СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

10 квітня 2008 року

Справа № 2-22/15973-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Латиніна О.А.,

суддів                                                                      Антонової І.В.,

Котлярової О.Л.,

секретар судового засідання                                        Яресько О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Сиротинін О.Г. дов. б/н від 27.11.2007 року;

відповідача: не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Алуштинської міської ради на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Яковлєв С.В.) від 21 січня 2008 року у справі № 2-22/15973-2007А

за позовом Закритого акціонерного товариства "Санаторій "Морской уголок" (вул. Набережна, 6, м.Алушта, АР Крим, 98501)

до Алуштинської міської ради (пл. Радянська, 1, м.Алушта, АР Крим, 98500)

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство „Санаторій „Морской уголок” звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до Алуштинської міської ради про визнання недійсним рішення № 19/293 від 31.10.2007 року „Про припинення права користування земельними ділянками санаторію „Робочий уголок” та санаторію „Морський берег”.

Позовні вимоги мотивовано тим, що зазначене рішення порушує права позивача на користування землею та суперечить діючому законодавству, оскільки право на користування земельною ділянкою перейшло до Закритого акціонерного товариства „Санаторій „Морской уголок” у порядку правонаступництва від санаторіїв „Робочий уголок” та „Морський берег”.

Постановою господарського суду АР Крим від 21.01.2008 року у справі № 2-22/15973-2007А позов закритого акціонерного товариства "Санаторій "Морской уголок" задоволено. Суд визнав нечинним рішення Алуштинської міської ради № 19/293 від 31.10.2007 року "Про припинення права користування земельними ділянками санаторію "Робочий уголок" та санаторію "Морський берег".

При прийнятті постанови суд першої інстанції прийняв до уваги те, що відповідач не надав будь-яких документів, які б свідчили про припинення права позивача на постійне користування спірними земельними ділянками, у зв’язку з чим прийшов до висновку про невідповідність оскаржуваного рішення Алуштинської міської ради № 19/293 вимогам Конституції України та законам України.

Не погодившись з постановою господарського суду АР Крим, Алуштинська міська рада звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову закритого акціонерного товариства "Санаторій "Морской уголок" відмовити.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що Закрите акціонерне товариство „Санаторій „Морской уголок” не являється правонаступниками санаторіїв „Робочий уголок” та „Морський берег”, земельна ділянка у порядку правонаступництва не переходила, у зв’язку з чим, право користування земельною ділянкою у позивача не виникало.

Представник позивача у судовому засіданні з доводами апеляційної скарги не погодився, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції законною та обгрунтованою.

Представник відповідача у судове засідання двічі не з`явився, заявив клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв’язку з неможливістю забезпечення явки представника у судове засідання. Однак, судова колегія не знаходить підстав для задоволення такого клопотання, оскільки відповідачем не надано жодних доказів неможливості забезпечення явки представника при тому, що представництво юридичної особи в суді не обмежується колом певних осіб. До того ж, у разі неможливості присутності у судовому засіданні, сторона у справі не позбавлена можливості подавати свої вимоги і запереченні у письмовому вигляді. За таких обставин, судова колегія визнала можливим розглянути справу за відсутності представника Алуштинської міської ради.

З причини зайнятості в іншому судовому засіданні судді Дугаренко О.В. та закінченням повноважень судді Ткаченка М.І., на підставі розпорядження першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду, у складі судової колегії були здійснені заміни на суддів Котлярову О.Л. та Антонову І.В.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, вислухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції виходячи з наступного.

31.10.2007 року на 19 сесії 5 скликання Алуштинської міської ради було прийнято рішення № 19/293 „Про припинення права користування земельними ділянками санаторію „Рабочий уголок” та санаторію „Морський берег”.

Пунктом 1 вказаного рішення встановлено, що Закрите акціонерне товариство „Санаторій „Морской уголок” вирішило припинити право постійного користування земельною ділянкою площею 3,23 га для функціонування санаторію „Робочий утолок” та передати зазначену земельну ділянку площею 3.23 га до категорії земель запасу міської ради оздоровчого призначення.

