ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.03.2008 року                                                                      Справа № 13/555

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого:                                        Медуниці О.Є.

суддів                                                  Іноземцевої Л.В.

Перлова Д.Ю.

Секретар судового засідання:          Шабадаш Д.В.

за участю представників сторін:

від прокуратури                                         Статівка О.Є., старший помічник

військового прокурора Луганського

гарнізону, посвідчення №312 від 03.10.06;

від позивача                                         Кубах О.О., представник за довіреністю

№498 від 06.03.08;

від відповідача          повноважний представник в

судове засідання не прибув;

від третьої особи          повноважний представник в

судове засідання не прибув;

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційне подання          Військового прокурора Луганської області

в інтересах держави в особі Міністерства

оборони України м. Київ в особі квартирно –

експлуатаційного відділу м. Луганська

Південного оперативного командування

Міністерства оборони України м. Київ

на рішення

господарського суду          Луганської області

від          10.01.08

по справі          №13/555

(головуючий суддя – Яресько Б.В.,

судді – Зюбанова Н.М., Седляр О.О.)

за позовом           Військового прокурора Луганської області

в інтересах держави в особі Міністерства

оборони України м. Київ та квартирно –

експлуатаційного відділу м. Луганська

Південного оперативного командування

Міністерства оборони України м. Київ

до відповідача          Державного підприємства – виробниче

об’єднання „Луганський верстатобудівельний

завод”, м. Луганськ

третя особа, яка не заявляє

самостійних вимог на предмет

спору на стороні відповідача                    Товариство з обмеженою відповідальністю

„Луганське енергетичне об’єднання”,

м. Луганськ.

про           стягнення 9054 грн. 61 коп.

ВСТАНОВИВ:

Відповідач та третя особа не забезпечили участі своїх повноважних представників в судовому засіданні, але належним чином повідомлені Луганським апеляційним господарським судом про час і місце судового засідання (див. поштові повідомлення від 26.02.08, від 27.02.08 та від 11.03.08).

Враховуючи дану обставину, а також те, що виходячи із змісту листа ТОВ „ЛЕО” б/н від 01.11.07 (а.с.106;Т.2) третій особі відомо про обставини даної справи, судова колегія вважає, що в ході апеляційного провадження інтересів даної сторони судом було дотримано, тому судова колегія вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, без участі в судовому засіданні відповідача та третьої особи.

Військовий прокурор Луганської області звернувся до господарського суду Луганської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та квартирно - експлуатаційного відділу м. Луганська Південного оперативного командування Міністерства оборони України про стягнення з Державного підприємства – виробниче об’єднання “Луганський верстатобудівельний завод” заборгованості за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії у сумі 8183 грн. 42 коп. та пені у сумі 871 грн. 19 коп. за договором про спільне використання технологічних мереж основного споживача №15/324 від 15.03.05.

Рішенням господарського суду Луганської області від 10.01.08 у справі №13/555 у задоволенні позову відмовлено повністю з тих мотивів, що договір про спільне використання технологічних мереж основного споживача №15/324 від 15 березня 2005 року є неукладеним, оскільки сторони при його укладанні не досягли згоди стосовно істотних (обов’язкових) умов.

Не погоджуючись з даним рішенням, Військовий прокурор Луганської області подав до Луганського апеляційного господарського суду апеляційне подання від 18.02.08 №507, яким просить рішення господарського суду Луганської області від 10.01.08 у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

На обґрунтування доводів апеляційного подання прокурор посилається на те, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, а також неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи, в тому числі:

- відповідач фактично користувався електричними мережами другого позивача;

- господарський суд Луганської області розглянув справу №13/555 та прийняв рішення за відсутністю в судовому засіданні третьої особи – Луганської філії Товариства з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об’єднання”, не повідомленої належним чином про час і місце судового засідання.

- листом 23.01.08 №408/78 ДПВО “Луганський верстатобудівельний завод” фактично визнав договір про спільне використання технологічних мереж основного споживача №15/324 від 15.03.05 укладеним та надав до Квартирно - експлуатаційного відділу м. Луганська графік сплати заборгованості за даним договором у сумі 8183 грн. 42 коп., а також перерахував частину заборгованості у сумі 4100 грн. 00 коп.

