КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2008                                                                                           № 11/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Рябухи В.І.

суддів:

за участю секретаря

судового засідання

представників сторін

- позивача: не з’явився,

- відповідача 1: Багдасарова Д.Р. (дов.від 26.06.08 № А4-15/144),

- відповідача 2: Лямцев В. Г. (дов. від 23.06.08 № 03-10/0218),

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційні скарги Компанії НУКЕМ Текнолоджіз ГмбХ, Відкритого акціонерного товариства “Будівельно-

монтажне управління Київської ТЕЦ-6”

на рішення Господарського суду м. Києва від 04.04.2008

(підписане 22.04.08)

у справі № 11/15

за позовом                               Компанії НУКЕМ Текнолоджіз ГмбХ

до                                                   1. Приватного малого науково- впроваджувального інноваційного підприємства

"Струм",

2. Відкритого акціонерного товариства "Будівельно-монтажне управління Київської

ТЕЦ-6"

про                                                  застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів,

ВСТАНОВИВ:

Компанія НУКЕМ Текнолоджіз ГмбХ (далі-позивач) звернулася до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного малого науково-впроваджувального інноваційного підприємства “Струм” (далі-відповідач 1), Відкритого акціонерного товариства “Будівельно-монтажне управління Київської ТЕЦ-6” (далі-відповідач 2) про застосування наслідків недійсності нікчемного договору від 13.11.06 №137 та нікчемної додаткової угоди № 1, укладеної 22.12.06, між відповідачами у справі.

Під час розгляду справи місцевим судом позивач неодноразово уточнював заявлені ним вимоги. Так, зокрема, з урахуванням останньої заяви про уточнення позовних вимог від 02.04.08 позивач просив суд:

1. Застосувати наслідки недійсності нікчемних договору оренди від 13.11.06 № 137 та додаткової угоди від 22.12.06 № 1, укладених між відповідачами, в частині оренди наступних елементів опалубки:

-           25 щитів опалубки 105 х 270 МА (пункти 5-7 додатку № 1 до договору оренди);

-           22 щитів опалубки 90 х 270 МА (пункти 8-10 додатку № 1 до договору оренди);

-           14 щитів опалубки VZ 75 х 270 МА (п. 11 додатку № 1 до договору оренди);

-           7 щитів опалубки 70 х 270 МА (пункти 13 та 14 додатку № 1 до договору оренди);

- 12 з 14 щитів опалубки 60 х 270 МА (пункти 17-19 додатку № 1 до договору оренди);

- 10 з 18 щитів опалубки 55 х 270 (пункти 20-22 додатку № 1 до договору оренди);

-           4 з 13 щитів опалубки 120 х 120 МА (п. 25 додатку № 1 до договору оренди);

-           2 щитів опалубки 105 х 120 МА (п. 26 додатку № 1 до договору оренди);

-           4 з 5 щитів опалубки 70 х 120 МА (п. 30 додатку № 1 до договору оренди);

-           8 щитів опалубки 60 х 120 МА (п. 31 додатку № 1 до договору оренди);

-           2 з 4 щитів опалубки 55 х 120 МА (п. 32 додатку № 1 до договору оренди);

- 40 з 64 замків кутових MANTO (пункти 43 та 44 додатку № 1 до договору оренди);

- 12 балок Bauma 290 (п. 48 додатку № 1 до договору оренди);

- 260 з 383 гайок тяги (пункти 55-57 додатку № 1 до договору оренди).

2. Заборонити відповідачам виконувати нікчемні договір від 13.11.06 № 137 та додаткову угоду від 22.12.06 № 1 в частині оренди зазначених вище елементів опалубки

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.04.08 в позові відмовлено повністю.

Позивач, вважаючи рішення суду неправильним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати повністю, прийнявши нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач 2 також звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду у зв’язку з порушенням місцевим судом процесуального права (ст.ст. 4-2, 4-3, 43 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач 1 у відзиві на апеляційні скарги позивача та відповідача 2 заперечує проти доводів останніх, вважаючи їх безпідставними, та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Він зазначає, що оскаржуване рішення, прийняте Господарським судом м. Києва при всебічному дослідженні обставин справи, відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Просить залишити рішення суду 1-ої інстанції без змін, а апеляційні скарги – без задоволення.

