ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Хмельницький, Майдан Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"11"
березня 2008 р.
Справа №10/71-НА

за
позовом  Приватного підприємця ОСОБА_1м.
Хмельницький

до  Державної податкової інспекції у  м. Хмельницькому,  м. Хмельницький

про
визнання нечинним рішення ДПІ у м. Хмельницькому № /9422 від
14.11.2007р. про   застосування 213750
грн. штрафних санкцій

суддя Виноградова В.В.

секретар судового засідання Дідик Н.Д.

Представники
сторін:

позивача
-  ОСОБА_2.- за довіреністю від
11.02.08р.

відповідача
- Войцеховський В.П. - довіреність № 3532/9/10
від 08.02.08р.

Постанова приймається 11.03.2008р.,
так як в судовому засіданні оголошувалась
перерва.

У судовому засіданні згідно ч.3 ст. 160
КАСУ оголошено вступну і резолютивну частини постанови.

Суть
спору:

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання нечинним рішення Державної податкової адміністрації у Хмельницькій
області про залишення без змін рішення Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому від 14.11.2007 року №/9422 про застосування штрафних
(фінансових) санкцій за порушення вимог Закону України від 06.07.1995 року
№265/95-ВР „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг" та визнання нечинним акту
Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому від 07.11.2007 року №
5745/17-1/НОМЕР_1, вважаючи їх незаконними.

Зазначає, що в акті перевірки
господарської діяльності позивача  від
07.11.2007р.№ 5745/17-1/НОМЕР_1 за період з 01.07.2005р. по 30.06.2007р.
податковим органом зафіксовано факт реалізації товарів в січні 2006 року на
суму 42750 грн. за готівку без застосування реєстратора розрахункових операцій,
за що було застосовано штрафну санкцію в сумі 213750 грн. відповідно вимог п.1
ст.17 Закону України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг" № 6 липня 1995 року N 265/95-ВР із
змінами та доповненнями .

Вказує на те, що працівниками ДПІ у м.
Хмельницькому не було враховано той факт, що дана операція відбулася за місцем
здійснення діяльності - на ринку „Кооператор” за адресою вул.Соборна,11 у м.
Хмельницькому, що відповідає вимогам п.9 ст.9 Закону України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", де зазначено що реєстратори розрахункових операцій
та розрахункові книжки не застосовуються при здійсненні фізичними особами
торгівлі продуктовими або промисловими товарами за готівкові кошти на ринках,
якщо такі і особи сплачують ринковий збір відповідно до законодавства.

Акцентує увагу на тому, що штрафна санкція
була застосована в порушення вимог ст.250
Господарського Кодексу України, яка встановлює, що штрафні санкції
застосовуються до суб'єктів господарської діяльності не пізніше ніж через
півроку після виявлення порушення і не пізніше як через рік після вчинення
порушення.

В судовому засіданні 05.03.2008р. позивач
подав заяву в порядку ст.ст. 51,136,137 КАС України про зміну позовних вимог,
згідно якої відмовився від позовних вимог до Державної податкової адміністрації
у Хмельницькій області про визнання нечинним рішення Державної податкової
адміністрації у Хмельницькій області про залишення без змін рішення Державної
податкової інспекції у м. Хмельницькому від 14.11.2007 року №/9422
про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення вимог Закону
України від 06.07.1995 року №265/95-ВР „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг"  та змінив предмет позовних
вимог до  Державної податкової інспекції
у м. Хмельницькому - просить визнати нечинним рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій № /9422 від 14.11.07р. з підстав викладених у
позовній заяві. Дана заява прийнята судом.

Відповідач - Державна податкова
інспекція у м. Хмельницькому проти позовних вимог заперечує, посилаючись на
те, що на підставі направлень працівниками податкової інспекції  проведено позапланову виїзну перевірку
фінансово-господарської діяльності приватного підприємця ОСОБА_1. за наслідками
якої складено акт від 07.11.2007р. №5745/17-1/НОМЕР_1, яким зафіксовано
реалізацію не власної продукції на суму 42750 грн. за готівку без застосування
РРО , чим порушено вимоги п.1 ст.3 Закону України №265. На підставі акту
перевірки, ДПІ у м. Хмельницькому прийнято рішення від 14.11.2007р.
№/9422 про застосування до позивача 213750 грн. штрафних санкцій у
відповідності до п.1 ст. 17 Закону України №265.

