КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2008                                                                                           № 33/76

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес Л.О.

суддів:           Куровського С.В.

Михальської Ю.Б.

при секретарі:           Рожновській А.В.

За участю представників:

від позивача - Джура І.В.-за дов.

від відповідача - Новіков І.Г.- за дов.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

на рішення Господарського суду м.Києва від 11.03.2008 р.

у справі № 33/76 (Мудрий С.М.)

за позовом                               Закритого акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

до                                                   Комунального підприємства "Київпастранс"

про                                                  стягнення 4909,54 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від 11.03.2008р. у справі №33/76 відмовлено повністю у позові Закритого акціонерного товариства „Страхова Група „ТАС” до Комунального підприємства „Київпастранс” про відшкодування шкоди у розмірі 4 909,54грн. в порядку регресу у зв’язку з пропущенням позовної давності.

Позивач, не погодившись з рішенням, звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати на ухвалити нове рішення, яким визнати поважними причини пропущення позивачем позовної давності та задовольнити позовні вимоги позивача до відповідача у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до ухвалення неправильного рішення.

Зокрема, апелянт посилається на те, що суд неправомірно відмовив позивачу у відкритті провадження у справі, чим не дотримано норми ст.ст. 54,57,63 ГПК України та необґрунтовано повернув позовну заяву без розгляду.

Крім того, позивач звертає увагу на те, що порушено строки повернення позивачу позовної заяви, передбачені ст..63 ГПК України, що потягло за собою пропущення позивачем позовної давності при повторній подачі позову та не розглянуто клопотання позивача про відновлення пропущеного строку із поясненнями поважності причин такого пропуску з прийняттям процесуального документу.

Відповідач у своїх письмових поясненнях на апеляційну скаргу не погоджується з її доводами, посилаючись на те, що відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Розглянувши у судових засіданнях апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія установила наступне:

Закрите акціонерне товариство „Страхова Група „ТАС” звернулося до суду першої інстанції з позовом до Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного ДЕПО №2 про відшкодування в порядку регресу шкоди у розмірі 4 909,54 грн. , що становить виплачене страхове відшкодування згідно договору страхування, та з клопотанням про поновлення позовної давності, в якому зазначив, що пропущення позовної давності сталося не з його вини, а з незалежних від нього підстав.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти позовних вимог, просить відмовити позивачу у позові , тому що особа, якій виплачено страхове відшкодування -

Винник Б.Є., не мала підстав на отримання страхового відшкодування та, крім того, представник відповідача в судовому засіданні заявив усне клопотання про застосування позовної давності.

Крім того, 25.02.2008р. відповідно до поданої представником відповідача заяви на підставі ст.24 ГПК України з усіма відповідними документами про заміну відповідача – Тролейбусне ремонтно-експлуатаційне ДЕПО №2 , який є структурним підрозділом КП „Київпастранс” на належного , суд першої інстанції здійснив заміну неналежного відповідача на належного – Комунальне підприємство „Київпастранс”.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що причини пропущення позивачем позовної давності не є поважними , з таких підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, 10.01.2008р. позивач подав до суду першої інстанції позовну заяву, але судом було відмовлено у відкритті провадження у справі і згідно ст.63 ГПК України суддя мав повернути позовну заяву не пізніше п”яти днів з дня її надходження, про що винести ухвалу, тобто повернути позовну заяву до 16.01.2008р., однак ухвала була винесена 16.01.2008р., відправлена судом на адресу позивача 23.01.2008р. та отримана позивачем лише 25.01.2008р.( про що свідчить штамп на поштовому конверті , штамп вхідної кореспонденції на отриманій ухвалі).

Слід визнати помилковим посилання суду першої інстанції на норми ст..87 ГПК України про те, що ухвали розсилаються сторонам не пізніше п”яти днів після їх прийняття, тому що ця ж сама норма передбачає: „якщо інше не передбачено цим Кодексом”, але статтею 63 ГПК України передбачено інше :”суддя повертає позовну заяву не пізніше п”яти днів з дня її надходження”.

