ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.08                                                                                 Справа № 16/83

За позовом Державного підприємства “Луганськвугілля” в особі Відокремленого підрозділу “Шахта “Фащівська”, м. Луганськ

до Державного підприємства “Донбасантрацит”, м. Красний Луч Луганської області

про зобов’язання виконати зобов’язання за договором

Суддя Шеліхіна Р.М.

секретар судового засідання Маценко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача –Батюшина Т.С., довіреність від 24.12.07.№ 03/5-613;

від відповідача –Ломакін В.М., дов. від 31.01.08. №1-1/217,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про забов’язання відповідача виконати обов’язки, передбачені договором від 04.05.03. № 8, в натурі та відвантажити продукти збагачення вугілля у кількості 1103 тонни, в тому числі: сорту АШ –1093 тонни з якісними показниками золи 24,4%, вологи –8,8 %; сорту Аш об у кількості 10 тонн з якісними показниками золи 24,2%, вологи –8,2 % на Змієвську ТЕС /с. Комсомольський, Змієвський район, Харківська область,63460/, залізнична станція –«Лиман Южний», код станції 444002; код вантажоотримувача -3128.

Відповідач відзивом від 07.05.08. №222 проти позову заперечує і вказує, що відповідач не брав на себе обов’язки по зберіганню вугілля позивача на своєму підприємстві. Також відповідач вказує на існування боргу позивача перед відповідачем за послуги по збагаченню вугілля і про своє право на притримання продукції.

Документально заперечення відповідача не підтверджено.

Позивач підтримав позов.

Між ДВАТ «Шахта «Фащивська»ДП ДХК «Луганськвугілля», правонаступником якого є позивач у справі, і ДВАТ ГЗФ «Известий»ДП ДХК «Донбасантрацит», правонаступником якого є відповідач у справі, укладено договір від 04.05.03. №8 ( з додатком щодо обумовлених параметрів якості збагаченого вугілля), на підставі якого виконавець (відповідач) зобов’язався збагачувати вугільну продукцію, поставлену замовником (позивачем), і відвантажувати загачену продукцію по реквізитам, вказаним замовником у замовленні, а позивач зобов’язався оплачувати послуги по збагаченню вугілля.

За своєю правовою природою вказаний договір є договором про надання послуг і відповідає інституту правових норм «Послуги» Цивільного кодексу України (ст.ст.901-903).

На виконання умов вказаного договору позивач поставляв, а відповідач приймав вугілля марки «АРШ» для збагачення і відвантаження готової продукції на замовлення позивача в період дії договору.

Актами звірення руху продуктів збагачення від січня 2004 року, березня і грудня 2005 року та від 31.08.06. 2077 року, підписаними обома сторонами договору, підтверджено факт того, що позивач поставив, а відповідач збагатив вугілля у кількості 1103 тонни, але не відвантажив вугільну продукцію по замовленню позивача, у зв’язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду і просить зобов’язати відповідача відвантажити загачене вугілля у кількості 1103 тонни відповідно до письмового замовлення від 14.12.07. №1/747.

Позивач направив відповідачеві декілька вимог про відвантаження збагаченої вугільної продукції (а.с.7,22-26,30-31), яка є його власністю, але відповідач не виконав умов укладеного договору від 04.05.03. №8 і письмових вимог позивача.

Відповідач проти позову заперечив, але заперечень стосовно суті спору у відзиві і у судовому засіданні не вказав. Документально та нормативно свої заперечення не обґрунтував, зазначивши про відсутність договорів зберігання і про існування боргу позивача за послуги по збагаченню вугілля.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, вислухав представників сторін, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до норми ст.19 Основного закону держави –Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами. Договором від 04.05.03. №8, укладеним сторонами по справі, визначено порядок виконання відповідачем зобов’язань по збагаченню та відвантаженню вугільної продукції на письмове замовлення позивача.

Між тим, договір не містить умов щодо обов’язку позивача надіслати замовлення на відвантаження продукції негайно (або протягом якого-то часу) після збагачення чергової партії продукції. Згідно умов пункту 3.4.1 вказаного договору замовник (позивач) зобов’язаний надати виконавцеві план-замовлення завантаження за 15 днів до початку календарного місяця для планування виконавцем (відповідачем) плану перевезення. Тобто, договір надає позивачеві право через будь-який період часу після збагачення продукції надати замовлення. Умова тільки та, що таке замовлення повинно бути надіслано до 15 числа календарного місяця. Саме тому відповідач не заперечив факт надіслання позивачем письмового замовлення від 14.12.07. №1/747 на відвантаження вугільної продукції у відповідності до умов договору.