Вважає, що норми п.9 ст.9 Закону України
№265 не розповсюджуються на фізичних осіб, зареєстрованих як суб'єкти
підприємницької діяльності, а тільки на громадян - фізичних осіб.

Щодо підстав проведення перевірки
позивача, вказує на те, що  ДПІ у м.
Хмельницькому направлено запит від 27.09.2007 р. №34600/10/17-1 приватному
підприємцю ОСОБА_1. щодо запрошення у ДПІ для перевірки правильності
нарахування та своєчасності сплати податків та зборів (обов'язкових платежів)
та надання документів і пояснень на протязі десяти робочих днів з дня отримання
листа та повідомлено , що в  разі не
надання відповідних документів та пояснень на підставі пункту 5 частини 6
статті 11-1 Закону України від 04.12.1990 р. №509-ХІІ "Про державну
податкову службу в Україні" буде призначена  позапланова виїзна перевірка. Враховуючи
неподання необхідних документів позивачем з 30.10.2007р. по 07.11.2007 р.
(термін перевірки продовжувався на два робочі дні з 06.11.2007 р. по 07.11.2007
р.) старшим державним податковим інспектором ДПІ у м. Хмельницькому Галкіним
М.В. з врахуванням вимог пунктів 2,5 частини 6 статті 11-1 Закону України від
04.12.1990 р. №509-ХП "Про державну податкову службу в Україні" ,
відповідно до наказу №915 від 30.10.2007 р. та на підставі направлення на
перевірку від 30.10.2007 р. №004023 проведено позапланову виїзну документальну
перевірку фінансово господарської діяльності підприємця ОСОБА_1.. Зазначає, що
акт перевірки від 07.11.2007 р. №5745/17-1/НОМЕР_1 складено відповідно до вимог
наказу ДПА України від 10.08.05 №327 "Про затвердження Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого
законодавства" та наказу ДПА України від 27.04-06 №225 „Про затвердження
нової редакції зразків форм актів перевірок та Методичних рекомендацій щодо їх
оформлення".

Стверджує, що акт перевірки не є ні актом
нормативно-правового характеру, ні правовим актом індивідуальної дії, які
визначають правові наслідки для позивача, а лише відображає порушення, виявлені
в ході проведення перевірки фінансово-господарської діяльності платника
податку, тому робить висновок, що згідно вимог
КАСУ не підлягає визнанню нечинним .

В наданих додаткових запереченнях від
11.03.2008р.,посилаючись на положення ст.ст.3,4 Господарського кодексу України,
ст.1 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі , громадського харчування та послуг”, робить висновок, що
штрафна санкція за порушення порядку застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування  та послуг відноситься до сфери регулювання
податкових правовідносин , проте не є ні податком, ні збором, тому застосування
податковим органом до приватних підприємців штрафної санкції за порушення
порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг не підпадає під дію ГК України, так як не
підпадає під дію регулювання господарських правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи
і матеріали, заслухавши пояснення представників
сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна
вимога і заперечення проти позову, дослідивши докази, судом  встановлено наступне.

ОСОБА_1,
м. Хмельницький зареєстрований 12.12.1995р. як суб'єкт підприємницької
діяльності -фізична особа, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію
№258190.

Старшим державним ревізором інспектором
ДПІ у м. Хмельницькому Галкіним М.В. відповідно до наказу №915 від 30.10.2007р.
на підставі направлення на перевірку від 30.10.2007р. №004023 проведено
позапланову виїзну документальну перевірку з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого законодавства в період здійснення діяльності з
01.07.2005р. по 30.06.2007р. приватним підприємцем ОСОБА_1. , за наслідками
якої складено акт перевірки від 07.11.2007р. №5745/17-1/НОМЕР_1 .

