ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.08 Справа № 17/63

За позовною заявою: Прокурора міста Львова в інтересах держави уповноваженого органу Львівської міської ради в особі ЛКП “Залізничнетеплоенрго”, м. Львів

до відповідача: ДП “ЛАНТ-ЖКВ” ВАТ “Львівський завод автонавантажувач”, м. Львів

про стягнення 18 816,13 грн.

Суддя У.І.Ділай

Представники :

Від прокурора Нагребний І.Я. –прокурор

Від позивача Охріменко В.В. –нач. юридичного відділу (Довіреність № 1 від 02.01.2008р.)

Від відповідача не з’явився

Представникам прокурора та позивача роз’яснено права і обов’язки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Згідно клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть спору:

На розгляд Господарського суду надійшла Позовна заява Прокурора м. Львова в інтересах держави, уповноважений орган Львівська міська рада в особі ЛКП “Залізничнетеплоенерго” про стягнення заборгованості в розмірі 18 816,13 грн. з відповідача —ДП “ЛАНТ-ЖКВ” ВАТ “Львівський завод автонавантажувач”, м. Львів

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.03.2008р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 15.04.2008р.

З підстав, викладених в Ухвалі суду від 15.04.2008р. розгляд матеріалів справи відкладався.

Представник позивача зазначив, що відповідачем після подання прокурором позовної заяви до господарського суду сплачено основну суму боргу в розмірі 17 421,06 грн., на підтвердження чого надав суду банківську виписку. Позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій представник позивача підтримав.

Прокурор позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій підтримав та просив суд про їх задоволення.

Відповідач явку представника в судове засідання з невідомих причин не забезпечив, відзиву на позовну заяву суду не надав, хоч і був належно повідомлений про час та місце судового засідання.

Спір розглядається в порядку ст. 75 ГПК України.

В процесі розгляду матеріалів справи судом встановлено:

01.10.2002р. між сторонами у справі укладено Договір № 4231 про постачання теплової енергії в гарячій воді з протоколом розбіжностей.

Відповідно до умов Договору позивач зобов’язувався здійснювати постачання теплової енергії в гарячій воді ДП “ЛАНТ-ЖКВ” ВАТ “Львівський завод автонавантажувач” в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов’язувався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені Договором.

П. 10.1. Договору термін його дії встановлено до 01.10.2003р. Згідно п. 10.4. дію Договору було пролонговано.

Як вбачається із матеріалів справи позивач свої зобов’язання виконував належно, що підтверджується Актами реалізації теплової енергії згідно угоди № 4231 із відтисками печаток та підписами повноважних представників сторін.

Відповідно до п. 6.3 Договору вартість фактично спожитої теплової енергії відповідач зобов’язувався сплачувити до 25-го числа місяця, наступного за звітним.

Відповідач свої зобов’язання належним чином не виконав, внаслідок чого за період з 01.08.2007р по 01.01.2008р. у нього виникла заборгованість в розмірі 17 421,06 грн.

На підставі п. 7.2.3. Договору позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, що за розрахунками позивача становить 497,10 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов’язання відповідач зобов’язаний сплатити суму інфляційних втрат, що складає 804,76 грн., а також 3 % річних від простроченої суми в розмірі 93 ,21 грн.

Таким чином, загальна сума боргу ДП “ЛАНТ-ЖКВ” ВАТ “Львівський завод автонавантажувач” перед ЛКП “Залізничнетеплоенрго” станом на день звернення прокурора до господарського суду із позовною заявою становила 18 816,13 грн.

Як вже зазначалося, після подання прокурором позовної заяви до суду відповідач сплатив основну суму боргу в розмірі 17 421,06 грн. Неоплаченою залишилися штрафні санкції в розмірі 1 395,07 грн.

Вивчивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши представників прокурора та позивача в судовому засіданні суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частковоз наступних підстав:

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов’язання, відповідно до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Частина 2 т. 625 ЦК України передбачає право кредитора звернутися до боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, з вимогою сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 497,10 грн. пені, 804,76 грн. інфляційних та 93 ,21 грн. 3 % річних є обґрунтованими, доведеними матеріалами справи та підлягають до задоволення.

В частині стягнення суми основного боргу в розмірі 17 421,06 грн. провадження у справі підлягає припиненню.

У відповідності з п.4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доводи позивача не спростував, докази належного виконання умов Договору суду не подав.

Враховуючи те, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, та те що основну суму боргу ним оплачено після звернення прокурора до господарського суду із позовною заявою, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються ДП “ЛАНТ-ЖКВ” ВАТ “Львівський завод автонавантажувач” у повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 193, 216 ГК України, ст. 509, 525, 526, 599, 610, 625 ЦК України, ст.ст.4-3, 7, 33, 43 , 49, 75, 78, 80, 82-84 ГПК України , суд

ВИРІШИВ :

1.          Позов задоволити частково.

2.          Стягнути з ДП “ЛАНТ-ЖКВ” ВАТ “Львівський завод автонавантажувач” (79069, м. Львів, вул. Шевченка, 392 а. Р/р 0565 в Промисловому відділенні ПІБ України в м. Львові, МФО 325666, ) на користь ЛКП “Залізничнетеплоенерго”(79054, м. Львів, вул. С. Петлюри, 4а. Р/р 260038680 в ЛОД “Райффайзен банк Аваль”, МФО 325570, ) 497,10 грн. пені, 804,76 грн. інфляційних та 93 ,21 грн. 3 % річних, всього — 1 395,07 грн.

3.          Стягнути з ДП “ЛАНТ-ЖКВ” ВАТ “Львівський завод автонавантажувач” (79069, м. Львів, вул. Шевченка, 392 а. Р/р 0565 в Промисловому відділенні ПІБ України в м. Львові, МФО 325666, ) в доход державного бюджету (Отримувач –Держбюджет Личаківського району м.Львова, МФО 825014, ) 188,16 грн. державного мита

4.          Стягнути з ДП “ЛАНТ-ЖКВ” ВАТ “Львівський завод автонавантажувач” (79069, м. Львів, вул. Шевченка, 392 а. Р/р 0565 в Промисловому відділенні ПІБ України в м. Львові, МФО 325666, ) в доход державного бюджету (Отримувач –УДК у Личаківському р-ні м. Львова, МФО 825014, ) 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5.          В частині стягнення 17 421,06 грн. боргу провадження у справі припинити.

6. Накази видати згідно ст.116 ГПК України.

Суддя