Отже, позивач у випадку вчасного отримання ухвали про повернення без розгляду позовної заяви (15.01.2008р.), мав би можливість до спливу строку позовної давності (19.01.2008р.) повторно звернутися до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Крім того, слід погодитись з правовою позицією позивача з приводу неправомірного повернення позивачу позовної заяви згідно ухвали суду від 16.01.08. №05-5-33/381 з посиланням на п.1 ст.63 ГПК України (яку позивач не оскаржував в установленому порядку), у зв”язку з тим, що позивачем не долучено доказів того, що Голова Правління ЗАТ „СГ „ТАС”, який діє на підставі Статуту, має право видавати (підписувати) довіреності на представника, яким було підписано подану позовну заяву.

Однак, у ст.ст.54,57 ГПК України чітко визначено, які документи та реквізити є обов”язковими для долучення до позовної заяви, а ст.63 ГПК України встановлено підстави, за яких суд повертає позовну заяву без розгляду, але жодна із названих вище норм не містить обов”язку позивача долучати до матеріалів позовної заяви підтвердження того, що керівник підприємства має право видавати довіреність.

До того ж, пунктом 4 ст..65 ГПК України передбачено, що суд при підготовці справи до розгляду має право витребувати від сторони (позивача) документи, які вважає обов”язковими для подання до суду.

Крім того, судом також невірно обчислено строки позовної давності, а саме:

-у абзаці 25 оскаржуваного рішення зазначено: ”Оскільки, настанням події при визначенні терміну для пред”явлення позову в спірному питанні є день виконання основного зобов”язання, тому позовна давність обчислюється з 19.01.2005р. – з дня виплати страхового відшкодування. Отже, з огляду на зазначені положення, строк позовної давності, в межах якого позивач міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу закінчився 19.01.2008р.”

Однак, з таким твердження суду не можна погодитись з наступних підстав:

Згідно ч.1 ст.253 ЦК України перебіг строку починається наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, якими визначено його початок.

Оскільки день виконання основного зобов”язання позивачем настав 19.01.2005р., обчислення строків починається з наступного за ним дня, тобто з 20.01.2005 року і закінчується 20.01.2008 року.

Відповідно до ч.5 ст.254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний , святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

20.01.2008р. – це вихідний день (неділя), тому днем закінчення строку слід вважати перший робочий день – 21.01.2008р.

З огляду на викладене, судова колегія вважає поважними причини пропущення позивачем позовної давності , тому відповідно до частини 5 статті 267 ЦК України порушене право позивача підлягає захисту.

Колегія суддів дійшла висновку, що наявні у справі докази підтверджують правомірність та обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, які підлягають задоволенню у повному обсязі і, як вбачається з мотивувальної частини рішення, до такого ж висновку дійшов і суд першої інстанції, але відмовив у позові внаслідок пропущення позивачем позовної давності.

Як свідчать матеріали справи, 19.11.2004р. в м. Києві на проспекті Перемоги о 15:45 год. відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю тролейбуса, д/н 20-26, що належить Тролейбусному ремонтно-експлуатаційному ДЕПО №2, яким керував Ющенко Сергій Олександрович та автомобіля „Міні Купер”, д/н АА 66-08 АК, що належить Тальській Тамарі Петрівні (страхувальник ЗАТ „СГ ”ТАС”) , яким керувала Тальська Яна Ростиславівна..

Згідно довідки ВДАІ Солом”янського РУ ГУ МВС України у м.Києві та Постанови Солом”янського районного суду м.Києва ДТП відбулася з вини Ющенка С.О. внаслідок порушення ним п.п. 12.1,13.1 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок вказаної ДТП автомобілю „Міні Купер”, д/н АА 66-08 АК було завдано значних технічних пошкоджень, який був застрахований ЗАТ „Страхова Група „ТАС” за Договором № КСНТ/21/48/44/39-010554 добровільного страхування наземного транспорту від 17.11.2004 року.