Крім іншого, в акті перевірки
зафіксовано, що в порушення п.1 ст.3 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг" приватним підприємцем ОСОБА_1. проведено розрахункові операції
за готівку на суму 42750 грн. без застосування РРО та КОРО.( п.3.4 акту).

На підставі акту перевірки від
07.11.2007р. ДПІ у м. Хмельницькому прийнято рішення від 14.11.2007р.
№/0/9422 про застосування до ПП ОСОБА_1. 213750 грн. штрафних санкцій
відповідно до п. 1 ст.17. Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг".

Позивач не погоджуючись з даним рішенням ,
вважаючи його таким , що суперечить вимогам чинного законодавства просить суд
визнати його нечинним.

В матеріали справи надано копії видаткової
накладної № 0 від 12.01.2006р., податкової  накладної №10 від 12.01.2006р. про відпуск
позивачем 15000 кг. цукру на суму 42450 грн., прибуткового касового ордеру №2
від 12.01.2006р. про отримання готівки в сумі 42450 грн.

Аналізуючи
надані по справі докази та пояснення представників сторін, оцінюючи їх в
сукупності, до уваги приймається наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

В акті перевірки податковим органом вказано
на порушення позивачем вимог п.1 ст.3 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг" від  6 липня 1995 року N
265/95-ВР із змінами та доповненнями ( надалі Закон №265) .

За статтею 1 Закону №265 реєстратори
розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями,
іншими відокремленими підрозділами) (далі - суб'єкти підприємницької діяльності),
які здійснюють операції з розрахунків у готівковій та/або в безготівковій формі
(із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а
також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які
виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти. При цьому відповідно до
п.1 ст.3 Закону 265 на останніх покладеного обов'язок проводити розрахункові
операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані,
опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи
реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових
документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках,
передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок.

У разі проведення розрахункових операцій
на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі
непроведення  розрахункових операцій
через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або
проведення її без використання розрахункової книжки до суб'єктів
підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України
у відповідності до п.1 ст.17 Закону №265 застосовуються фінансові санкції у
п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які
виявлено невідповідність.

Фінансові санкції за порушення вимог,
встановлених Законом України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, є
адміністративно - господарськими санкціями, а отже, повинні застосовуватись у
відповідності до вимог глави 27 розділу V Господарського кодексу України.

Судом враховується , що під час перевірки та
застосування штрафних санкцій відповідачем не прийнято до уваги положення
статей 238, 241, 250 Господарського кодексу України щодо строків застосування
адміністративно-господарських санкцій.

За змістом ст. 238 Господарського кодексу
України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення
господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування
адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або
майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських
санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими
законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені
виключно законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГК України
грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у
разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності,
розглядається як адміністративно-господарський штраф. Згідно ч.2 ст.241 ГК
України перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф,
розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові
та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Статтею 239 ГК цей штраф віднесено до групи
адміністративно-господарських санкцій, які застосовуються органами державної
влади чи органами місцевого самоврядування до суб'єктів господарювання, котрі
порушили правила здійснення господарської діяльності.

З вищевикладеного випливає, що фінансові
санкції, передбачені Законом України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг" є адміністративно-господарською санкцією.

Відповідно до ст.250 ГК України
адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше
як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими
актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем 12.01.2006р. відпущено 15000 кг. цукру на загальну суму 42750 грн.
відповідно до видаткової накладної №0, видано податкову накладну №10
від 12.01.2006р. та отримано готівку в сумі 42450 грн. відповідно до
прибуткового касового ордеру №2 від 12.01.2006р.

Натомість податковим органом складено акт
перевірки 07.11.2007р. та винесено оспорюване
рішення про застосування фінансових санкцій 14.11.2007р., тобто пізніше
як через один рік.