Позивач – Квартирно - експлуатаційний відділ м. Луганська Південного оперативного командування Міністерства оборони України, надав відзив в судове засідання 25.03.08, яким підтримує апеляційне подання Військового прокурора Луганської області у повному обсязі.

Розпорядженням від 21.02.08 голови Луганського апеляційного господарського суду, відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України”, для розгляду апеляційного подання Військового прокурора Луганської області, від 18.02.08 №507 на рішення господарського суду Луганської області від 10.01.08 по справі №13/555 призначена судова колегія у складі: Медуниця О.Є. - суддя – головуючий, Іноземцева Л.В., Перлов Д.Ю. – судді.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України в процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, присутніх в судовому засіданні, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційне подання підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

15 березня 2005 року між Квартирно - експлуатаційним відділом м. Луганська (Споживач) та Луганською філією Товариства з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об’єднання” (Постачальник електричної енергії) був укладений договір про постачання електричної енергії №2436/71 (далі – договір №2436/71) (а.с.18-21;Т.1).

Пунктом 8.1.1 договору №2436/71 передбачено: „якщо до електромереж Споживача (позивача) приєднані в установленому порядку електроустановки інших споживачів (далі - Субспоживачів), стосунки між ними регулюються Договором про спільне використання технологічних мереж основного споживача” (зворот а.с.20;Т.1).

15 березня 2005 року між Квартирно - експлуатаційним відділом м. Луганська та ДПВО “Луганський верстатобудівельний завод” було укладено договір про спільне використання технологічних мереж основного споживача №15/324 (а.с.22-27;Т.1).

Відповідно до п.1.1 договору №15/324 - основний споживач (позивач) зобов’язується забезпечити передачу електричної енергії в межах величин, дозволених Субспоживажу (відповідачу) до використання, а Субспоживач (відповідач) зобов’язується своєчасно сплачувати за використання електричної мережі, отримані послуги, в тому числі за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії.

Позивач наполягає на тому, що відповідач з квітня 2005 року свої зобов’язання по оплаті позивачу послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії не виконував, рахунки, які йому виставлялись позивачем, не сплачував, в наслідок чого станом на 27 липня 2007 року склалась заборгованість в сумі 8183 грн. 42 коп., крім того позивачем відповідно до п.4.1. нарахована пеня в сумі 871 грн. 19 коп. за період січень - березень 2006 року.

Відповідач посилається на те, що договір №15/324 не є укладеним, оскільки не визначено ціну за послуги; договір підписаний виконавчим директором відповідача 15.03.05, а повноваження від керуючого санацією були надані йому за наказом №89/к від 05.07.05, до того існувала довіреність №826 від 12.05.05, тобто на день підписання договору, особа що підписала його від імені відповідача не мала відповідних повноважень; розрахунки за подачу електроенергії на склад №115 та КІС (Балка Довга), що є об’єктами відповідача здійснюються ним безпосередньо із Луганським філіалом ТОВ „ЛЕО” згідно укладеного між ними договору №19 від 18.12.03 (а.с.86-88;Т.1).

Судова колегія приймає до уваги наступне.

Позовні вимоги базуються на положеннях договору №15/324 укладеному сторонами 15.03.05 (а.с.22-27;Т.1).

Предмет договору визначено як зобов’язання споживача (Луганської КЕЧ району) забезпечити передачу електричної енергії субспоживачу (відповідачу по справі), а субспоживач сплачує „за використання електричної мережі, отримані послуги, в тому числі за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії”.

Сторони зобов’язуються виконувати інші умови, визначені цим договором та додатками до договору, які є його невід’ємними частинами (п.1.1 договору).

