2006 р. про вжиття заходів до
забезпечення позову.

Головуючий суддя

Судді

08.04.08 (відправлено)