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду від 01.07.08 № 01-23/1/12 у зв’язку з виробничою необхідністю для здійснення апеляційного провадження у справі суддю Григоровича О.М. замінено на суддю Смірнову Л.Г.

Представник позивача в судове засідання не з’явився.

Заслухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши наявні докази, обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

13.11.06 між Приватним малим науково-впроваджувальним інноваційним підприємством “Струм” в особі філії “Струм-Славутич” (орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством “Будівельно-монтажне управління Київської ТЕЦ-6” (орендар) було укладено договір оренди опалубки № 137 (далі – договір), відповідно до умов якого орендодавець передає в оренду елементи б/у опалубки відповідно до акту приймання-передачі (додаток 1), а орендар приймає в оренду елементи опалубки, забезпечує їх схоронність, та своєчасне внесення орендних платежів.

Також між відповідачами 22.12.06 було укладено додаткову угоду № 1 до договору від 13.11.06 № 137.

Статтею 638 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідачем 1 визначене договором майно було передане відповідачеві 2 у відповідності до ст. 765 ЦК України негайно, що підтверджується підписаним сторонами актом прийому-передачі орендованого майна (додаток № 1 до договору). Загальна вартість переданих в оренду елементів опалубки BAUMA становить 892 360,62 грн. (в т.ч. ПДВ).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 2 всупереч підписанню договору оренди від 13.11.06 № 137, додаткової угоди № 1 до нього та акту прийому-передачі, вважає зазначений договір неукладеним та таким, що не виконувався сторонами.

Відповідно до п. 10.1 договору взаємовідносини сторін, які не врегульовані цим договором, регулюються діючим законодавством. Таким чином, у відповідача 2 було право відповідно до ст. 214 ЦК України відмовитися від вчиненого правочину у письмовій формі або відповідно до ст. 215 – визнати такий правочин недійсним у судовому порядку.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 05.07.07 у справі № 6/275 (т.2, а.с. 132-133), яке набрало законної сили, з ВАТ “Будівельно-монтажне управління Київської ТЕЦ-6” на користь Приватного малого науково-впроваджувального інноваційного підприємства “Струм” було стягнуто 214166,52 грн. орендної плати за договором про оренду опалубки від 13.11.06 № 137. При цьому судом досліджувались обставини укладення та виконання сторонами договору оренди опалубки.

Зазначений вище договір оренди опалубки позивач вважає укладеним з порушенням його права приватної власності на це майно, оскільки, на його думку, елементи опалубки є його власністю.

Підставою набуття права приватної власності на опалубку позивач визначає укладені з відповідачем1 контракти на виконання будівельно-монтажних робіт.

Компанією НУКЕМ ГмбХ (12.12.06 права та зобов’язання компанії НУКЕМ ГмбХ перейшли до позивача) укладено договори субпідряду (контракти) з відповідачем 1 від 24.07.03 № 81/0200000-551/1 на виконання будівельних робіт в рамках “Промышленного комплекса по обращению с твердыми радиоактивными отходами” (ПКОТРО) та від 05.09.05 № 81/0200000-551А на виконання визначених будівельних робіт, а саме реконструкція “ХЖТО комплекса по обращению с твердыми радиоактивными отходами”. Зазначені роботи проводилися в 30-кілометровій зоні відчуження Чорнобильської АЕС.

У згаданих контрактах зазначено, що їх невід’ємною частиною є, зокрема, Загальні вимоги та умови по виконанню будівельно-монтажних робіт і пов’язаних з ними послуг в межах проекту ПКОТРО ЧАЕС (далі –Загальні умови).

Відповідно до п. 7.11 Загальних умов кожний предмет обладнання і матеріал переходить у власність компанії НУКЕМ як тільки: а) він доставляється на площадку і приймається НУКЕМ, або б) постачальник отримує право на оплату вартості обладнання і матеріалів.

Згідно з Преамбулою Загальних умов під визначенням “обладнання постачальника” (тобто відповідача 1 у справі) треба розуміти всі стаціонарні, тимчасові об’єкти, обладнання, механізми, інструменти, пристрої та інше, необхідні для виконання будівельно-монтажних робіт і техобслуговування об’єкта поставки, що надаються постачальником, але не є частиною поставки і залишаються власністю постачальника.

На підставі п. 7.2 Загальних умов все обладнання постачальника, привезене ним на майданчик, розглядається як необхідне для виконання робіт за Контрактом. Постачальник не повинен вивозити його з майданчику без узгодження з керівником проекту того, що дане обладнання більше не потрібне для виконання Контракту.

