КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2008                                                                                           № 2/302/19

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової Л.Г.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Лисевич М.В. (довіреність № 09/08-д від 12.05.2008 р.)

від відповідача: Тураш С.М. (довіреність № 04/105 від 17.09.2007 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Чернігівський ремонтно-механічнийзавод "Жовтневий молот"

на рішення Господарського суду м.Києва від 14.02.2008

у справі № 2/302/19

за позовом                               Спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Холдінг"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства "Чернігівський ремонтно-механічнийзавод "Жовтневий молот"

про                                                  стягнення 121470,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Спільне підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю “Метал Холдінг” звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Чернігівський ремонтно-механічний завод “Жовтневий молот” про стягнення заборгованості за поставлену продукцію в розмірі 121470,43 грн.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції позивачем уточнено позовні вимог та заявлено до стягнення 92344,77 грн. основного боргу, 5786,41 грн. пені, 13078,72 грн. штрафу, 1215,00 грн. державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 14.02.2008 р. у справі № 2/302/19 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 86573,36 грн. боргу, 4836,36 грн. пені, 12501,58 грн. штрафу, 1039,11 грн. – державного мита, 100,94 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення скасувати повністю, прийняти нове рішення.

Відповідач обґрунтовує свою апеляційну скаргу тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку відповідача положеннями ст. 343 Господарського кодексу України передбачено стягнення з боржника лише пені, а тому встановлений у договорі штраф за несвоєчасну оплату вартості продукції не узгоджується з чинним законодавством.

Представник відповідача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.02.2008 р. без змін.

21.04.2008 р. через канцелярію Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме або рухоме майно, наявне у відповідача та/або грошові суми в усіх банківських установах, відкритих відповідачем.

Колегія суддів ухвалила відмовити позивачу в задоволенні поданого клопотання, оскільки позивачем не доведено, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 02.10.2007 р. між сторонами по справі було укладено договір поставки № 01/50/07 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач зобов’язався продати та передати у власність відповідача металопродукцію, а відповідач зобов’язався прийняти та оплатити її загальну вартість.

Відповідно до п. 4.3 Договору повна оплата вартості кожної партії продукції здійснюється протягом 3-х банківських днів з моменту поставки відповідної партії.

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє на предмет поставок продукції до 31.12.2007 р., але в будь-якому випадку – до проведення повних взаєморозрахунків між сторонами.

Відповідно до накладних № № РН-0000954 від 23.01.2007 р., РН-0004654 від 22.03.2007 р., РН-0004852 від 26.03.2007 р., РН-0004867 від 26.03.2007 р., РН-0007069 від 25.04.2007 р., РН-0010277 від 08.06.2007 р., РН-0013834 від 24.07.2007 р., РН-0013837 від 24.07.2007 р., РН-0019624 від 03.10.2007 р. позивачем було поставлено продукцію на загальну суму 369415,23 грн.

Відповідач частково розрахувався за поставлену продукцію та перерахував позивачу грошові кошти в розмірі 282841,87 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача становить 86573,36 грн.

На думку позивача, з відповідача, крім боргу в розмірі 86573,36 грн., підлягає стягненню заборгованість в сумі 5771,41 грн., яка відповідно до акту звірки заборгованості між позивачем та відповідачем за період з 02.01.2007 р. по 15.01.2008 р. існувала станом на 02.01.2007 р. (дата укладання договору).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у стягненні боргу в розмірі 5771,41 грн. слід відмовити, оскільки предметом позову є стягнення заборгованості саме за договором поставки № 01/50/07 від 02.01.2007 р., який набрав чинності з дати його підписання та на відносини, які виникли до 02.01.2007 р. свою дію не розповсюджує.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На дату прийняття рішення заборгованість відповідача складає 86573,36 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Отже, суд першої інстанції правомірно задовольнив вимогу позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 86573,36 грн.

Позивачем також заявлені позовні вимоги щодо стягнення штрафу та пені відповідно до Договору.

Колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача штрафу та пені відповідно до Договору.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Згідно ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно п. 6.2. Договору, у випадку невиконання грошових зобов’язань у термін, зазначений у п. 4.3. цього Договору, Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочення виконання зобов’язання, від несвоєчасно сплаченої суми, за кожен день прострочення.

Пункт 6.3. Договору передбачає, що окрім пені, зазначеної в п. 6.2. цього Договору, за несвоєчасну оплату вартості продукції Покупець сплачує Продавцю штраф у розмірі 10 % від несвоєчасно сплаченої суми.

Оскільки відповідач прострочив виконання зобов’язання, то останній вважається таким, що порушив зобов’язання, тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором або законом.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Суд апеляційної інстанції погоджується з розрахунком суду першої інстанції, відповідно до якого розмір пені становить 4836,36 грн., а розмір штрафу – 12501,58 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач в порушення зазначеної норми належним чином апеляційну скаргу не обґрунтував, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не навів.

Тому колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.02.2008 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв’язку з чим підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 101, 102, п.1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Чернігівський ремонтно-механічний завод “Жовтневий молот” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.02.2008 р. у справі № 2/302/19 - без змін.

Матеріали справи № 2/302/19 повернути Господарському суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня її прийняття.

Головуючий суддя

Судді