Пунктом 10 Інструкції про порядок
застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової
служби, затвердженої наказом ДПА України №110 від 17.03.2001р., зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 23.03.2001р. за N268/5459 із змінами і
доповненнями визначено, що факти порушень податкового та іншого законодавства
посадова особа органу державної податкової служби оформляє актом перевірки, в
якому чітко викладається зміст порушення з обгрунтуванням порушених норм
законодавчих актів та вказуються конкретні їх пункти і статті.

Судом
зважається на те, що відповідно до пп..1.7
Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання
податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності
-фізичними особами ( затверджено Наказом ДПА України №326 від 11.06.2004р.) та
Порядку  оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання
податкового, валютного  та іншого
законодавства ( затверджено Наказом Державної податкової
адміністрації України 10.08.2005
N 327)  факти  виявлених
порушень  податкового,  валютного
та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної,
виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі,
із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському
та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. Проте в
порушення вищевказаних норм , податковим органом в акті перевірки при
фіксовані  порушення ( п.3.4 акту) не
вказано на первинні  або інші документи,
що підтверджують наявність зазначених фактів.

Щодо
підстав проведення позапланової перевірки позивача , судом звертається увага на
те, що в наказі на перевірку позивача №915 від 30.10.2007р. як наявну обставину
для проведення перевірки вказано на п.п.2,5 ч.6 ст.11-1 Закону України „Про
державну податкову службу в Україні” . Відповідно ст.11-1 Закону позаплановою
виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи
органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї
обставин, в тому числі п.2) платником
податків не подано в установлений строк податкову декларацію або
розрахунки, якщо їх подання передбачено законом; п.5) у разі виникнення потреби
у  перевірці  відомостей, отриманих від особи, яка мала
правові відносини з платником податків, якщо платник податків не надасть
пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит
органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання
запиту.

Податковим
органом не надано суду безспірних та беззаперечних доказів, які б
підтверджували наявність обставин , зазначених в наказі на проведення
позапланової перевірки, а саме неподання позивачем в установлений строк
податкової декларації або розрахунків, якщо їх подання передбачено законом;
наявність відомостей, які підлягають перевірці, отриманих від особи, яка мала
правові відносини з платником податків;

Таким
чином, зваживши на викладені обставини та враховуючи приписи ст.71 КАС України,
в силу якої, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності
свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного позову,
позовні вимоги позивача про визнання нечинним  рішення про застосування фінансових санкцій №
/9422 від 14.11.2007р. суд вважає обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами справи та такими, що
підлягають задоволенню.

Доводи
відповідача судом до уваги не приймаються з підстав викладених вище.

Враховуючи
задоволення позову згідно ч.3 ст.94 КАСУ судові витрати, здійснені позивачем   присуджуються йому. При цьому згідно ч.1 ст.
94 цього Кодексу документально підтверджені судові витрати присуджуються з
Державного  бюджету України.

Керуючись
ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104, 105, 158-163, 167, 254-259, п.п.3, 6-7 Розділу 7
„Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства
України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов
Приватного підприємця ОСОБА_1м. Хмельницький до Державної податкової інспекції
у м. Хмельницькому, м. Хмельницький про визнання нечинним рішення ДПІ у м. Хмельницькому
№/9422 від 14.11.2007р. про застосування 213750 грн. штрафних санкцій
задоволити.

Визнати
нечинним рішення ДПІ у м. Хмельницькому №/9422 від 14.11.2007р. про
застосування 213750 грн. штрафних санкцій .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємця ОСОБА_1АДРЕСА_1(код НОМЕР_1) відшкодування
3,40 грн. (три гривні 40 коп.) судового збору.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та
інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному
порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження
подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне  оскарження. Подаються до Львівського
апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Згідно
ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ, набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої
інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя
В.В. Виноградова

Постанова
складена в повному обсязі та підписана 14.03.2008р.

Віддруковано
3 примірники:1 -до справи;2 -позивачу;3 -відповідачу.