Будівельно-монтажні роботи на об’єкті виконував відповідач 1, для чого ним було закуплено поряд з іншим обладнанням елементи опалубки та завезено її на будівельний майданчик для виконання робіт.

Що стосується Контракту (Договору субпідряду) від 24.07.03 № 81/0200000-551/1, то колегією суддів встановлено наступне.

Згідно з п. 6 Контракту його укладено у твердій грошовій сумі. В цю ж суму також включено суму 1548700,00 євро для матеріалів, що надаються НУКЕМ у відповідності з п.5 Контракту.

Відповідно до п. 5 Контракту НУКЕМ укладає безпосередньо субконтракти на поставку основних будівельних матеріалів з відповідними субпостачальниками, яких визначив постачальник, і передає ці матеріали постачальнику для подальшого здійснення робіт.

Максимальний об’єм матеріалів, який необхідно надати, та максимальна ціна сторонами визначені у Додатку 3-b до контракту. З нього вбачається, що самою компанією НУКЕМ до списку будівельних матеріалів опалубка не включена та не належить. Погодження на закупівлю матеріалів по затвердженому списку проходило при кожній процедурі їх закупівлі. Опалубка та її елементи не були предметом поставки.

Поправка № 1 до Контракту від 24.11.03 № 81/0200000-551/1 визначає, що зазначена сума на закупівлю матеріалів та їх перелік є вичерпними і включаються до загальної вартості Контракту (т.2, а.с. 84-85).

Всі платежі за виконані роботи здійснювалися компанією НУКЕМ відповідно до Графіку платежів за виконані етапи робіт (додаток 3-а до контракту), який згідно з Поправкою від 02.12.04 № 4 (т.2, а.с.87-93) було замінено на Графік погоджених будівельних етапів. Визначення одиничних цін для калькуляції виконаних робіт наведено у Додатку 3-с до контракту.

Колегія суддів, погоджуючись з судом 1-ої інстанції, зазначає, що жоден із зазначених вище документів не містить у собі визначення елементів опалубки як матеріалу або установки, яка є предметом поставки, а тому посилання позивача на п. 7.11 Загальних вимог є безпідставним.

Позивачем до матеріалів справи додано Звіт про виконання робіт нульового циклу від 16.12.03, складений підприємством “Струм”, в якому зазначено, що відповідачем 1 закуплено певну опалубку (без визначення кількості, специфікації та вартості).

Додана до матеріалів позовної заяви (як доказ права власності на опалубку) копія рахунку від 16.12.03 № 2 на оплату відповідно до акта виконаних робіт від 16.12.03 № 2 на суму 456530 євро підтверджує лише оплату виконаних робіт по етапу № 2, які визначені графіком та етапами виконаних робіт і не містять у собі придбання опалубки (на виконання будь-якої обов’язкової умови Контракту). Звіт про хід виконання робіт по етапу 2 від 16.12.03 включає у себе перелік й інших робіт, які не розшифровуються конкретними сумами.

Колегія суддів, погоджуючись з судом 1-ої інстанції, вважає, що звіт про хід робіт не є документом, який несе за собою наслідки оплати чи встановлює факт виконання робіт. Таким документом є тільки акт прийому-передачі виконаних робіт.

Отже, укладений контракт на будівельно-монтажні роботи та додатки до нього не містять у собі визначення та не дають підстав вважати, що позивач передавав повноваження підряднику (відповідачеві 1) на оплату опалубки, її закупівлю та передачу у власність компанії НУКЕМ.

Акти виконаних робіт, відповідно до яких проводилася оплата, не містять у собі посилання на опалубку, як складову частину робіт або закуплених матеріалів, за котрі проводилася оплата. Таким чином, не можна вважати позивача власником майна, виходячи з джерела фінансування виконаних по контракту будівельно-монтажних робіт.

Звіт про виконані роботи не є документом, який встановлює певний юридичний факт. Він лише є підставою для проведення оплати чи виконання певних дій і контрактом, укладеним сторонами, не передбачений.

Що стосується Контракту (Договору субпідряду) від 05.09.05 № 81/0200000-551А, то необхідно зазначити наступне.