Заявник в позовній заяві посилається на п.п.3.1, 3.5 договору, де зазначено, що позивач має право на відшкодування частини витрат на утримання електричних мереж, якими здійснюється передача електроенергії відповідачу та на отримання від нього плати за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, а також на п.4.1 договору, згідно якого відповідач зобов’язаний здійснювати оплату за використання електричних мереж позивача за розрахунковий період. Плата за використання електричних мереж позивача вноситься відповідачем на підставі рахунка, одержаного від позивача. Період для оплати – три дня (а.с.4;Т.1).

Заявник та позивач наполягають також на тому, що, починаючи з квітня 2005 року, відповідач не виконував свої зобов’язання, не здійснював плату за використання електромереж, оплату послуг з перетікання реактивної електричної енергії і тому має заборгованість 8183 грн. 42 коп.

Відповідно до п.8.2.1 договору відповідачу також нараховано пеню в сумі 871 грн. 19 коп. за січень – березень 2006 року (згідно розрахунку - а.с.79;Т.1).

Відповідно до ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Аналізуючи договір №15/324 від 15.03.05, судова колегія приходить до висновку, що декілька його положень не регулюють правовідносини сторін напряму (безпосередньо), а мають посилання на додатки, в яких сторони повинні були врегулювати певні позиції за договором.

Так, згідно п.3.1 договору відшкодування відповідачем витрат на утримання електричних мереж, якими здійснюється передача електричної енергії субспоживачу повинно здійснюватись „згідно з кошторисом, наведеним у додатку „Порядок розрахунку оплати обґрунтованих витрат споживача на передачу електричної енергії””.

Пунктом 4.1 договору також визначено, що обов’язком субспоживача (відповідача) є здійснення оплати за використання електричних мереж основного споживача (другого позивача) за розрахунком здійсненим згідно з додатком „Порядок розрахунків” та „Порядок розрахунку оплати обґрунтованих витрат споживача не передачу електричної енергії.

Згідно п.10.1 договору сторони укладають додаток – „Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін”.

Разом із тим сторонами договору №15/324 не було укладено зазначених додатків, отже сторони не визначили ні порядок розрахунків, ні кошторис.

За таких обставин не було виконано і положення п.10.5 договору де зазначено, що додатки до договору мають погоджуватись із постачальником електроенергії (тобто з третьою особою) тільки за таких умов вони є дійсними.

У спірному договорі також не було визначено об’єкти відповідача на які другий позивач зобов’язався передавати електроенергію.

В поясненнях даної сторони та апеляційному поданні міститься посилання на „об’єкт №115 та КІС (Балка Довга)”, але такі об’єкти сторонами в договорі не визначались.

Суд першої інстанції також обгрунтовано зазначив, що текст договору не містить індивідуальних ознак, які б дозволили встановити стосовно спільного використання яких саме технологічних мереж він укладений, оскільки сторони не узгодили розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, оскільки сторони не уклали додаток „Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін”, що передбачено п.10.1 договору.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що при укладенні договору №15/324 від 15.03.05 сторони не досягли згоди стосовно істотних (обов’язкових) умов, які згідно цього ж договору повинні були міститися в додатках, тому даний договір вірно був визнаний судом неукладеним.

Отже заявник позову необґрунтовано посилається на наявність у відповідача зобов’язання здійснити плату за використання електричних мереж другого позивача в порядку передбаченому п.4.1 договору, тобто протягом 3-х днів з часу отримання ним рахунку (а.с.4;Т.1), тому що нарахування такої плати здійснено другим позивачем в односторонньому порядку, оскільки через відсутність додатків „Порядок відсутність оплати обґрунтованих витрат споживача на передачу електричної енергії” та „Порядку розрахунку”, неврегульованість інших відносин, що мали б бути врегульовані в інших додатках зазначених в договорі, не можна вважати, що суми зазначені в рахунках другого позивача є вірними, такими, що відповідають умовам договору №15/324.

Крім того, зазначені рахунки не містять посилання на будь – який договір, відсутні докази, що вони були одержані відповідачем, тоді як згідно п.4.1 договору №15/324 субспоживач здійснює плату за використання електромереж основного споживача (другого позивача) на підставі рахунка одержаного від основного споживача.

Отже позовні вимоги щодо оплати основної заборгованості та пені на підставі зобов’язання обумовленого договором №15/324 є необґрунтованими.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з’ясував всі обставини справи.

