ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.04.08 Справа №10/11-08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Мірошниченко М.В. судді Мірошниченко М.В. , Колодій Н.А. , Хуторной В.М.

при секретарі Шерник О.В.

за участю представників:

позивача: Гололобов М.І., довіреність № 04/40 від 08.01.2008р.;

відповідача: Осадчий С.Г., довіреність № 11 від 09.01.2008р.;

відповідача: Тимошенко М.В., довіреність № 15 від 09.04.2008р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства

«Херсонська теплоелектроцентраль», м. Херсон

на рішення господарського суду Херсонської області від 28.01.2008р.

у справі № 10/11-08

за позовом Відкритого акціонерного товариства

«Херсонська теплоелектроцентраль», м. Херсон

до відповідача Закритого акціонерного товариства

«Український силікат», м. Херсон

про стягнення 51.267,76 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкритим акціонерним товариством «Херсонська теплоелектроцентраль», м. Херсон було подано позов до Закритого акціонерного товариства «Український силікат», м. Херсон про стягнення суми 51.267,76 грн. вартості безпідставно отриманої відповідачем теплової енергії в період з 01.02.2004р. до 17.01.2006р.

Розглянувши справу по суті, господарський суд Херсонської області своїм рішенням від 28.01.2008р. у справі № 10/11-08 (суддя Александрова Л.І.) в позові відмовив.

Рішення суду ґрунтується на приписах ст.ст. 509, 526, 627, 1212, 1213 ЦК України, ст.ст. 29, 34, 179, 275 ГК України, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і мотивоване тим, що між сторонами в спірний період були відсутні договірні відносини, а тому закон забороняє позивачу здійснювати відпуск теплової енергії відповідачу. Судом також зазначено, що позивачем не надано документального обґрунтування факту отримання відповідачем зазначеної в позові кількості теплової енергії, яка б була належної якості; та зроблено висновок про те, що позивачем не доведено того, що відповідач отримав від позивача теплову енергію, або зберіг її у себе за рахунок позивача. Крім того, сам відповідач заперечує факт постачання йому теплової енергії у відповідному періоді.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі ВАТ «Херсонська теплоелектроцентраль», позивач у справі, вказує на те, що судом при прийнятті рішення були порушені норми матеріального права, а також неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи. Зазначає зокрема, що діючим законодавством заборонено не тільки поставляти теплову енергію, але й користуватися нею, споживати її без укладення договору. Відповідачем був порушений порядок укладення господарських договорів, але незважаючи на те, що договір не відбувся, позивачем здійснювалось постачання теплової енергії, у зв’язку з чим до спірних правовідносин повинні бути застосовані положення ст.ст. 1212, 1213 ЦК України. На підтвердження обставини щодо отримання відповідачем теплової енергії до суду були надані: розрахунок отриманої теплової енергії, довідки складені позивачем про наявність опалення у абонентів, звіти про витрати теплової енергії. Відповідачем документально не підтверджено тієї обставини, що ним не отримувалась теплова енергія в спірний період часу. Позивач просить рішення господарського суду Херсонської області від 28.01.2008р. у справі № 10/11-08 скасувати і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

ЗАТ «Український силікат», відповідач у справі, у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти викладених в ній доводів. Зазначає зокрема, що в спірний період між сторонами не було договору про надання послуг з постачання теплової енергії. В зазначений період позивач взагалі не надавав послуг з постачання теплової енергії відповідачу. Відповідач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення господарського суду Херсонської області від 28.01.2008р. у справі № 10/11-08 залишити без змін.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 760 від 15.04.2008р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Колодій Н.А., Хуторного В.М.

В судовому засіданні представники сторін підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

В судовому засіданні 16.04.2008р. за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду апеляційної інстанції.