Пунктами 2 та 3 рішення № 19/293 Алуштинська міська рада визнала таким, що втратив силу Державний акт на право постійного користування землею II- КМ 002812 реєстраційний номер 76 від 10.06.98 року площею 3,23 га для функціонування санаторію „Рабочий утолок”, припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 6,39 га для функціонування санаторію „Морський берег”, земельна ділянка площею 6,39 га передана в категорію земель запасу міської ради оздоровчого призначення, а також визнаний таким, що втратив силу Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 9,6888 га 1-КМ 0001558 реєстраційний номер № 144 від 15.10.1999 року для охорони здоров'я та соціальних послуг функціонування санаторію „Морський берег”.

Надаючи правову оцінку зазначеному вище рішенню Алуштинської міської ради № 19/293 від 31.10.2007 року судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок обрання органів місцевого самоврядування, їх функціонування та повноваження передбачено в Законі України „Про місцеве самоврядування в Україні”.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Алуштинської міської ради від 29.05.1998 року № 346 санаторію „Робочий уголок” для функціонування було надано у постійне користування земельну ділянку площею 3,23 га, що підтверджується копією Державного акту на право постійного користування землею II-КМ № 002812 від 10.06.98 року.

Також на підставі рішення виконавчого комітету Алуштинської міської ради від 11.06.1999 року № 476 закритому акціонерному товариству Лікувально-оздоровчих закладів „Укрпрофздоровниця” санаторію „Морськой берег” надано у постійне користування земельну ділянку площею 9,6888 га, що підтверджується копією Державного акту на постійне користування землею І-КМ № 001558 від 15.10.1999 року.

11.10.2000 року рішенням закритого акціонерного товариства „Укрпрофздоровниця” філії Алуштинського дочірнього підприємства - санаторії „Робочий уголок” і „Морський берег” були ліквідовані та на їх базі було створено філію Алуштинського дочірнього підприємства ЗАТ „Укрпрофздоровниця” –„Санаторій „Морський уголок”.

Відповідно до частини 1 статті 106 Цивільного кодексу України, злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Частиною 2 статті 59 Господарського кодексу України встановлено, що при злитті суб'єктів господарювання всі майнові права (у тому числі право постійного користування земельною ділянкою) і обов'язки кожного з них переходять до суб'єкта господарювання, утвореного в результаті злиття.

Таким чином, у даному випадку відбулась реорганізація двох філій закритого акціонерного товариства „Укрпрофздоровниця” шляхом їх об'єднання (злиття) в одну єдину філію Алуштінського дочірнього підприємства ЗАТ „Укрпрофздоровниця” - „Санаторій „Морський уголок”.

Рішенням загальних зборів акціонерів ЗАТ „Укрпрофздравниця” № 3/1 від 22.01.2003 року філію Алуштінського дочірнього підприємства ЗАТ „Укрпрофздоровниця” –„Санаторій „Морський уголок” було реорганізовано у Дочірнє підприємство „Санаторій „Морський уголок” закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих установ профспілок України „Укрпрофздоровниця”.

В пункті 10 Роз'яснення Вищого Арбітражного суду України від 12.09.1996 року „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із створенням, реорганізацією і ліквідацією підприємств” зазначено, що вирішуючи питання про правонаступництво, судам необхідно брати до уваги, що запис в статутних документах про правонаступництво має істотне значення при визнанні правонаступництва, а також істотне значення мають фактично здійснені організаційно-економічні перетворення, з якими чинне законодавство зв'язує перехід майнових прав і обов'язків, а саме: рішення власника, підписання передавального або розподільчого акту або балансу.

Так, згідно з пунктом 1.3. Статуту Дочірнього підприємства „Санаторій „Морський уголок” ЗАТ ЛОУП України „Укрпрофздоровниця”, дане підприємство” є правонаступником Алуштінського дочірнього підприємства закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофздоровниця” щодо цивільно-правових відносин, які виникли в результаті діяльності філіалу дочірнього підприємства закритого акціонерного суспільства лікувально-оздоровчих установ профспілок України „Укрпрофздоровниця” „Санаторій „Морський уголок”.