За таких обставин не можуть бути прийняті до уваги судовою колегією доводи прокурора за апеляційним поданням стосовно того, що суд першої інстанції не встановив яка саме особа (другий позивач чи відповідач) фактично оплачував активну та реактивну електроенергію спожиту на об’єктах №115 та КИС (Балка Довга), не витребував від третьої особи по справі копій договорів та документів, на підставі яких здійснювалося постачання активної та реактивної електроенергії на зазначені об’єкти, у зв’язку із тим, що з’ясування зазначених обставин не стосується предмету спору (невиконання зобов’язань за договором №15/324), оскільки сторони не визначили в договорі ні кошторису, ні самих об’єктів постачання електроенергії, ні порядку розрахунків, не розмежували балансову належність електромереж та експлуатаційну відповідальність сторін.

Навіть при підтвердженні факту користування відповідачем електромережами другого позивача, у сторін за договором відсутні критерії для визначення об’єму відповідальності відповідача за цим договором.

Договори, що є неукладеними не є підставою для виникнення правовідносин.

Крім того, в порядку ст.38 Господарського процесуального кодексу України (згідно ухвали суду першої інстанції від 25.10.07) ТОВ „ЛЕО” повідомило суд, що постачання електроенергії на об’єкти відповідача: склад №115 та КІС (Балка Довга) здійснювалося на підставі договору №19 від 18.12.03, укладеного ним із відповідачем (а.с.106;Т.2), що підтверджується додатком до цього договору (а.с.107;Т.2).

Згідно листа ТОВ „ЛЕО” №20044 від 06.11.06 договором №19 від 18.12.03 передбачено також оплату за перетоки реактивної електроенергії (а.с.109;Т.2).

Зазначені скаржником фактичні обставини можуть бути предметом дослідження за позовом про відшкодування збитків.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Щодо доводів апелянта про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, то судова колегія вважає їх обґрунтованими.

Так, ухвалою від 12.11.07 суд першої інстанції за власною ініціативою залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – товариство з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об’єднання” в особі Луганської філії, оскільки прийшов до висновку, що рішення з даного спору може вплинути на права та обов’язки даного товариства.

Дана ухвала була надіслана позивачам, відповідачу, заявнику та прокуратурі Луганської області, отже вона не була надіслана третій особі.

Наступна ухвала господарського суду Луганської області від 06.12.07 також не направлялася третій особі (згідно поміток на даних ухвалах про їх розсилку сторонам та виготовлення кількості примірників).

В матеріалах справи також відсутні докази належного повідомлення третьої особи про час і місце судового засідання 06.12.07, а також, 10.01.08, в якому було прийнято рішення судом першої інстанції.

Стаття 104 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що в будь - якому випадку однією із підстав для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення норм процесуального права, зокрема, якщо господарський суд прийняв рішення про права і обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

За таких обставин, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційне подання військового прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства оборони України м. Київ та квартирно – експлуатаційного відділу м. Луганська Південного оперативного командування Міністерства оборони України м. Київ необхідно задовольнити частково; рішення господарського суду Луганської області від 10.01.08 по справі №13/555 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог військового прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства оборони України м. Київ та квартирно – експлуатаційного відділу м. Луганська Південного оперативного командування Міністерства оборони України м. Київ відмовити повністю.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України питання щодо розподілу судових витрат не вирішується оскільки заявник звільнений від їх сплати.

За згодою представників сторін присутніх у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, п.2 ст.103, п.3 ч.3 ст.104, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційне подання військового прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства оборони України м. Київ та квартирно – експлуатаційного відділу м. Луганська Південного оперативного командування Міністерства оборони України м. Київ, від 18.02.08 №507 на рішення господарського суду Луганської області від 10.01.08 у справі №13/555 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 10.01.08 у справі №13/555 скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

4. У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно ч.3, ч.5 ст.105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий                                                                      О.Є.Медуниця

Суддя                                                                                Л.В. Іноземцева

Суддя                                                                                Д.Ю. Перлов