ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2008 Справа № 14/141-ПН-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В. при секретаріБєлій Є.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Іксора" м. Херсон

до відповідача-1: виконавчого комітету Херсонської міської ради м. Херсон

до відповідача-2: Херсонської міської ради, м. Херсон,

про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва

за участю представників сторін:

позивача: Чаманський О.Б., дов. від 01.04.2008 р.,

відповідача-1: Шпіня С.О., представник, дов. № 9-305-9/21 від 04.06.07 р.,

відповідача-2: Шпіня С.О., представник, дов. № 9-307-9/21 від 04.06.07 р.

Позивач у позовній заяві просить визнати за ним право власності на самовільне будування нерухомого майна: двоповерховий комплекс гаражу, зазначений на схематичном плані від 12.02.2007 р., літерами "А-2", "а-2", "Б"; господарську будівля, зазначену на схематичному плані від 12.02.2007 р. літерой "Ж-1"; бокс для технічного обслуговування 2-х машин, зазначений на схематичному плані від 12.02.2007 р. літерой "З-1", посилаючись на положення ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України.

Представник позивача в ході судового засідання підтримав вимоги, викладені у позовній заяві.

Представник відповідачів в ході судового засідання заперечував проти позовних вимог, відповідно до відзиву відповідача-2 на позовну заяву, посилаючись на наступні обставини.

Згідно з частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Також встановлено, що якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.04 № 1243 затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Зазначеним Порядком передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтверджені державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, його інженерно - технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації.

Статтею 18 Закону України "Про основи містобудування" встановлено, що будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад - у даному спірному випадку з дозволу Херсонської міської ради. Закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється.

Крім цього, статтею 4 Закону України "Про архітектурну діяльність" передбачено введення в експлуатацію спорудженого об'єкту.

Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 № 273 затверджено Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, яким встановлено порядок та умови надання дозволу на виконання будівельних робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту об'єктів. Дозвіл на виконання будівельних робіт з нового будівництва є документом, що посвідчує право забудовника на виконання будівельних робіт. Виконання будіведьних робіт без вищезазначеного дозволу забороняється (п.п. 1.1.).

Зазначений дозвіл позивачем не отримувався.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 ст. 331 Цивільного Кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає, державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно до п. 4 ст. 182 Цивільного Кодексу України порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість встановлюється законом. До прийняття такого закону реєстрація здійснюється у відповідності з "Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.02 р. № 7/5.

Відповідно до п. 1.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно" державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць на підставі відповідних рішень виконавчих органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 1.6 "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно" реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти.

Як стверджують відповідачі, позивач вимагаючи визнати право власності на нерухоме майно не надає суду доказів введення нерухомого майна до експлуатації або його державної реєстрації.

Частиною 3 статті 331 Цивільного кодексу України встановлено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Отже, за наведених обставин, на думку відповідачів, на теперішній час позивач є лише власником матеріалів, які використання в процесі будівництва.

За згодою представників учасників судового процесу судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в :

На підставі договору купівлі-продажу від 22.04.05 р. позивач купив у товариства з обмеженою відповідальністю "Ель-Аудит" частину комплексу, ремонтно-експлуатаційної майстерні, що знаходиться у м. Херсоні, Бериславське шосе, 11 та розташовані на земельній ділянці площею 6136 кв. м.

На протязі 2005 –2006 років позивач, без отримання відповідного дозволу, самочинно, здійснив капітальний ремонт існуючих об'єктів нерухомості, а також самочинно побудував нові об'єкти нерухомості на зазначеній вище земельній ділянці.

Відповідно до положень частин 1 та 2 ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Позивачем, в порушення вимог ст. 33 ГПК України, не представлено доказів виникнення у нього права власності та права на оренду земельної ділянки площею 6136 кв. м. на якій розташоване самочинно збудоване ним нерухоме майно. Вимога представити зазначені докази викладена судом в ухвалі про відкладення розгляду справи від 01.04.08 р. (а.с. 28).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України, відповідно до якої право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Крім того, відповідно до частини 5 тієї ж статті ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Позивачем не доведено надання йому у встановленому порядку, або виникнення у нього права власності, права на оренду земельної ділянки на якій розташоване спірне самочинно збудоване нерухоме майно.

За вказаних обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

1.           В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України (вступна, описова, мотивувальна і резолютивна частини).

Суддя Ю.В. Гридасов

Дата оформлення та підписання рішення

відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України "07" травня 2008 р.