У свою чергу, пунктом 1.1 Статуту закритого акціонерного товариства „Санаторій „Морський уголок” встановлено, що товариство створено в результаті реорганізації шляхом перетворення дочірнього підприємства „Санаторій „Морський уголок” закритого акціонерного суспільства лікувально-оздоровчих установ профспілок України „Укрпрофздоровниця” відповідно до рішення загальних зборів ЗАТ „Укрпрофздоровниця” № 4 від 18.04.2003 року „Про створення закритого акціонерного суспільства „Санаторій „Морський уголок”, засновницького договору про створення і діяльність ЗАТ „Санаторій „Морський уголок” від 19.06.2003 року, Статуту ЗАТ „Укрпрофздоровниця” і законодавства.

Згідно з пунктом 1.2. Статуту ЗАТ „Санаторій „Морський уголок”, товариство є правонаступником прав і обов'язків дочірнього підприємства „Санаторій „Морський уголок” ЗАТ ЛОУП України „Укрпрофздоровниця”.

На підставі викладених обставин, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що санаторії „Робочий уголок” та „Морський берег” не було ліквідовано, а мала місце реорганізація, в результаті якої було створено Дочірнє підприємство „Санаторій „Морськой уголок”, який набув права і обов’язки попередників, у тому числі право постійного користування земельними ділянками площею 3,23 га та 9,6888 га згідно державних актів № 76 від 10.06.1998 року і № 144 від 15.10.1999 року.

Викладені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги Алуштинської міської ради про відсутність правонаступництва між санаторіями „Робочий уголок” та „Морський берег” та Дочірнім підприємством „Санаторій „Морськой уголок” та відсутність переходу права користування спірними земельними ділянками.

Статтею 92 Земельного кодексу України встановлено що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Судом першої інстанції також вірно звернено увагу на статтю 141 Земельного кодексу України, якою надано вичерпний перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою, до яких відноситься:

- добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

- вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

- припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій:

- використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

- використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати.

В той же час, зміст статті 141 Земельного кодексу України не передбачає такої підстави припинення права користування землею, як реорганізація землекористувача (за наявності підтвердженого належними доказами правонаступництва).

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає вірним посилання позивача у запереченні на апеляційну скаргу на рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року, яким пункт 6 розділу X „Перехідні положення” Земельного Кодексу України що обов'язку юридичних осіб недержавної і не комунальної форми власності переоформити до 01.01.2008 року в установленому порядку право власності або оренди визнано неконституційним і таким, що втратив силу з дня ухвалення рішення.

Тому, підприємства, що отримали право постійного користування на земельну ділянку на законних підставах до прийняття Земельного Кодексу України, але не мають такого права за чинним Земельним Кодексом України, зберігають своє законне право і можуть його переоформити у будь-який момент в добровільному порядку.

Таким чином, фактичні обставини справи та наявні докази свідчать про наявність у позивача права вимагати продовження правовідносин постійного користування спірними земельними ділянками без будь-якого переоформлення, у тому числі на право оренди.

Статтею 152 Земельного кодексу України закріплено способи захисту прав на земельні ділянки, до яких, зокрема, відноситься визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

На підставі викладеного, оскаржуване рішення Алуштинської міської ради від 31.10.2007 року № 19/293 „Про припинення права користування земельними ділянками санаторію „Робочий уголок” і санаторію „Морський берег” є незаконним, а задоволення судом першої інстанції позовних вимог шляхом визнання нечинним вказаного рішення є правомірним.

Відповідно до статті 200 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 198 п.1, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Алуштинської міської ради залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 21 січня 2007 року у справі № 2-22/15973-2007А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        О.А.Латинін

Судді                                                                      І.В. Антонова

О.Л. Котлярова