ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 2/103

27.05.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВ НАФТА»

До Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської

міської державної адміністрації) «Київреклама»

Треті особи Головне управління з питань реклами Київської міської державної

адміністрації та Товариство з обмеженою відповідальністю «Євродім»

Про розірвання договору

Суддя Домнічева І.О.

Представники:

Від позивача           Петриченко О.П.

Від відповідача          Коноваленко Є.Л.

Від третьої особи не з’явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВ НАФТА»про розірвання договору на право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення об’єкту зовнішньої реклами №1331/ПР від 01.01.2005р., який укладено між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама»та Товариством з обмеженою відповідальністю «КИЇВ НАФТА»з моменту продажу цінових табло, тобто з 06.04.2007р.

Ухвалою від 05.03.2008 р. господарський суд порушив провадження у справі та призначив розгляд справи на 20.03.2008 р.

Відповідачем у відзиві від 20.03.08р. заявлено клопотання про припинення провадження у справі, оскільки строк дії договору №1331/ПР від 01.01.2005р. закінчився та договір на сьогоднішній день втратив чинність.

Позивачем через Відділ діловодства Господарського суду міста Києва подано заяву про зміну предмету позовних вимог, оскільки позивачем виявлено помилку в номері договору, а тому позивач в заяві просить розірвати в судовому порядку договір на право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення об’єкту (-ів) зовнішньої реклами №1331/ТК від 01.01.05р.

Судом, в зв’язку зі зміною Позивачем предмета позовних вимог, клопотання Відповідача про припинення провадження у справі залишається без задоволення.

Відповідачем 08.04.08р. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач відхиляє позовні вимоги повністю, в тому числі з врахуванням заяви про зміну предмету позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз’яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.97 № 02-5/289 із змінами “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України”).

Сторони були належним чином повідомлені про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення.

Позивач у судових засіданнях підтримував викладені у позові обставини, та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з врахуванням заяви про зміну предмету позовних вимог.

Відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог, з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши надані сторонами оригінали документів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, та копії яких долучені до матеріалів справи, суд —

ВСТАНОВИВ:

Між Відповідачем та Позивачем 01.01.2005 року було укладено договір №1331/ТК, за яким Відповідач надав Позивачу право тимчасового користування місцем (-ями) за цільовим призначенням –для розміщення об’єкту зовнішньої реклами (Договір).

Позивач зазначає, що він з 12.04.2007р. не користується вказаними об’єктами, та не здійснює розповсюдження реклами, в зв’язку з продажем 06.04.07р. цінового табло та 12.04.07р. АЗС Товариству з обмеженою відповідальністю «Євродім», третій особі по справі.

Зважаючи на що, Позивач звернувся до Відповідача листом з пропозицією про розірвання Договору в зв’язку зі зміною власника цінового табло та АЗС.

На думку Позивача, Відповідач відхиляється від розірвання Договору, оскільки у відповідь на лист з пропозицією щодо розірвання договору, відповідач запропонував звернутися до Головного управління з питань реклами з проханням переоформити дозволи на розміщення об’єкту зовнішньої реклами на нового власника цих об’єктів.

Позивач зазначає, що на нього нормами чинного законодавства не покладено обов’язку щодо переоформлення дозволу на розміщення об’єкту зовнішньої реклами на нового власника, а тому відповідь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама»та відмову в розірванні договору вважає необґрунтованими та протиправними.

Відповідно до ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

Відповідно до п.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з п. 7.5 Договору, його може бути розірвано за взаємною згодою Сторін (шляхом укладання Додаткової угоди), за рішенням Господарського суду, після закінчення терміну дії останнього Дозволу або його скасуванні на підставах, передбачених чинними нормативними актами України.

Відповідно до п. 7.6 Договору, його дія, в частині одного наданого місця, припиняється, зокрема внаслідок зміни власника місця розташування об’єкту зовнішньої реклами.

Стаття 188 ГК України встановлює порядок розірвання господарських договорів.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом, ухвалами від 10.04.08р. та 25.03.08р. вимагалося від Позивача надати докази дотримання вимог ст. 188 ГК України в частині розірвання договору №1331/ТК від 01.01.2005р.

Позивачем вимоги ухвал суду не виконано, та не надано суду доказів розірвання договору №1331/ТК від 01.01.2005р., з дотриманням порядку, передбаченому ст. 188 ГК України.

Зважаючи на вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є документально та нормативно необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 49 ГПК України, на Позивача відносяться та йому не відшкодовуються суми витрат по сплаті державного мито та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу за звернення з позовом до Господарського суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 16, 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

І.О.Домнічева