За клопотанням учасників судового процесу розгляд справи вівся без застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового процесу.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в період з 01.02.2004р. до 17.01.2006р. ним здійснено постачання теплової енергії для гуртожитку, який належить відповідачу та знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Поповича, 15. За твердженнями позивача, відповідачу щомісячно направлялись рахунки на оплату сум за використану теплову енергію на загальну суму 28.615,58 грн. В позові зазначається, що відповідачем теплова енергія отримана без достатньої правової підстави (без наявності відповідного договору), внаслідок чого між сторонами виникли позадоговірні зобов’язання, які регулюються ст.1212 ЦК України. З посиланням на те, що відповідно до ст.1213 ЦК України вартість безпідставно набутого майна визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна, а станом на 31.10.2007р. діють змінені тарифи на теплову енергію (206,80 грн. за 1 Гкал), позивачем здійснено перерахунок вартості теплової енергії, розмір якої склав суму 51.267,76 грн.

Позивачем на адресу відповідача була направлена вимога № 10/2970 від 18.09.2006р. про погашення заборгованості на суму 28.615,58 грн. по вищевказаному об’єкту. У відповіді від 30.01.2007р. за № 33 відповідач не визнав вказану заборгованість, з посиланням на відсутність договірних відносин між підприємствами та відсутністю послуг з постачання теплової енергії. У зв’язку з цим, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача суми 51.267,76 грн. вартості безпідставно отриманої відповідачем теплової енергії в період з 01.02.2004р. до 17.01.2006р.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності зі ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З урахуванням доводів позивача про отримання відповідачем теплової енергії, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст.275 ГК України, згідно до якої за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначені основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Статтею 19 цього Закону встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами в спірний період часу (з 01.02.2004р. до 17.01.2006р.) були відсутні договірні відносини щодо надання послуг з централізованого опалення на об’єкт, що знаходиться по вул. Поповича, 15 в м. Херсоні.

Таким чином відсутній і обов’язок відповідача по сплаті вказаних послуг.

Діючим законодавством заборонено позивачу здійснювати відпуск теплової енергії відповідачу без наявності відповідного договору.

При цьому, з листування сторін вбачається намагання укласти договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який в спірний період укладено не було.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що у випадку відмови відповідача від укладення договору на постачання теплової енергії, позивач не повинен був здійснювати її постачання. До того ж, відповідач не зобов’язаний укладати договір на постачання теплової енергії у випадку відсутності у нього наміру її отримувати та споживати. Так само відсутність договору, який є підставою для виникнення у позивача обов’язку постачати теплову енергію, надає позивачу право її не поставляти відповідній особі.

Нав’язування споживачам примусового асортименту товарів (робіт, послуг) є перешкодою у процесі конкуренції, що визначено ст.34 ГК України; нав’язування товару, який не потрібен контрагенту, в силу ст.29 ГК України, є зловживанням монопольним становищем.

Слід зазначити, що в якості підтвердження обставини надання відповідачу теплової енергії в спірний період та у заявленому обсязі, позивачем надані до суду рахунки за спожиту теплову енергію, довідка про рух заборгованості по ЗАТ «Український силікат» за теплову енергію, розрахунок споживання теплової енергії ЗАТ «Український силікат» в період з лютого 2004р. – січень 2006р., довідки про відключення опалення і гарячого водопостачання комунально-побутових споживачів, довідки по опаленню і ГВС, довідки про наявність тепла.

Судом першої інстанції обґрунтовано вказано на неналежність і недопустимість вказаних документів, в розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України, в якості підтвердження тих обставин, на які посилається позивач, оскільки такі документи складені самим позивачем одноособово, а тому носять суб’єктивний характер. Отже, слід погодитися з висновком суду про те, що позивачем не надано належних доказів факту отримання відповідачем зазначеної в позові кількості теплової енергії. До того ж, відповідач заперечив факт отримання від позивача відповідних послуг в спірний період часу.

Таким чином, судом правомірно відхилені посилання позивача на ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, як на підставу позовних вимог, оскільки останнім не надано належних доказів того, що відповідач отримав від позивача теплову енергію, або зберіг її у себе за рахунок позивача.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Фактичні обставини справи досліджені судом першої інстанції на підставі наданих в судове засідання сторонами доказів. Порушення або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права не вбачається, підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль», м. Херсон залишити без задоволення, а рішення господарського суду Херсонської області від 28.01.2008р. у справі № 10/11-08 – без змін.

Головуючий суддя Мірошниченко М.В.

судді Мірошниченко М.В.

Колодій Н.А. Хуторной В.М.