Відповідно до Договору страхування одним із страхових випадків є „пошкодження чи знищення транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди”.

Відповідно до Акту товарознавчого дослідження № 1266 від 14.01.2005р. вартість відновлювального ремонту без врахування фізичного зношення деталей, завданого власникові автомобіля „Міні Купер”, д/н АА 66-08 АК, внаслідок його пошкодження при ДТП, складає 5 629,44грн. (страхова сума згідно договору страхування становить 143 979,09 грн.).

Безумовна франшиза без вини водія згідно договору страхування складає 0,5% (719,90 грн.) від страхової суми.

Отже, сума страхового відшкодування, яка підлягає сплаті згідно страхового Акту від 18.01.05р. становить 4 909,54 грн. ( 5 629,44 грн.- 719,90 грн.= 4 909,54 грн.).

Відповідно до ст.27 Закону України „Про страхування” та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У відповідності до умов договору страхування позивач сплатив суму страхового відшкодування за вказаними реквізитами у заяві про страхову подію у розмірі 4 909,54 грн. ( 100%), що підтверджується платіжним дорученням № 7916 від 19.01.05 р.

Слід визнати помилковими твердження відповідача у відзиві щодо виплати страхового відшкодування неналежній особі, з урахуванням того, що:

Відповідно до ч.3 ст.6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступати від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов”язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно ст..244 ЦК України представництво може здійснюватися за довіреністю. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють ( довірителем), безпосередньо третій особі.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.11.2004 року Тальською Тамарою Петрівною було видано довіреність Виннику Борису Ємілійовичу, який звернувся від імені страхувальника до позивача із заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування (копія довіреності на представництво Тальської Т.П. Виннику Б.Є. від 22.11.2004р. та копія заяви представника Тальської Т.П. про страхову подію від 22.11.04р. додані до матеріалів справи при письмових поясненнях представника позивача від 11.04.2008р.).

Відповідно до ст.239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов”язки особи, яку він представляє.

Матеріали справи містять докази направлення позивачем 23.03.2005р. на адресу Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного ДЕПО №2 претензії з пропозицією перерахувати на розрахунковий рахунок ЗАТ „СГ „ТАС” суму заборгованості, але ДЕПО №2 кошти у добровільному порядку позивачу не перерахувало, відповіді на претензію не надало.

Згідно зі ст.228 Господарського кодексу України „учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу”, а відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України „особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом”.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України „шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою”, а відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України „шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала”.

У відповідності до ч.1 ст.1172 ЦК України „юридична особа або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов”язків”.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення , яким визнати причини порушення позивачем позовної давності поважними відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України та задовольнити позов у повному обсязі у сумі 4 909,54 грн. - шкоди в порядку регресу з покладенням судових витрат на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Доводи апеляційної скарги ЗАТ „СГ „ТАС” є обґрунтованими і заслуговують на увагу, у зв”язку з чим скарга підлягає задоволенню.

Керуючись частиною 5 ст. 267 Цивільного кодексу України, ст.ст.49,99,101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Страхова Група „ТАС” задовольнити.

2. Рішення Господарського суду м.Києва від 11.03.2008р. у справі № 33/76 скасувати та прийняти нове рішення, яким:

Визнати поважними причини пропущення позивачем позовної давності.

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Комунального підприємства „Київпастранс” (033680, м.Київ, вул..Довженка, 7; Код ЄДРПОУ 3328758) на користь Закритого акціонерного товариства „Страхова Група „ТАС” ( 03062, м.Київ, пр-т Перемоги,65; Код ) 4 909,54 грн.- матеріальної шкоди в порядку регресу, 102,00 грн.- держмита за подання позову, 118,00 грн.- витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу, 51,00 грн.- держмита за подання апеляційної скарги. Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду м.Києва.

3.Матеріали справи № 33/76 повернути до Господарського суду м.Києва.

Головуючий суддя                                                                      Кондес Л.О.

Судді                                                                                          Куровський С.В

Михальська Ю.Б.