Відповідно до п. 2.2 контракту вартість договору включає в себе вартість будівельно-монтажних робіт, а також вартість необхідних матеріалів, вартість навантаження-розвантаження матеріалів і доставки їх на будівельний майданчик.

Вартість обладнання, перерахованого в додатку № 3с, включена до вартості Договору субпідряду. Це обладнання є власністю НУКЕМ і підлягає передачі НУКЕМ по завершенню робіт (п.4.4).

Згідно з додатком № 3с до договору від 05.09.05 до переліку обладнання, яке є власністю НУКЕМ, включено опалубку вартістю 57590 євро.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів, які підтверджують, що опалубка, яка придбавалась за Договором субпідряду від 05.09.05 № 81/0200000-551А, увійшла до складу опалубки, переданої відповідачем 1 в оренду ВАТ “БМК Київської ТЕЦ-6”, позивачем не було надано ні суду 1-ої інстанції, ні апеляційному господарському суду.

Поданими під час розгляду справи відповідачем 1 копіями платіжних доручень на оплату майна (опалубки) з рахунків свого підприємства, накладними на отримання та оприбуткування товарів, довідкою про знаходження майна на балансі підприємства підтверджується право власності останнього на опалубку, передану відповідачеві 2 в оренду згідно договору від 13.11.06.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що відповідач 1 відповідно до ст. 328 ЦК України набув права власності на елементи опалубки відповідно до укладених договорів купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 334 ЦК України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначене також закріплено п. 7.11 “Загальних вимог та умов”, які є невід’ємною частиною укладених контрактів.

Посилання позивача як на підставу набуття права власності на майно на п. 7.11 “Загальних вимог та умов”, які є невід’ємною частиною укладених з відповідачем 1 контрактів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки доказів передачі йому у власність майна (актів прийому-передачі опалубки з зазначенням конкретно визначених її елементів чи інших документів на отримання у повне володіння та розпорядження зазначеного майна, або інших двосторонніх належно оформлених документів, які підтверджували б передачу йому у власність елементів опалубки, в т. ч. конкретно тих, які визначені ним в заяві про уточнення позовних вимог від 02.04.08) також не було надано суду.

Що стосується посилань позивача на Договір від 23.01.06 № 81/200000-590, то даний договір (контракт) на придбання опалубки укладався безпосередньо Компанією НУКЕМ (як покупцем) та ДП “Баума-України”(як продавцем) і позивачем не надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження того, що опалубка, придбана Компанією НУКЕМ за цим Контрактом, передавалася ПМ НВІП “Струм” і в подальшому стала предметом оренди ВАТ “БМУ Київська ТЕЦ-6”. Отже, зазначений Контракт не може бути належною підставою для позову і належним доказом на підтвердження позовних вимог.

Позивачем також не було визначено, які саме правові наслідки договору оренди від 13.11.06 зачіпають його законні права та інтереси.

З огляду на викладене є правильним висновок місцевого суду про необґрунтованість позовних вимог та відмову у їх задоволенні.

Твердження позивача у скарзі про те, що місцевим судом зроблено неправильний висновок щодо укладення між сторонами договору оренди, оскільки всупереч ч. 1 ст. 638 ЦК України відповідачами не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, колегія суддів вважає безпідставним з урахуванням того, що наявним в матеріалах справи рішенням Господарського суду м. Києва від 05.07.07 у справі № 6/275, яке набрало законної сили, підтверджується правомірність укладення договору оренди опалубки.

Доводи скаржників щодо порушення місцевим судом вимог ст.ст. 4-2, 4-3, 43 Господарського процесуального кодексу України та прийняття оскаржуваного рішення за відсутності відповідача 2, не повідомленого належним чином про час і місце судового засідання, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки представником відповідача 2 до суду 1-ої інстанції було подано клопотання (т.3. а.с.35) про розгляд справи, відкладеної на 28.03.08, за відсутності представника останнього. Ухвалу суду від 28.03.08 про відкладення розгляду справи на 04.04.08 було направлено сторонам у справі, в тому числі і відповідачу 2, того ж дня, що підтверджується відміткою на її зворотній стороні.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 04.04.08 у справі № 11/15 залишити без змін, а апеляційні скарги Компанії НУКЕМ Текнолоджіз ГмбХ, Відкритого акціонерного товариства “Будівельно-монтажне управління Київської ТЕЦ-6” – без задоволення.

Головуючий суддя

Судді

10.07.08 (відправлено)