Також в договорі відсутні положення, які б надавали відповідачу право збагачувати та відвантажувати продукцію протягом певного часу з дня надіслання позивачем замовлення ( або з дня поставки вугілля). Пунктами 1.1 та 1.2 вказаного договору сторони обумовили, що «замовник (позивач) зобов’язується поставити на збагачення виконавцеві (відповідачу) рядове вугілля марки «АРШ»; виконавець зобов’язується збагатити отримане вугілля і відвантажити продукти збагачення відповідно реквізитам, вказаним замовником». Пунктом 3.2 договору встановлено, що відвантаження вугільного концентрату проводиться по реквізитах замовника по мірі надходження рядового вугілля. Таким чином, договором не обмежено право позивача замовити відвантаження та вимагати відвантаження вугільної продукції у будь-який час після поставки вугілля відповідачу для збагачення.

Матеріалами справи підтверджено належним чином факт поставки позивачем і отримання відповідачем вугілля для збагачення та письмове замовлення на відвантаження продукції. Позивач належним чином довів суду факт поставки вугілля відповідачу для збагачення, факт знаходження у відповідача вугілля, яке є власністю позивача, у кількості 1103 тонн і надіслання поштою відповідачу вимоги про відвантаження збагаченої продукції за вказаним реквізитами. Таким чином, позивач виконав свої обов’язки перед відповідачем у відповідності до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

При розгляді справи суд встановив, що відповідач не виконав свої обов’язки перед позивачем по відвантаженню вугільної продукції на вимогу позивача у кількості 1103 тонни, чим порушив умови укладеного з позивачем договору від 04.05.03. №8 та вимоги закону.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов'язку в натурі.

За таких підстав, відповідача слід зобов’язати виконати свої обов’язки за договором від 04.05.03. №8, а саме: зобов’язати відповідача відвантажити продукти збагачення вугілля у кількості 1103 тонни, в тому числі: сорту АШ –1093 тонни з якісними показниками золи 24,4%, вологи –8,8 %; сорту Аш об у кількості 10 тонн з якісними показниками золи 24,2%, вологи –8,2 % на Змієвську ТЕС /с. Комсомольський, Змієвський район, Харківська область, 63460/, залізнична станція –«Лиман Южний», код станції 444002; код вантажоотримувача -3128 та позов слід задовольнити, оскільки позивачем доведено належним чином обставини правовідносин сторін за вказаним договором і невиконання відповідачем обов’язку по відвантаженню збагаченого вугілля.

Доводи відповідача, викладені у відзиві, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи і мають відношення до суті спору.

Відповідно до правил ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень до суті спору. Згідно з вимогами ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказами.

Відповідач в підтвердження своїх доводів щодо заперечення до вимог позивача доказів не надав. Доказів того, що позивач порушив умови укладеного договору 04.05.03. №8

При цьому слід зазначити, що відповідач не був позбавлений права на проведення взаємозаліку зустрічних вимог з позивачем –як до звернення позивача з даним позовом до суду так і під час розгляду справи у суді.

За таких підстав позов слід задовольнити і у відповідності до вимог ст.49 ГПК України судові витрати покласти на відповідача.

На підставі викладеного, ст. ст. 173, 193 ГК України, ст. ст. 11, 16, 526, ч.2ст.530, ст.ст. 629 ЦК України, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити.

2.          Зобов’язати Державне підприємство “Донбасантрацит”, м. Красний Луч Луганської області, вул. ім. Косіора, 10, ід. код 32446546 виконати обов’язки виконавця за договором від 04.05.03. №8, укладеного між ДВАТ “Шахта “Фащівська” ДП ДХК «Луганськвугілля»та ДВАТ ГЗФ «Известий»ДП ДХК «Донбасантрацит», в натурі та відвантажити продукти збагачення вугілля у кількості 1103 тонни, в тому числі: сорту АШ –1093 тонни з якісними показниками золи 24,4%, вологи –8,8 %; сорту Аш об у кількості 10 тонн з якісними показниками золи 24,2%, вологи –8,2 % на Змієвську ТЕС /с. Комсомольський, Змієвський район, Харківська область,63460/, залізнична станція –«Лиман Южний», код станції 444002; код вантажоотримувача -3128 на замовлення Державного підприємства “Луганськвугілля”, м. Луганськ, вул.ім. Лермонтова, 1 «в», ід. код 32473323 в особі Відокремленого підрозділу “Шахта “Фащівська”, Перевальський район Луганської області. Видати наказ.

3.          Стягнути з Державного підприємства “Донбасантрацит”, м. Красний Луч Луганської області, вул. ім. Косіора, 10, ід. код 32446546 на користь Державного підприємства “Луганськвугілля”, м. Луганськ, вул. ім. Лермонтова, 1 «в», ід. код 32473323 в особі Відокремленого підрозділу “Шахта “Фащівська”, Перевальський район Луганської області витрати по державному миту в сумі 85грн., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн. Видати наказ.

Рішення підписане 13.05.08.

Суддя                                                                                  Р.М. Шеліхіна